Справа № 210/6358/13-а(2а/210/32/14)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2015 рокусправа № 210/6358/13-а(2а/210/32/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до виконавчого комітету Криворізької міської ради, в якому просила:

- визнати протиправними дії виконавчого комітету Криворізької міської ради щодо формування в Акті комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам від 01.07.2013 року № 5 наступних висновків: "територіальна громада міста як власник земельної ділянки внаслідок обмеження її прав при використанні фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 без правоустановчих документів земельної ділянки загальною площею 1521 кв.м. для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1 з 01.07.2010 року до 30.06.2013 року не одержала доход (у вигляді орендної плати за землю) до міського бюджету в розмірі 190 829 грн. 40 коп., що спричинило заподіяння їй збитків у вказаному розмірі";

- скасувати пункт 1 рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 242 від 10.07.2013 року «Про затвердження акта комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам» в частині затвердження Акту комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам» в частині затвердження Акту комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам від 01.07.2013 року № 5, при використанні земельної ділянки загальною площею 1521 кв.м. для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1, стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1;

- визнати протиправними дії виконавчого комітету Криворізької міської ради щодо формування в Акті комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам № 6 від 22.11.2013 року наступних висновків: «Висновки комісії: територіальна громада міста як власник земельної ділянки внаслідок обмеження її прав при використанні фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 без правоустановчих документів земельної ділянки площею 1 521 кв.м. для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1 з 28.03.2012 року до 30.06.2013 року не одержала доход (у вигляді орендної плати за землю) до міського бюджету в розмірі

75 878 грн. 36 коп., що спричинило заподіяння їй збитків у вказаному розмірі. Питання щодо наявності збитків за період з 01.07.2010 до 27.03.2012 розглянути додатково на черговому засіданні комісії.»;

- скасувати пункт 1 рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 389 від 11.12.2013 року «Про затвердження акта комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам» в частині затвердження Акту комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам від 22.11.2013 року № 6, при використанні земельної ділянки загальною площею 1521 кв.м. для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1, стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначену постанову як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив останню задовольнити на підставах, що в ній зазначені та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове - про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1. Дане майно було придбано 17.01.2012 року, що підтверджується договором купівлі - продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 124.

28 березня 2012 року було проведено державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно.

10 липня 2013 року виконавчим комітетом Криворізької міської ради було прийнято рішення № 242 про затвердження акта комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам та акт комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам № 5 від 01.07.2013 року.

У відповідності до зазначеного акту, «територіальна громада міста як власник земельної ділянки внаслідок обмеження її прав при використанні фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 без право установчих документів земельної ділянки загальною площею 1521 кв.м. для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1 з 01.07.2010 року до 30.06.2013 року не одержала доход (у вигляді орендної плати за землю) до міського бюджету в розмірі 190829 грн. 40 коп., що спричинило заподіяння їй збитків у вказаному розмірі».

В подальшому, рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 389 від 11.12.2013 року визнано таким, що втратив чинність абзац 2 пункту 7 акта комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам від 01.07.2013 року № 5 (рішення виконкому міськради № 242 від 10.07.2013 року) та затверджено акт комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам від 22.11.2013 року № 6, яким викладено в новій редакції абзац 2 пункту 7 акту комісії від 01.07.2013 року № 5, а саме: «територіальна громада міста при використанні позивачем без право установчих документів земельної ділянки площею 1 521 кв.м. по АДРЕСА_1 з 23.08.2012 року по 30.06.2013 року не одержала дохід до міського бюджету у сумі 75 878, 36 грн.

Як встановлено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 34 ст. 26, ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення питання щодо регулювання земельних відносин, відповідно до закону, вирішуються виключно на пленарних засіданнях міської ради, яка в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з п. «д» ч. 1 ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні неодержанням доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, п.1 якого встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відповідно до абз. 1, 4 п. 2 Порядку розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Частиною 2 статті 22 ЦК України встановлено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Також слід зазначити, що п. 3.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» (далі - Постанова) встановлено, що вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди повинні брати до уваги положення статті 22 ЦК України та частини другої статті 224 ГК України. Для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини).

У розгляді таких справ суди мають докладно з'ясовувати причини неоформлення чи несвоєчасного оформлення відповідного землекористування та обставини, пов'язані із вжиттям господарюючими суб'єктами усіх залежних від них заходів щодо одержання документів, які посвідчують право землекористування. При цьому суду слід враховувати вимоги частини другої статті 120 ЗК України, якою передбачено що у разі коли жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Якщо у розгляді справи буде з'ясовано обставини, зазначені в абзаці третьому підпункту 3.4 пункту 3 цієї постанови, і що суб'єкт господарювання вживав необхідних заходів до оформлення свого права землекористування, то відсутність у нього переоформлених на його ім'я правовстановлюваних документів на земельну ділянку не може розцінюватися як правопорушення.»

В абзаці 3 п. 3.4 Постанови зазначено, що у разі встановлення факту правомірного набуття особою права на нерухоме майно за наявності у попереднього власника належно оформленого права на земельну ділянку, на якій воно розміщене, необхідно враховувати, що така особа набула права на відповідну земельну ділянку. З виникненням прав власності на будівлю чи споруду у юридичної особи виникає право одержати земельну ділянку в користування, а розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов'язаний відповідний повноважний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. Тому відсутність у такої особи переоформлених на її ім'я правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може кваліфікуватися як самовільне зайняття земельної ділянки. З урахуванням викладеного в таких випадках положення статті 212 ЗК України застосуванню не підлягають».

Отже, позивач правомірно набув право власності на нерухоме майно згідно договору купівлі - продажу та розпочав процедуру оформлення права користування земельною ділянкою, що підтверджується висновком про погодження містобудівного розрахунку з ТЕП Управління Держкомзему у м. Кривий Ріг від 14.08.2012 року, випискою з протоколу архітектурно-містобудівної ради від 18.10.2012 року, рішенням Криворізької міської ради № 1627 від 28.12.2012 року "Про розробку детальних планів території".

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував, що позивач вчиняє дії з метою оформлення свого права землекористування, тому, з урахуванням викладеного, відсутність у нього переоформлених на його ім'я правовстановлювальних документів на земельну ділянку не може розцінюватись як правопорушення в розумінні ст. 22 та ч. 2 ст. 224 ГК України, а відповідно позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування пункту 1 рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 389 від 11.12.2013 року «Про затвердження акта комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам» в частині затвердження Акту комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам від 22.11.2013 року № 6, при використанні земельної ділянки загальною площею 1521 кв.м. для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1, стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

При цьому колегія суддів не входить в обговорення правомірності визначення розміру збитків, тобто достовірності їх розрахунку, тому як останнє може бути предметом іншого судового розгляду

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу, що відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин належить до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Відповідно, прийнявши спірне рішення, виконавчий комітет Криворізької міської ради вийшов за межі повноважень визначених ст. 52 вказаного закону. Слід зазначити, що будь-якими іншими нормативно-правовими актами, в тому числі постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284 відповідних повноважень останньому також не надано.

Вимоги ж позивача щодо визнання протиправними дій відповідача та скасування п. 1 рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 242 від 10.07.2013 року «Про затвердження акта комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам» в частині затвердження Акту комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам» в частині затвердження Акту комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам від 01.07.2013 року № 5, при використанні земельної ділянки загальною площею 1521 кв.м. для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1, стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, тому як згідно п.п. 2.2 п. 2 рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 11.12.2013 року № 389 вказане рішення визнано таким, що втратило чинність (а.с. 36), а відповідно до змісту ст.ст. 2, 6 КАС України захисту в адміністративному судочинстві підлягають порушені права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, що в даному випадку відсутнє, тому як відсутній предмет судового оскарження.

Щодо позовних вимог відносно визнання протиправними дій виконавчого комітету Криворізької міської ради щодо формування в Акті комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам № 6 від 22.11.2013 року наступних висновків: «Висновки комісії: територіальна громада міста як власник земельної ділянки внаслідок обмеження її прав при використанні фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 без правоустановчих документів земельної ділянки площею 1 521 кв.м. для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1 з 28.03.2012 року до 30.06.2013 року не одержала доход (у вигляді орендної плати за землю) до міського бюджету в розмірі 75 878 грн. 36 коп., що спричинило заподіяння їй збитків у вказаному розмірі. Питання щодо наявності збитків за період з 01.07.2010 до 27.03.2012 розглянути додатково на черговому засіданні комісії.», колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено частиною 2 статті 124 Конституції України юрисдикція суддів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Отже з наведеної норми Конституції України судова юрисдикціям поширюється не загалом на всі суспільні правовідносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини.

В свою чергу неодмінними елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп «Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України» частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемлюють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що підставою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Вказаний принцип також закріплений в частині 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, який визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Виходячи із положень статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Отже, до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав.

Разом з тим, як підтверджується матеріалами справи, та на що не звернув уваги суд першої інстанції, виконавчим комітетом Криворізької міської ради фактично реалізовані дії щодо формування розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам, що підтверджується Актом комісії від 22 листопада 2013 року № 6, який в розумінні ст. 69 КАС України - є лише носієм доказової інформації, а відтак, задоволення позовних вимог про визнання протиправним дій, не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки такі дії не є юридично значимими для позивача.

З огляду на зазначене, та враховуючи те, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання дій протиправними та скасування рішення - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 389 від 11.12.2013 року «Про затвердження акта комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам» в частині затвердження Акту комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам від 22.11.2013 року № 6, при використанні земельної ділянки загальною площею 1521 кв.м. для розміщення комплексу будівель на АДРЕСА_1, стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай