Справа № 2а-509/2008
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року м. Львів Справа № 876/9736/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

з участю секретаря - Андрушківа І.Я.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової адміністрації України на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 грудня 2008 року по справі № 2а-509/2008 за позовом ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, малолітньої доньки ОСОБА_4 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області, Державної податкової адміністрації України про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, малолітньої доньки ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області, Державної податкової адміністрації України, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила зобов'язати Державну податкову адміністрацію України не надавати ідентифікаційний номер ОСОБА_3 та ОСОБА_4; зобов'язати Державну податкову адміністрацію України не вносити ідентифікаційний номер та всю інформацію про ОСОБА_3 і ОСОБА_5 в Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів; зобов'язати Державну податкову адміністрацію України здійснювати в подальшому облік ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 як платників податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленими формами обліку без застосування ідентифікаційного номера (за прізвищем, іменем, по батькові та за місцем проживання); зобов'язати Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Волинської області здійснювати в подальшому облік ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 як платників податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленими формами обліку без застосування ідентифікаційного номера (за прізвищем, іменем, по батькові та за місцем проживання); зобов'язати Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Волинської області проставити у паспорті ОСОБА_3 відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою; зобов'язати Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Волинської області видати ОСОБА_4 довідку з текстом: «Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера» та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою, а після настання 16-річного віку зробити в паспорті відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою; зобов'язати Державну податкову адміністрацію України скасувати ідентифікаційний номер ОСОБА_2; зобов'язати Державну податкову адміністрацію України виключити ідентифікаційний номер ОСОБА_2 та всю інформацію про неї з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів; зобов'язати Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію виключити ідентифікаційний номер ОСОБА_2 та всю інформацію про неї з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів; зобов'язати Державну податкову адміністрацію України знищити облікову картку з ідентифікаційним номером ОСОБА_2; зобов'язати Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію знищити облікову картку з особистими даними ОСОБА_2, що була заповнена та на підставі якої були внесені дані про неї та присвоєний їй ідентифікаційний номер до Державного реєстру.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що через свої релігійні переконання вона та її діти не бажають використовувати та відмовляються від ідентифікаційних номерів.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 грудня 2008 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, Державна податкова адміністрація України подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процессуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на помилковість висновків суду першої інстанції. Зазначає, що реалізація особою права на альтернативну форму обліку при сплаті податків чи інших обов'язкових платежів можлива лише у спосіб, визначений Порядком унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів, затвердженим Наказом Державної податкової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2004 року № 602/1226, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2004 року за номером № 1345/9944 (далі - Порядок).

Луцька об'єднана державна податкова інспекція подала заяву про приєднання до вказаної вище апеляційної скарги, повністю підтримавши її вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, хоча відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому на підставі частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2, її неповнолітній син ОСОБА_3 та малолітня донька ОСОБА_4 є віруючими громадянами та прихожанами Української Православної церкви.

З релігійних переконань ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах своїх дітей зверталась до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області та Державної податкової адміністрації України із заявами та проханням скасувати ідентифікаційні номери, виключити ідентифікаційні номери та всю інформацію про них з державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, зберегти щодо них раніше встановлену форму обліку без застосування ідентифікаційного номера (за прізвищем, іменем та по батькові, за місцем проживання), проставити в їх паспортах відмітку про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою, знищити їх облікові картки з ідентифікаційними номерами.

Проте, як видно з відповідей від 10 квітня 2008 року, від 28 березня 2008 року Державна податкова адміністрація України та Луцька об'єднана державна податкова інспекція Волинської області відмовили у задоволенні таких заяв.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів» чітко визначено право платника податків у рамках діючого законодавства виконувати свій конституційний обов'язок щодо сплати податків і зборів без присвоєння ідентифікаційного номера, обравши альтернативну форму обліку платника податків. Також суд виходив з того, що згідно з вимогами Закону України «Про Державну податкову службу в Україні» та Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів» обов'язок внесення в паспорт відомостей щодо ідентифікаційного номера особи покладено саме на податкову інспекцію за місцем проживання платника податків та інших обов'язкових платежів, а тому виконання притаманних податковим органам функцій не може бути покладено на структурні підрозділи органів внутрішніх справ навіть якщо це питання врегульовано підзаконним нормативно-правовим актом.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Відповідно до частини 2 статті 5 цього ж Закону до державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи.

Відповідно до частини 8 статті 5 цього ж Закону зміни та уточнення щодо даних, занесених до Державного реєстру під час реєстрації, вносяться державними податковими інспекціями за місцем постійного проживання платників податків та інших обов'язкових платежів, а для осіб, які не мають постійного місця проживання в Україні, - за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об'єкта оподаткування.

Обсяг інформації про фізичних осіб, яка включається до Державного реєстру, визначено статтями 3 та 5 цього Закону. Зокрема, передбачено, що до інформаційного фонду Державного реєстру включаються такі дані: індивідуальні ідентифікаційні номери, що надаються фізичним особам - платникам податків та інших обов'язкових платежів і зберігаються за ними протягом усього їх життя; інформація про сплату фізичними особами податків та інших обов'язкових платежів; прізвище, ім'я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання; місце основної роботи; види сплачуваних податків та інших обов'язкових платежів; інформація про сплату фізичними особами податків та інших обов'язкових платежів.

Згідно з частиною 3 статті 9 зазначеного Закону фізичні особи - платники податків та інших обов'язкових платежів, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи, зобов'язані: зареєструватись у Державному реєстрі з моменту виникнення об'єкта оподаткування чи сплати податків та інших обов'язкових платежів; подавати до державних податкових інспекцій по районах, районах у містах і містах без районного поділу відомості про зміну даних відповідно до частини 3 статті 5 цього Закону протягом місяця з дня виникнення таких змін.

Системний аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку, що у випадку, коли фізична особа, яка через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомила про це органи державної податкової служби, з Державного реєстру підлягала виключенню вся інформація про таку особу, а не лише її ідентифікаційний номер.

Звідси, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 мала безумовне право на виключення ідентифікаційного номера та пов'язаної з нею інформації із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів з усіма відповідними наслідками, зокрема, збереження раніше встановленої форми обліку платників та інших обов'язкових платежів.

Отже, Державна податкова адміністрація України та Луцька об'єднана державна податкова інспекція Волинської області відповідно до передбачених чинним законодавством повноважень кожної з них зобов'язані виключити з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів ідентифікаційний номер і будь-які інші відомості про ОСОБА_2 та здійснювати її облік як платника податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленими формами обліку.

Разом з тим, слід зазначити, що на час виникнення спірних правовідносин механізм внесення відмітної відмітки до паспорта фізичної особи та уповноважений на це орган було визначено згаданим вище Порядком.

Згідно розділу 4 Порядку, фізична особа, яка відмовляється від ідентифікаційного номера, подає до органу внутрішніх справ за своїм місцем реєстрації довідку за формою № В3 та паспорт громадянина України. Посадова особа органу внутрішніх справ при зверненні громадянина за місцем його реєстрації щодо внесення відмітки до його паспорта розглядає довідку за формою № В3 щодо повноти і правильності її заповнення та відповідності пред'явленому паспорту і в разі відсутності невідповідностей вносить на 7 - 9 сторінки паспорта відмітку, зміст і форму якої наведено в додатку 4 (підпункти 5.1, 5.2 розділу 5 цього Порядку).

Аналіз викладеного дає підстави для висновку про те, що на час виникнення спірних правовідносин чинним законодавством було визначено державний орган, який наділений повноваженнями вносити таку відмітку до паспорта особи, - це орган внутрішніх справ за місцем реєстрації особи, тому заявлені до податкових органів вимоги про внесення вказаних відміток є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах чинного на той час закону.

Щодо позовних вимог, які стосуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4, то слід зазначити, що згідно з відповідями Луцької об'єднаної державної податкової інспекції від 28 березня 2008 року №№ 6214/С/29031, 6215/С/29031 вказані особи не зареєстровані в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, а тому в задоволенні вимог щодо них необхідно відмовити, оскільки захисту в судовому порядку підлягає лише порушене право, а не право, яке може бути порушене в майбутньому.

Також, слід зазначити, що чинним законодавством не передбачено скасування ідентифікаційного номеру та знищення облікових карток, а тому позовні вимоги в цій частині також є безпідставними і задоволенню не підлягають.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та ухвалення нового рішення.

Керуючись статтями 160, 195, 196 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової адміністрації України задовольнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 грудня 2008 року по справі № 2а-509/2008 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Державну податкову адміністрацію України здійснювати в подальшому облік ОСОБА_2 як платника податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленими формами обліку без застосування ідентифікаційного номера (за прізвищем, іменем, по батькові, за місцем проживання).

Зобов'язати Державну податкову адміністрацію України виключити ідентифікаційний номер ОСОБА_2 та всю інформацію про неї з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів.

Зобов'язати Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Волинської області виключити ідентифікаційний номер ОСОБА_2 та всю інформацію про неї з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів.

Зобов'язати Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Волинської області здійснювати в подальшому облік ОСОБА_2 як платника податків та інших обов'язкових платежів, за раніше встановленими формами обліку без застосування ідентифікаційного номера (за прізвищем, іменем, по батькові, за місцем проживання).

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

Д.М. Старунський

Повний текст постанови виготовлено 02 березня 2015 року.