Справа № 415/2490/14-а
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2015-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/2490/14-а
Провадження № 2-а/415/1/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.15 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю.О.,

при секретарі - Добуграй В.К.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Торбенка Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Лисичанська Луганської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лисичанської міської ради, третя особа - ОСОБА_4 про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Лисичанської міської ради, тертя особа - ОСОБА_4 про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилалася на те, що, по-перше, 29 квітня 2005 року рішенням Лисичанської міської ради № 920 (п. 7) їй було погоджено місце розташування земельної ділянки площею 0,0487 га за рахунок земель Лисичанськ міської ради в районі будинку АДРЕСА_1, яким їй дозволили виконання проекту землеустрою про відведення цієї земельної ділянки і доручили міському управлінню земельних ресурсів організувати та провести підготовку та видачу правовстановлюючих документів на її ім'я для ведення індивідуального садівництва; по-друге, 09 лютого 2006 року, рішенням Лисичанської міської ради (№ 1151), матеріали вищевказаного розташування земельної ділянки в районі будинку АДРЕСА_1 (які раніше їй були затверджені), передані третій особі для індивідуального садівництва. Вказане рішення було скасовано постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2010 року; по-третє, 09 листопада 2006 року рішенням Лисичанської міської ради (№ 119) був затверджений проект землеустрою про відвід, про надання безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,0717 га, в районі будинку АДРЕСА_2 для ведення індивідуального садівництва третій особі (стосується пункту 3). Зазначене рішення (пункт 3) було визнано протиправним та скасовано постановою Лисичанського міського суду від 29 листопада 2013 року. Постанову Лисичанського міського суду було скасовано ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року, з підстав пропуску позовної давності без розгляду справи по суті; по-четверте, 30 грудня 2010 року, рішенням Лисичанської міської ради №6/64 було скасовано п. 7 рішення Лисичанської міської ради № 920 від 29 квітня 2005 року про погодження їй земельної ділянки. Дане рішення № 6/64 було визнано протиправним та скасовано постановою вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2013 року. Таким чином, на сьогоднішній день дійсним рішенням стало рішення № 920 про підготовку правовстановлюючих документів на її ім'я та рішення № 119 про безоплатну передачу ділянки третій особі. Для того, щоб привести рішення № 119 у відповідність зі сформованою ситуацією, яка виникла в результаті скасованих судами України підстав до рішення № 119, через свого представника, вона звернулася до міського голови міста Лисичанська з клопотанням про приведення рішення № 119 у відповідність із дійсними (що залишилися) правовими підставами. У клопотанні були зроблені посилання на конкретні номери та дати рішень як Лисичанської міської ради так і постанов судів, які скасували ці рішення, а також, просили повідомити про дату та час розгляду її зверненням, для пред'явлення оригіналів документів. Однак, незважаючи на точний і конкретний виклад аргументів у зверненні, вона отримала неаргументовану відмову від секретаря Лисичанського міської ради, який розглянув клопотання, без повідомлення її та її представника про дату розгляду її звернення та без надання їй права подати письмові докази, які аргументували її вимоги. За таких обставин, вона хоче визнати рішення секретаря міської ради протиправним, скасувати його, зобов'язати відповідача розглянути її звернення з викликом її та її представника, зобов'язати відповідача розглянути питання про відповідність прийнятого ним рішення від № 119 від 09 листопада 2006 року пункт № 7 рішення Лисичанської міської ради № 920 від 29 квітня 2005 року. На підставі викладеного, просила суд рішення секретаря Лисичанської міської ради Власова про відмову вчиняти дії про приведення у відповідність рішення Лисичанської міської ради, викладене в відповіді № 974/01-30 від 17 березня 2014 року визнати протиправним та скасувати його. Зобов'язати Лисичанську міську раду розглянути заяву-клопотання її представника № 363/04 від 11 березня 2014 року з обов'язковою участю її та її представника. Зобов'язати Лисичанську міську раду розглянути питання про відповідність прийнятого ним рішення № 119 від 09 листопада 2006 року, пункту № 7 рішення Лисичанської міської ради № 920 від 29 квітня 2005 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, підтвердила факти, викладені у позовній заяві, та просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, підтвердив факти, викладені в позовній заяві, та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача Торбенко Є.В. заперечував проти задоволення позовних вимог, та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не сповістила.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Загальної декларації прав людини всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом.

Загальна декларація прав людини у статті 8 гарантує право кожної людини на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Позивач ОСОБА_1 скористалася своїм правом та звернулася до суду з даним позовом до Лисичанської міської ради про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії, у зв'язку з чим просить суд рішення секретаря Лисичанської міської ради Власова про відмову вчиняти дії про приведення у відповідність рішення Лисичанської міської ради, викладене в відповіді № 974/01-30 від 17 березня 2014 року визнати протиправним та скасувати його. Зобов'язати Лисичанську міську раду розглянути заяву-клопотання її представника № 363/04 від 11 березня 2014 року з обов'язковою участю її та її представника. Зобов'язати Лисичанську міську раду розглянути питання про відповідність прийнятого ним рішення № 119 від 09 листопада 2006 року, пункту № 7 рішення Лисичанської міської ради № 920 від 29 квітня 2005 року.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд справи і рішення по справі здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті, суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Розглянувши твердження позивача про протиправність рішення секретаря Лисичанської міської ради Власова про відмову вчиняти дії про приведення у відповідність рішення Лисичанської міської ради, викладене в відповіді № 974/01-30 від 17 березня 2014 року, і виходячи із сукупності наявних матеріалів та в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені позови, Суд не встановив жодних ознак порушень прав та свобод, гарантованих Конституцією України та нормативно-правовими актами України з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що адвокат ОСОБА_2 звертався з адвокатським запитом-клопотанням до голови міста Лисичанська за № 363/04 від 11.03.2014 року (а.с.19-20).

17 березня 2014 року Секретар Лисичанської міської ради Власов М.Л. надав письмову відповідь за № 974/01-30 від 17.03.2014 року на адвокатський запит-клопотання адвоката ОСОБА_2 за № 363/04 від 11.03.2014 року (а.с.21).

Позивач стверджує, що письмова відповідь секретаря Лисичанської міської ради Власова М.Л. № 974/01-30 від 17.03.2014 року є рішенням, з яким вона не погоджується та просить визнати його протиправним та скасувати його.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», міський голова підписує рішення ради та її виконавчого комітету.

Відповідно до п. 20 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», у разі звільнення з посади сільського, селищного, міського голови у зв'язку з достроковим припиненням його повноважень або його смерті, а також у разі неможливості здійснення ним своїх повноважень повноваження сільського, селищного, міського голови здійснює секретар відповідної сільської, селищної, міської ради.

Конкретні форми державного управління органічно пов'язані з правовими формами діяльності взагалі. Однією з форм управлінської діяльності є видання нормативних актів управління.

Видання нормативних актів управління є особливою формою діяльності органів виконавчої влади, яка передбачає розпорядчу діяльність, спрямовану на виконання закону шляхом встановлення певних правил у сфері державного управління.

Відповідно до ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Міські ради мають свої виконавчі органи - виконавчі комітети. Виконавчий комітет є юридичною особою. Він утворюється радою на строк її повноважень у складі голови відповідної ради, заступника міського голови, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, та інших осіб. До складу виконавчого комітету міської ради за посадою входить секретар відповідної ради.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти такої форми приймають і виконавчі комітети ради. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю голосів депутатів від загального складу ради. Рішення ради нормативно-правового характеру набувають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк уведення цих рішень у дію.

Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються міським головою.

Міський голова міської ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Правові акти органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням Конституції України та законодавства України, можуть бути зупинені до вирішення питання про їх законність у судовому порядку.

Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

З аналізу вищенаведених норм закону суд доходить висновку, що відповідно до ст. 19 Конституції України та в силу своїх повноважень голова та секретар міської ради видають тільки розпорядження та підписують рішення міської ради та її виконавчого комітету.

Таким чином, відповідь секретаря Лисичанської міської ради Власова М.Л. № 974/01-30 від 17.03.2014 року на адвокатський запит-клопотання адвоката ОСОБА_2 за № 363/04 від 11.03.2014 року за своєю правовою природою не є рішенням, що приймається головою міської ради та секретарем, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже не є рішенням в розумінні ст. 2 КАС України, а тому не може бути оскаржено в судовому порядку.

Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_1 про зобов'язання Лисичанської міської ради розглянути заяву-клопотання її представника № 363/04 від 11 березня 2014 року з обов'язковою участю її та її представника суд дійшов висновку про наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що адвокат ОСОБА_2 звертався з адвокатським запитом-клопотанням до голови міста Лисичанська за № 363/04 від 11.03.2014 року в порядку ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (а.с.19-20).

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

У своїй позовній заяві позивач посилається на порушення відповідачем п. 5) та п. 6) ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме: що було порушено право його адвоката бути присутнім під час розгляду його звернення, давати пояснення на засіданнях колегіальних органів, посадових та службових осіб.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: доповідати клопотання та скарги на прийомі в посадових і службових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги.

Відповідно до п. 6) ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: бути присутнім під час розгляду своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів та давати пояснення щодо суті клопотань і скарг.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає та дає легальне визначення такій правовій категорії, як адвокатський запит та не передбачає такого письмового звернення адвоката, як запит-клопотання. Водночас, згідно з діючим законодавством України, та в розумінні ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», клопотання, скарги та адвокатський запит не є тотожними правовими документами (категоріями).

Отже, суд не вбачає порушень з боку відповідача п. 5) ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адже, адвокат має право доповідати клопотання та скарги на прийомі в посадових і службових осіб, але ж 11.03.2014 року адвокат ОСОБА_2 звернувся до голови Лисичанської міської ради із адвокатським запитом в порядку ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а не клопотанням чи скаргою безпосередньо на прийомі посадової чи службової особи, які доповідаються відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» .

Суд також не вбачає і порушень відповідачем п. 6) ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», яка передбачає право адвоката бути присутнім під час розгляду своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів та давати пояснення щодо суті клопотань і скарг, адже 11.03.2014 року адвокат ОСОБА_2 звернувся до голови Лисичанської міської ради із адвокатським запитом в порядку ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а не клопотанням чи скаргою, а голова міської ради та секретар не є колегіальним органом, а є посадовою особою.

На підставі викладеного суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині, у зв'язку з чим, позовні вимоги в частині зобов'язання Лисичанської міської ради розглянути заяву-клопотання її представника № 363/04 від 11 березня 2014 року з обов'язковою участю її та її представника є такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_1 щодо зобов'язання Лисичанської міської ради розглянути питання про відповідність прийнятого нею рішення № 119 від 09 листопада 2006 року, пункту № 7 рішення Лисичанської міської ради № 920 від 29 квітня 2005 року.

29 квітня 2005 року рішенням Лисичанської міської ради № 920 (п. 7) ОСОБА_1 було погоджено місце розташування земельної ділянки площею 0,0487 га за рахунок земель Лисичанськ міської ради в районі будинку АДРЕСА_1, яким їй дозволили виконання проекту землеустрою про відведення цієї земельної ділянки і доручили міському управлінню земельних ресурсів організувати та провести підготовку та видачу правовстановлюючих документів на її ім'я для ведення індивідуального садівництва (а.с.8).

09 лютого 2006 року рішенням Лисичанської міської ради № 1151, матеріали вищевказаного розташування земельної ділянки в районі будинку АДРЕСА_1 (які раніше їй були затверджені), передані третій особі для індивідуального садівництва (а.с.7).

09 листопада 2006 року рішенням Лисичанської міської ради № 119 був затверджений проект землеустрою про відвід, про надання безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,0717 га, в районі будинку АДРЕСА_2 для ведення індивідуального садівництва третій особі (стосується пункту 3) (а.с.9,44).

Зазначене рішення (пункт 3) було визнано протиправним та скасовано постановою Лисичанського міського суду від 29 листопада 2013 року (а.с.12-13).

Постанову Лисичанського міського суду було скасовано ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року, з підстав пропуску позовної давності без розгляду справи по суті (а.с. 14-15).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року, постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 29 листопада 2013 року у справі № 415/5755/13-а, якою п. 3 рішення Лисичанської міської ради № 119 від 09.11.2006 року було визнано протиправним та скасовано, було скасовано, а позовні вимоги ОСОБА_1 до Лисичанської міської ради, третя особа - ОСОБА_4 про визнання дій і рішень протиправними, скасування цих рішень, зобов'язання до приведення приватизації і видачі державного акту про право на землю залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строків звернення до суду з позовом (а.с.14-15).

30 грудня 2010 року, рішенням Лисичанської міської ради №6/64 було скасовано п. 7 рішення Лисичанської міської ради № 920 від 29 квітня 2005 року про погодження їй земельної ділянки (а.с.16). Дане рішення № 6/64 було визнано протиправним та скасовано постановою Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2013 року (а.с.17-18).

На час розгляду даної адміністративної справи № 2-а/415/1/15, позивач ОСОБА_1 була обізнана про ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року та постанову Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2013 року, а також про наявність рішень Лисичанської міської ради спірних у цій справі та був обізнаний про порушення своїх прав вказаними рішеннями ради.

Таким чином, позивач про порушення свого права спірними рішеннями ради був обізнаний ще у 2005 році та 2009 році при зверненні до суду з вищезазначеним позовом, за результатами розгляду якого судами були прийняті відповідні рішення від 28 січня 2014 року та від 14 лютого 2013 року, але звернувся до суду з даним позовом у травні 2014 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду з позовними вимогами щодо зобов'язання Лисичанської міської ради розглянути питання про відповідність прийнятого нею рішення № 119 від 09 листопада 2006 року, пункту № 7 рішення Лисичанської міської ради № 920 від 29 квітня 2005 року, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 8-11, 71, 69, 70, 72, 99, 100, 159, 160-163 КАС України, ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 7, 8 Загальної декларації прав людини, ст.ст 19, 144 Конституції України, ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.ст. 20, 24 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лисичанської міської ради, третя особа - ОСОБА_4 про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії, залишити без задоволення повністю, у зв'язку з необґрунтованістю.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лисичанської міської ради, третя особа - ОСОБА_4 в частині зобов'язання Лисичанської міської ради розглянути питання про відповідність прийнятого нею рішення № 119 від 09 листопада 2006 року пункту № 7 рішення Лисичанської міської ради № 920 від 29 квітня 2005 року, залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у скороченому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА