Справа № 2-а-3720/11
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа 6-а/489/37/15
УХВАЛА

03 березня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області (далі - ВПВР) про зміну способу виконання судового рішення

встановив:

У лютому 2015 року Відділ примусового виконання рішень звернувся до суду із поданням про зміну способу виконання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 14.03.2014 про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (далі - УПФ) провести ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 21.08.2010 до 21.02.2011, з урахуванням фактично виплачених сум.

Посилаючись на відсутність фінансових ресурсів у боржника, як на ускладнюючу обставину виконання постанови суду, та положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», за яким виконання рішень про стягнення коштів з державних установ покладається на органи Державної казначейської служби, державний виконавець просить змінити спосіб виконання постанови суду із зобовязального характеру на стягнення з УПФ на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 1023,04 грн.

У судове засідання ВПВР представника не направив. У поданні вказав про розгляд справи за відсутності його представника.

Сторони виконавчого провадження також в судове засідання не зявилися, своїх представників не направили.

УПФ у письмовій заяві просило здійснити розгляд подання за відсутності представника, а письмових запереченнях відмовити в його задоволенні, так як виконання постанови суду можливе після отримання бюджетного фінасування.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає, що подання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Зі змісту подання вбачається, що на примусовому виконанні у ВПВР знаходиться виконавчий лист, виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва відповідно до постанови цього суду від 29.06.2011, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2013, якою зобовязано УПФ провести ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 21.08.2010 до 21.02.2011, з урахуванням фактично виплачених сум.

Постанова суду виконана УПФ частково в частині нарахування ОСОБА_1 доплати до пенсії в розмірі 1023,04 грн., які не виплачені із-за відсутності в боржника бюджетного фінансування.

Із письмових заперечень УПФ вбачається, що виплата вказаних коштів буде можливою за наявності відповідного фінансування з державного бюджету.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 КАС України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Між тим, у поданні ВПВР фактично просить змінити судове рішення, оскільки така вимога як стягнення коштів не була предметом розгляду та дослідження адміністративним судом під час прийняття постанови від 29.06.2011.

Крім того, відсутність у боржника бюджетних асигнувань не є обставиною, що ускладнює виконання судового рішення, оскільки виплата доплати до пенсії буде можливою УПФ після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Інші доводи ВПВР не впливають на висновок суду.

Наведений вище висновок суду відповідає постанові Верховного Суду України від 13.01.2015 по справі № 21-604а14, застосування якою є обовязковою судами.

Керуючись статтею 263 КАС України, суд -

ухвалив:

У задоволенні подання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про зміну способу виконання судового рішення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В.Коваленко