Справа № 804/8512/14
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2015 рокусправа № 804/8512/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Мельника В.В. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2014 року у справі № 804/8512/14 за позовом ОСОБА_1 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про скасування постанови, -

встановив:

У червні 2014 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася з позовом до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (далі - Відповідач) , в якому просила:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Кузнецова Олександра Володимировича, які вчинені останнім в рамках виконавчого провадження ВП №35166193, а саме: щодо винесення постанови від 04.06.2014р. про накладення штрафу у розмірі 340,00 грн. на позивача;

- скасувати постанову про накладення штрафу у розмірі 340,00 грн., що винесені 04.06.2014р. старшим державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Кузнецовим Олександром Володимировичем по виконавчому провадженню ВП №35166193.

Вимоги адміністративного позову обґрунтовані тим, що винесення Відповідачем рішення про накладення штрафу є безпідставним, адже Позивач з поважних причин не міг негайно виконати приписи виконавчого листа Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.102012 р. № 2/422/4009/2012, оскільки державним виконавцем не було надіслано на адресу Позивача постанову про поновлення виконавчого провадження, як не було отримано ОСОБА_1 і вимогу щодо виконання рішення суду, де б зазначалося, як саме має бути воно виконане. Крім того, Відповідачем не з'ясовувалося, з яких саме причин не було виконано судове рішення та чи є вони неповажними. (а.с.4-6)

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2014 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що Позивач не мав можливості своєчасно виконати рішення суду з поважних причин, оскільки постанова державного виконавця про поновлення виконавчого провадження та вимога про його добровільне виконання станом на 04.06.2014 року ОСОБА_1 отримана не була. (а.с.97-99)

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції подав апеляційну скаргу, відповідно до якої, з огляду на порушення норм матеріально та процесуального права, просили скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2014 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначали, що будь-якої заяви від боржника про неможливість виконання рішення суду до державного виконавця не надходило, у зв'язку з чим Відповідач був позбавлений права, у відповідності до приписів ст.. 35 Закону України «Про виконавче провадження», відкласти провадження виконавчих дій. При цьому звертають увагу на те, що державний виконавець не зобов'язаний самостійно встановлювати поважність причин, які зумовлюють невиконання рішення суду. Крім того, судом першої інстанції помилково було встановлено, що ОСОБА_1 отримала вимогу державного виконавця 17.06.2014 року, оскільки вона самостійно зазначила у заяві від 12.06.2014 року № 4021/08-36, що отримала її саме 12.06.2014 року. Зазначають, що Позивач була обізнана про залишення без розгляду її позову до ОСОБА_3, який і був підставою для зупинення виконавчого провадження. (а.с.110-117)

ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Зазначала, що перед застосування штрафних санкцій державний виконавець мав обов'язково впевнитися в тому, чи відсутні поважні причини невиконання боржником рішення суду. Звертає увагу на те, що у акті від 04.06.2014 року державний виконавець просто констатує факт невчасного виконання рішення без зазначення будь-яких доказів того, що у Позивача були відсутні поважні причини для виконання рішення суду у встановлений строк. З огляду на те, що постанову державного виконавця про поновлення виконавчого провадження та добровільне його виконання до 04.06.2014р., вона отримала лише 12.06.2014 року (в день винесення оскаржуваної постанови), вона з поважних причин не могла своєчасно виконати рішення суду. (а.с.132-135)

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до виконавчого листа Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2011 року у справі № 2/422/4009/2012 (422/4894/2012) ОСОБА_1 зобов'язано не чинити ОСОБА_3 перешкоди у користуванні власністю нежитловим приміщенням - будівлею магазину ІНФОРМАЦІЯ_1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та передати ключі від вхідних дверей зазначеного приміщення. (а.с.46)

05.11.2012р. постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження ВП №35166193 з приводу примусового виконання даного виконавчого листа (а.с.47).

Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 29.11.2012р. виконавче провадження ВП №35166193 було зупинено на підставі п.4 ч.1 ст.37, ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з надходженням ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 16.11.2012р. №2/422/5599/12 про зупинення виконавчого провадження. (а.с.54).

Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 08.05.2014р. було поновлено виконавче провадження ВП №35166193 у зв'язку з надходженням ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2014 року у справі № 2/205/825/14 про залишення без розгляду позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині. (а.с.60,63)

27.05.2014р. державним виконавцем складена вимога №24676/14 на ім'я Позивача, у якій державний виконавець вимагав від ОСОБА_1 у строк до 04.06.2014р. виконати рішення суду в частині зобов'язання не чинити ОСОБА_3 перешкоди у користуванні власністю нежитловим приміщенням - будівлею магазину ІНФОРМАЦІЯ_1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та передати ключі від вхідних дверей зазначеного приміщення. Вказана вимога була направлена на адресу Позивача рекомендованою кореспонденцією від 29.05.2014р. (а.с.64-65).

04.06.2014 р. старшим державним виконавцем Кузнецовим О.В. було прийнято постанову про накладення штрафу на позивача у розмірі 340 грн. за невиконання вимог державного виконавця на підставі ст.11,89 Закону України "Про виконавче провадження". (а.с.12,68).

Скасування вказаної постанови про накладення штрафу і було предметом судового спору.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, Позивач не мав можливості виконати рішення суду з поважних причин, оскільки вимога державного виконавця станом на 04.06.2014 року нею отримана не була.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він зроблений з врахуванням фактичних обставин справи, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Дійсно, відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України обов'язковість рішень суду є основними засадами судочинства.

Згідно до ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-ХІУ, в редакції чинній на час вчинення виконавчих дій, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України N 74/5 від 15 грудня 1999 року.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ст.19 цього Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документу, зазначеного в статті 17 цього Закону.

У відповідності до ч.1 ст.5 зазначеного Закону вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

За невиконання рішення уповноважені на те державні органи притягують винних осіб до передбаченої законом відповідальності.

За приписами ч.1, 2 ст. 75 вищевказаного Закону, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

В той же час, згідно з приписами частини 2 статті 75 вищевказаного Закону, лише у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Аналіз вищенаведених правових норм свідчить про те, що на виконавчий орган законодавчо покладено обов'язок щодо нагляду за дотриманням строків такого виконання. При цьому застосування відповідних санкцій до боржника можливе лише у разі відсутності поважних причин невиконання ним рішення.

Сторонами не заперечується, що ВП №35166193 було зупинено на підставі п.4 ч.1 ст.37, ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з надходженням ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 16.11.2012р. №2/422/5599/12 про зупинення виконавчого провадження та його поновлення відбулося відповідно до постанови державного виконавця від 08.05.2014р.

Вимога №24676/14 на ім'я Позивача, у якій державний виконавець вимагав від ОСОБА_1 у строк до 04.06.2014р. виконати рішення суду в частині зобов'язання не чинити ОСОБА_3 перешкоди у користуванні власністю нежитловим приміщенням - будівлею магазину ІНФОРМАЦІЯ_1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та передати ключі від вхідних дверей зазначеного приміщення, була направлена на адресу Позивача рекомендованою кореспонденцією від 29.05.2014р.

В той же час, як зазначає Позивач, та що не спростовано Відповідачем, вимогу від 27.05.2014 року про виконання рішення суду до 04.06.2014 року, вона отримала лише 12.06.2014 року .

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що на момент винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу на Позивача за несвоєчасне виконання рішення суду без поважних причин існували об'єктивні та поважні причини неможливості його виконання, а тому оскаржувана постанова Відповідача про накладення штрафу на підставі ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» є такою, що не узгоджується з приписами частини 3 статті 2 КАС України,є необґрунтованою, винесеною без врахування усіх обставин справи і підлягають скасуванню.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції при винесенні рішення помилково встановлено, що ОСОБА_1 отримала вимогу державного виконавця 17.06.2014 р., а це не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки Позивач самостійно зазначає, що отримала її 12.06.2014 року, визнаються колегією суддів безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду щодо наявності підстав для задоволення вимог ОСОБА_1

У межах доводів апеляційної скарги підстави для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2014 року у справі № 804/8512/14 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, передбачені статтею 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено 26 лютого 2015 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко