Справа № 801/2271/13-а
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Київ К/800/50235/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м. Євпаторії Автономної Республіки Крим Державної податкової служби, Головного управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим, Міністерства доходів і зборів України, управління Пенсійного фонду України в м. Євпаторії Автономної Республіки Крим, Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, Пенсійного фонду України, прокуратури м. Євпаторії про визнання неправомірними дій та спонукання до виконання певних дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 19 червня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що наказом Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим від 17 вересня 2004 року №104-л позивача було звільнено з посади за станом здоров'я.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Євпаторії. З 17.09.2004 року позивачу призначено пенсію по 2-й групі інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

З 18.09.2004 року згідно з поданою заявою позивача було переведено на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» (далі - Закон №3723). Стаж державної служби позивача становив 11 років 3 місяці 18 днів, а загальний трудовій стаж - 32 років 1 місяць 6 днів.

Позивач не погодився з даним розрахунком стажу і з розрахунком пенсії, у зв'язку з тим, що, на його думку, до державного стажу повинні бути включені роки загального бухгалтерсько-економічного стажу.

Стаж державної служби обчислюється відповідно до Закону №3723, Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 (далі - Порядок №283) та додатка до нього.

Пунктом 4 Порядку №283 передбачено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Згідно з п. 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), у тому числі, на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців та на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Пунктом 3 Порядку №283 визначено, що до стажу державної служби включається також час роботи, зокрема, на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

Позивач працював на посадах бухгалтера та економіста на підприємствах, які не відносяться до державних органів, а в період з 01.06.1993р. по 17.09.2004р. - в державних органах.

Таким чином, вказаний період роботи може бути включений лише до стажу, необхідного для встановлення надбавки за вислугу років, а стаж державної служби, необхідний для надання додаткової оплачуваної відпустки та призначення пенсії державного службовця, має обчислюватися з дня призначення на посаду державного службовця.

У довідку для нарахування (призначення) пенсії позивача враховано надбавку за вислугу років у розмірі 20%, яка обчислена залежно від стажу державної служби.

Відповідно до ч. 2-7 ст. 33 Закону №3723 заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам державної податкової служби, які мають спеціальне звання затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.1997р. №1013 (далі - Порядок №1013).

Згідно з п. 2 Порядку №1013 винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби у таких розмірах: зокрема, від 15 до 20 років - 30%.

Відповідно до ч.1-2, 3 п.3 Порядку №1013 розмір винагороди визначається залежно від стажу роботи і обчислюється виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання.

Враховуюче зазначене, у заробіток при призначенні (перерахунку) пенсії за нормами Закону №3723 працівникам органів державної податкової служби, які мають спеціальне звання, враховується надбавка за вислугу років, обчислена залежно від стажу служби, визначеного відповідно до Порядку №283.

Станом на 22.01.2004 р. згідно протоколу №1 засідання постійно діючої комісії по встановленню стажу роботи для виплати винагороди за вислугу років стаж роботи позивача склав 15 років 5 місяців 30 днів і відповідно відсоток вислуги згідно Постанови №1013 - 30%, а стаж державної служби позивача склав 10 років 7 місяців 0 днів і відповідно відсоток вислуги 20% згідно Закону №3723 та Порядку №283.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що винагорода за вислугу років, яка вказана в довідці для нарахування пенсії, не належать до надбавок, які враховуються при нарахуванні пенсії державного службовця.

На момент перерахунку пенсії державним службовцям, а саме на: 01.04.2006р., 01.05.2007р. та 01.02.2008р. у зв'язку із втратою чинності п.п.2 п.4 Постанови №1592 і Указу №575 надбавки за особливі умови роботи, кваліфікацію та інтенсивність праці працівникам податкових органів не встановлювались і не виплачувались.

Судами попередніх інстанцій правильно зазначено, що Державна податкова служба України (правонаступник - Міністерство доходів і зборів України), Державна податкова служба в АР Крим (правонаступник - Головне управління Міндоходів в АРК) не відповідають за дії Державної податкової інспекції у м. Євпаторії АРК Державної податкової служби та не зобов'язані здійснювати контроль за правильним обчисленням зарплати працівників підлеглих органів державної служби, а тому за висновком судів вказана позовна вимога не підлягає задоволенню.

Призначення та наступні перерахунки пенсії позивачу було проведено управлінням Пенсійного фонду України в м. Євпаторії АРК на підставі поданих відповідних заяв і довідок про розмір заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок пенсії, що не суперечить нормам законодавства України.

Також при призначенні пенсії позивача була проведена зустрічна перевірка наданих документів для призначення пенсії по Закону №3723 між управлінням Пенсійного фонду України у м. Євпаторії та Державною податковою інспекцією м. Євпаторія, за результатами якої порушень не встановлено.

Тобто, при призначенні пенсії позивачу управління Пенсійного фонду України у м. Євпаторії діяло правомірно

Головному управлінню Пенсійного фонду України в АРК законодавством не надано повноважень щодо контролю за призначенням, перерахунком пенсій територіальними управліннями, за винятком організації роботи з призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

У зв'язку з тим, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Євпаторії АРК, питання правомірності його пенсійного забезпечення не відноситься до повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в АРК та Пенсійного фонду України.

Враховуючи, що довідки про нарахування (перерахунок) пенсії позивача були складені правомірно та у відповідності до норм чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, підстави для прийняття нових довідок про заробітну плату, наданих Державною податковою інспекцією в м. Євпаторії АРК, для нарахування «базової» пенсії та усіх перерахунків пенсії позивача відсутні.

Також відсутні і підстави для перевірки управлінням Пенсійного фонду України в м. Євпаторії АРК правильності наданих Державною податковою інспекцією в м. Євпаторії АРК даних.

Колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо необґрунтованості і позовної вимоги стосовно виплати позивачу компенсації втрати частини доходів з урахуванням інфляції, оскільки така вимога має цільовий та разовий характер, а отже не підлягає індексації згідно Законів України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» і «Про індексацію грошових доходів населення».

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Державної податкової інспекції у м. Євпаторії АРК скасувати протоколи засідань постійно діючих комісій в частині встановлення стажу роботи позивача для виплати винагороди за вислугу років колегія суддів зазначає, що такі протоколи не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії в розумінні п. 1 ч. 2 ст.17 КАС України, а тому не можуть бути скасованими.

Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку і стосовно того, що позовна вимога про зобов'язання Державної податкової інспекції у м. Євпаторії АРК скасувати накази в частині встановлення стажу роботи для виплати винагороди за вислугу років позивача станом на 1997 - 2004 роки також не підлягає задоволенню, оскільки діючим законодавством встановлено обмеження щодо строків звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Позивач знав про факт прийняття зазначених наказів відповідача на момент прийняття відповідних протоколів, однак не звертався до суду з позовом про визнання протиправними та скасування цих наказів.

Наведені обставини були правильно враховані судами першої та апеляційної інстанцій, які прийняли законні і обґрунтовані рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 19 червня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман