Справа № 2а/0270/4119/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Київ К/9991/1941/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Кочана В.М.,
Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом Жмеринського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_4 про відшкодування коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року, -

встановив:

У січні 2011 року Жмеринський міськрайонний центр зайнятості звернувся в Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_4 про стягнення витрат, пов'язаних з перебуванням на обліку як безробітного.

В обґрунтування позову послався на те, що відповідачеві неправомірно виплачена допомога по безробіттю в розмірі 4224,10 гривень, оскільки на час отримання статусу безробітного він був зареєстрований як фізична особа-підприємець і не повідомив про дану обставину, чим порушив вимоги частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 березня 2000 року № 1533-III.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 7 лютого 2011 року задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду з 15 вересня 2007 року.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 серпня 2011 року задоволено клопотання Жмеринського міськрайонного центру зайнятості та передано справу до Вінницького окружного адміністративного суду.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Жмеринського міськрайонного центру зайнятості 4224,10 гривень витрат, пов'язаних з перебуванням на обліку як безробітного.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року і направити справу на новий розгляд.

Позивач подав письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22 серпня 2006 року ОСОБА_4 надано статус безробітного та призначено виплату грошової допомоги по безробіттю. За період з 22 серпня 2006 року по 15 березня 2007 року відповідач отримав кошти в розмірі 4224,10 гривень.

Відповідно до листа Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області від 15 березня 2007 року № 51 ОСОБА_4 з 17 серпня 2001 року зареєстрований як приватний підприємець і станом на 15 березня 2007 року дані щодо державної реєстрації припинення його підприємницької діяльності відсутні. Під час перебування на обліку в якості безробітного відповідач приховав даний факт.

16 березня 2007 року Жмеринським міськрайонним центром зайнятості видано наказ № 2 про повернення коштів, виплачених ОСОБА_4 як допомога по безробіттю.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідач отримав статус безробітного та право на виплату матеріального забезпечення на підставі недостовірних даних, а тому виплачена йому державна допомога по безробіттю підлягає стягненню на користь Жмеринського міськрайонного центру зайнятості.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про зайнятість населення» від 1 березня 1991 року № 803-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у

державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Пунктом 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі.

Згідно підпункту «б» пункту 3 статті 1 цього Закону в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві.

Умови виплати допомоги по безробіттю, визначені статтею 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пов'язуються з початком настання безробіття, тобто наданням особі статусу безробітного.

У відповідності до частин 2, 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

У відповідності до пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2006 року № 357, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, у разі встановлення центрами зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15 травня 2003 року № 755-IV регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до частини 3 статті 46 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що особа, зареєстрована як фізична особа-підприємець, не може бути визнана безробітною і не має права на виплату допомоги по безробіттю.

Враховуючи те, що на момент отримання допомоги по безробіттю ОСОБА_4 був зареєстрований як фізична особа-підприємець і з урахуванням неповідомлення про це Жмеринський міськрайонний центр зайнятості, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що надання відповідачеві статусу безробітного є безпідставним, кошти, виплачені йому як допомога по безробіттю, підлягають поверненню.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року у справі за позовом Жмеринського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_4 про відшкодування коштів - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Кочан В.М.

Олексієнко М.М.