Справа № 826/17621/14
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Старової Н.Е.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Ковтун І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва" до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві, третя особа: Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві про визнання протиправними дій, скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року адміністративний позов ДП "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва" до Відділу ДВС Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві, третя особа: ДПІ у Солом'янському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві про визнання протиправними дій, скасування постанов - задоволено.

Скасовано постанову відділу ДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про арешт коштів боржника від 27 жовтня 2014 року ВП №44785104 в частині стягнення з ДП «НДІБВ» виконавчого збору суму у розмірі 11 353,26 грн.

Визнано неправомірними дії відділу ДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві та дії головного державного виконавця відділу ДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Штойко Л.Р. щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 27 жовтня 2014 року ВП №44785104 в частині стягнення з боржника виконавчого збору суму у розмірі 11 353, 26 грн.

Визнано незаконною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві щодо не розгляду заяв ДП «НДІБВ» від 26 вересня 2014 року № 743/01-06, від 09 жовтня 2014 року № 771/01-06 та заяви ДП «НДІБВ» від 27 жовтня 2014 року № 806/01-06.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 17 вересня 2014 року на виконання до відділу ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві надійшла вимога № ю-2074-25-у від 07 травня 2014 року видана ДШ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про стягнення з ДП «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва» на користь ДШ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві боргу в сумі 218 364,35 грн.

На підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» 19 вересня 2014 року державним виконавцем на виконання зазначеного виконавчого документа винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44785104, якій боржнику був наданий строк для добровільного виконання вимоги - до 25 вересня 2014 року.

Відповідно до заяви стягувача з метою фактичного повного виконання виконавчого документа 19 вересня 2014 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Постанову державного виконавця направлено в УДАІ м. Києва, Державну реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві до виконання та сторонам до відома.

19 вересня 2014 року з метою виявлення майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу направлено запити до ДІІС України та Державної реєстраційної служби.

26 вересня 2014 року до відділу ДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві надійшла заява боржника про закінчення виконавчого провадження з підстав часткового погашення заборгованості у розмірі 218 364,35 грн. у добровільному порядку, яка не була задоволена відповідачем у зв'язку з відсутністю підстав.

29 вересня 2014 року державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, які направлено на адресу боржника для виконання.

10 жовтня 2014 року відділу ДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві повторно надійшла заява боржника про закінчення виконавчого провадження, яка не була задоволена у зв'язку з відсутністю підстав.

Відповідачем отримано відповідь від ДПС України, згідно якої боржником відкрито розрахункові рахунки, на які 27 жовтня 2014 року постановою державного виконавця накладено арешт. Постанову про арешт коштів боржника направлено у банківські установи до виконання та сторонам до відома.

27 жовтня 2014 року до відділу ДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві надійшла заява боржника про закінчення виконавчого провадження, яка не була задоволена у зв'язку з відсутністю підстав.

04 листопада 2014 року до відділу ДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві надійшов лист ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 31 жовтня 2014 року про сплату ДП «НДІБВ» боргу у розмірі 218 364,35 грн., за вимогою № ю-2074-25-у від 07 травня 2014 року та супровідний лист від 03 листопада 2014 року № 14870/9/26-58-25-01-16.

Крім того, підтверджено, що ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві повідомило листом від 07 листопада 2014 року № 24871 про те, що остання сплата в рахунок погашення заборгованості, відповідно до вимоги № ю-2074-25-у від 07 травня 2014 року надійшла 23 жовтня 2014 року платіжним дорученням від 23 жовтня 2014 року № 1566 в сумі 10 000 00 грн.

06 листопада 2014 року на арештовані рахунки боржника виставлено платіжні вимоги для примусового списання коштів в рахунок погашення боргу за постановами державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

10 листопада 2014 року до відділу ДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві надійшли заяви боржника про закінчення виконавчого провадження, яка не була задоволена у зв'язку з відсутністю підстав.

18 листопада 2014 року на депозитний рахунок відділу від боржника надійшли кошти у сумі 21 953,26 грн., які згідно статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» були перераховані в рахунок погашення боргу за постановами державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, а також повернені на рахунок боржника як надлишково стягнуті.

02 грудня 2014 року керуючись п. 8 статті 49, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із фактичним виконання вимоги у повному обсязі. Постанову направлено ДП «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва» та до ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві разом із виконавчим документом.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, вважаючи постанову про арешт коштів боржника протиправною та такою, що завдає шкоди його охоронюваним законом правам та інтересам, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 6 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Так, відповідно до п. 5 ч. 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною 2 статті 25 зазначеного Закону також визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» - у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 1 статті 35 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Відповідно до ч. 1 статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Згідно з п. 4.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, постанова про відкриття виконавчого провадження вважається врученою боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, за умов, передбачених для вручення судових повісток. У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, установленому статтею 32 Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.

З аналізу вищевикладених правових норм вбачається, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору має виноситися лише після закінчення строку, встановленого для добровільного виконання рішення суду, при встановленні обставин, що рішення боржником у добровільному порядку не виконано, та за умови направлення боржникові копії постанови про відкриття виконавчого провадження у порядку, передбаченому законодавством.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що таку постанову позивач отримав лише 25 вересня 2014 року, а строк для добровільного виконання встановлено до 26 вересня 2014 року, тобто, боржник мав замало часу для виконання рішення суду у добровільному порядку.

Однак, як зазначалося вище, з підстав часткового погашення заборгованості у розмірі 218 364,35 грн. у добровільному порядку, позивач звернувся до Відділу ДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві з заявою від 26 вересня 2014 року №743/01-06 про закінчення виконавчого провадження та надав докази (завірені банком копії платіжних доручень на загальну суму 853 092,00 грн.).

Щодо наведеного апелянт пояснив, що додані боржником до заяви від 26 вересня 2014 року платіжні доручення мають призначення платежу: «сплата єдиного соціального внеску», тому зі змісту зазначених документів не вбачається факту оплати боржником суми, яка підлягає стягненню на виконання вимоги ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № ю-2074-25-у від 07 травня 2014 року. За таких обставин вони не можуть виступати в якості підтверджуючих документів про сплату боргу згідно виконавчого документа.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Однак, головним державним виконавцем Штойкою Л.Р. не було перевірено належним чином заяву боржника щодо виконання ним вимоги ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві за № ю-2074-25-у від 07 травня 2014 року, та не було проведено у процесі здійснення виконавчого провадження дій, які передбачено цим законом, у тому числі відповідно до п.п.1 п.3 статті 11 цього Закону.

Тобто, державний виконавець повинен був надіслати запит до ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві стосовно погашення боржником боргу за вимогою № ю-2074-25-у та в порядку статті 5 цього закону отримати у встановлений ним строк інформацію, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень, але головним державним виконавцем Штойкою Л.Р. таких дій здійснено не було.

Щодо повторного звернення боржника з повідомленням про часткове виконання виконавчого документу відповідачем також не було вчинено жодних дій для підтвердження такого виконання.

Між тим, матеріали справи свідчать, що у добровільний термін позивачем були надані завірені копії платіжних доручень від 19 вересня 2014 року № 1361, від 19 вересня 2014 року № 1362, від 26 вересня 2014 року № 1406, від 26 вересня 2014 року № 1407, від 26 вересня 2014 року № 1413 на загальну суму 106 000, 00 грн., які підтверджують часткову оплату за вимогою № ю-2074-25-у від 07 травня 2014 року.

Як встановлено ч. 3 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Таким чином, дії державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови про стягнення з боржника виконавчого збору є протиправними, оскільки її винесення в силу ч. 1 статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження» можливо у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, за умови вчинення державним виконавцем, передбачених законодавством дій щодо належного повідомлення позивача про відкриття виконавчого провадження та встановленого строку для добровільного виконання рішення суду, а відповідачем не було прийнято до уваги заяви позивача з письмовими доказами виконання рішення та не було самостійно перевірено таке виконання.

У зв'язку із вищевикладеним, в контексті із заявленими позовними вимогами, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповіідачем не доведено, а судом не встановлено, що права боржника у виконавчому провадженні ВП № 44785104 порушено не було.

Враховуючи зазначене, правомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.