Справа № 826/16295/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 лютого 2015 року 17:02 № 826/16295/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., при секретарі Суховій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доГоловного управління юстиції у м. Києві
проскасування наказу та поновлення на роботі,
за участю:

позивача та представника позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - Чайка М.О.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 18 лютого 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Головного управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу від 09.09.2014р. №2032/03 Про припинення державної служби ОСОБА_1; зобов'язати відповідача поновити позивача на посаді головного спеціаліста Другого сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві з 09.09.2014р. та стягнути на користь позивача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 09.09.2014р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваний наказ прийняти неправомірно.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали.

Відповідач проти заявленого позову заперечив, посилаючись на те, що оскаржуваний наказ прийнято правомірно.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Наказом №2032/03 від 09.09.2014р. Головного управління юстиції у м. Києві припинено державну службу ОСОБА_1, головного спеціаліста Другого сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, та звільнено її з займаної посади за порушення Присяги державного службовця на підставі п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу» з 09.09.2014р. на підставі подання начальника відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві та пояснення ОСОБА_1

Відповідно до вказаного Подання начальна відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно І.І. Ярмоли від 09.09.2014р. «На посаді головного спеціаліста другого сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві перебуває ОСОБА_1.

19 червня 2014 року на розгляд до державного реєстратора другого відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Саченко М.М. передано заяви про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5 в місті Києві за ОСОБА_6, зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12 червня 2014 року, за номерами 6991124, 6991044, 6990944, 6990808, 6989142.

Згідно статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

В порушення частини 3 статті 16 Закону, заявникам не подано оригінали договорів купівлі - продаж земельних ділянок.

Вказані обставини стали підставою для прийняття Саченко М.М. 19 червня 2014 року рішень про зупинення розгляду заяв.

В матеріалах реєстраційних справ, відкритих на вказані об'єкти нерухомого майна, відсутні відомості про отримання заявником рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно про зупинення розгляду заяв, а також про донесення заявником оригіналів договорів купівлі-продажу.

В матеріалах реєстраційної справи 64, відкритої на земельну ділянку по АДРЕСА_4 міститься копія фотокопії договору купівлі-продажу від 30 квітня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за №3844, засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрована в реєстрі за №4173. При цьому дата засвідчення та внесення в реєстр відсутня.

В матеріалах реєстраційної справи 64, відкритої на земельну ділянку по АДРЕСА_3 міститься копія фотокопії договору купівлі-продажу від 13 травня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за №4038, засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрована в реєстрі за №4195 06 червня 2014 року.

В матеріалах реєстраційної справи 64, відкритої на земельну ділянку по АДРЕСА_5 міститься копія фотокопії договору купівлі-продажу від 12 травня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за №3979, засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрована в реєстрі за №4169. При цьому дата засвідчення та внесення в реєстр відсутня.

В матеріалах реєстраційної справи 64, відкритої на земельну ділянку по АДРЕСА_2 міститься копія фотокопії договору купівлі-продажу від 12 травня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за №3975, засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрована в реєстрі за №4191 06 червня 2014 року.

В матеріалах реєстраційної справи 64, відкритої на земельну ділянку по АДРЕСА_1 міститься копія фотокопії договору купівлі-продажу від 12 травня 2010, року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за №3995, засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрована в реєстрі за №4187 06 червня 2014 року.

Державні реєстратори прав на нерухоме майно Саченко М.М. та ОСОБА_1 перебувають на посадах головних спеціалістів в різних відділах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Передача заяв про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно з одною відділу в інший в місті Києві не регламентована жодним нормативним актом чи розпорядчим документом керівника Головного управління юстиції у м.Києві або начальника реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві.

Не зважаючи на це, ОСОБА_1 самостійно вирішила завершити розгляд заяв про державну реєстрацію права власності, зареєстрованих в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12 червня 2014 року за номерами 6991124, 6991044, 6990944, 6990808, 6989142, і в порушення вимог статей 19 та 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», 15 липня 2014 року відновила розгляд зазначених заяв, після чого прийняла рішення про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5 в місті Києві за ОСОБА_6, відкрила розділи у-Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об'єкти нерухомого майна, сформувала свідоцтва про право

власності та витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до статей 5, 10 Закону України «Про державну службу», державний службовець повинен сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на нього службових обов'язків, своєчасне і точне виконання розпоряджень і вказівок своїх керівників; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, є основними обов'язками державного службовця. При цьому державний службовець повинен діяти в межах своїх повноважень.

Своїми діями по прийняттю рішень за п'яти заявами про державну реєстрацію права власності, які знаходились на розгляді у працівника іншого структурного підрозділу реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві, та прийняття таких рішень з порушенням законодавства у сфері державної реєстрації прав, ОСОБА_1 допустила вчинок, який порочить її як державного службовця.

На підставі викладеного, та з урахуванням ступеня тяжкості скоєного порушення, прошу застосувати до головного спеціаліста другого сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_1 крайній захід відповідальності державного службовця за порушення службової дисципліни у вигляді звільнення з займаної посади на підставі пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» за порушення присяги державних службовців».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не погоджується з висновками, викладеними в Поданні про її звільнення, оскільки вона не формувала свідоцтва про право власності на земельні ділянки та відновлення розгляду вказаних вище заяв відбулось не з її ініціативи, а відповідно до розпорядження завідувача сектором Сторожук І.П.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, регулює Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993, №3723-XII. Закон визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Відповідно до положень ст.1 Закону №3723-XII, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Основні принципи державної служби визначені статтею 3 Закону №3723-XII, державна служба ґрунтується на таких основних принципах: служіння народу України; демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; пріоритету прав людини і громадянина; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; персональної відповідальності за виконання службових обов'язків і дисципліни; дотримання прав та законних інтересів органів місцевого і регіонального самоврядування; дотримання прав підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян.

Державний службовець повинен: сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця (ст.5 Закону № 3723-XII).

Статтею 10 Закону № 3723-XIІ встановлено, що основними обов'язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Державний службовець повинен діяти в межах своїх повноважень. У разі одержання доручення, яке суперечить чинному законодавству, державний службовець зобов'язаний невідкладно в письмовій формі доповісти про це посадовій особі, яка дала доручення, а у разі наполягання на його виконанні - повідомити вищу за посадою особу.

Державні службовці мають право: користуватися правами і свободами, які гарантуються громадянам України Конституцією і законами України; брати участь у розгляді питань і прийнятті в межах своїх повноважень рішень; одержувати від державних органів, підприємств, установ і організацій, органів місцевого та регіонального самоврядування необхідну інформацію з питань, що належать до їх компетенції; на повагу особистої гідності, справедливе і шанобливе ставлення до себе з боку керівників, співробітників і громадян; вимагати затвердження керівником чітко визначеного обсягу службових повноважень за посадою службовця; на оплату праці залежно від посади, яку він займає, рангу, який йому присвоюється, якості, досвіду та стажу роботи; безперешкодно ознайомлюватись з матеріалами, що стосуються проходження ним державної служби, в необхідних випадках давати особисті пояснення; на просування по службі з урахуванням кваліфікації та здібностей, сумлінного виконання своїх службових обов'язків, участь у конкурсах на заміщення посад більш високої категорії; вимагати службового розслідування з метою зняття безпідставних, на думку службовця, звинувачень або підозри; на здорові, безпечні та належні для високопродуктивної роботи умови праці; на соціальний і правовий захист відповідно до його статусу; захищати свої законні права та інтереси у вищестоящих державних органах та у судовому порядку.

Конкретні обов'язки та права державних службовців визначаються на основі типових кваліфікаційних характеристик і відображаються у посадових положеннях та інструкціях, що затверджуються керівниками відповідних державних органів у межах закону та їх компетенції (ст.11 Закону № 3723-XII).

Пунктом 6 частини 1 статті 30 № 3723-XII визначено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

Відповідно до ст. 17 № 3723-XII громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу такого змісту: "Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки".

Державний службовець підписує текст Присяги, який зберігається за місцем роботи. Про прийняття Присяги робиться запис у трудовій книжці.

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

В позові позивач вказує на неправомірність її звільнення на підставі п. 6 ч.1 ст. 30 Закону України «Про державну службу», зважаючи на те, що вона жодного разу не притягувалась до дисциплінарної відповідальності.

Проте, слід зазначити, що роботодавець не зобов'язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку (зокрема, форму вини працівника), заподіяну порушенням шкоду, обставини, за яких скоєно проступок, та попередню роботу працівника (ухвала Вищого адміністративного суду України від 17.07.2012р. справа №К/9991/96663/11).

Крім того, судом встановлено, що за результатами розгляду державним реєстратором другого відділу держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві Саченко М. М. заяв зареєстрованих у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.06.2014 за №6991124, №6991044, №6990944, №6990808, №6989142 про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1, по АДРЕСА_2, по АДРЕСА_3, по АДРЕСА_4, АДРЕСА_5 в м. Києві за ОСОБА_6, було прийнято рішення про зупинення розгляду вказаних заяв з огляду на те, що заявником в порушення ч.3 ст. 16, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не подано оригінали договорів купівлі-продажу земельних ділянок.

В матеріалах реєстраційних справ, відкритих на вказані об'єкти нерухомого майна, відсутні відомості про отримання заявником рішень державного реєстратора Саченко М.М. про зупинення розгляду заяв, а також про донесення заявником документів відсутність яких стала підставою для зупинення розгляду. Незважаючи на це, ОСОБА_1 самостійно вирішила завершити розгляд заяв зареєстрованих у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.06.2014 за №6991124, №6991044, №6990944, №6990808, №6989142 про державну реєстрацію права власності, і в порушення статей 19, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 15.07.2014 відновила розгляд зазначених заяв та прийняла рішення про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1, по АДРЕСА_2, по АДРЕСА_3, по АДРЕСА_4, АДРЕСА_5 в м. Києві за ОСОБА_6.

В матеріалах реєстраційної справи 64, відкритої на земельну ділянку по АДРЕСА_4 містяться копії фотокопії договору купівлі-продажу від 30.04.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за №3844, засвідчена приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_8 та зареєстрована в реєстрі за №4173. При цьому дата засвідчення та внесення в реєстр відсутня.

В матеріалах реєстраційної справи 64, відкритої на земельну ділянку по АДРЕСА_3 містяться фотокопії договору купівлі-продажу від 13.05.2010, посвідченого ПН КМНО ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за №4038, засвідчена ПН КМНО ОСОБА_8 та зареєстрована в реєстрі за №4195 06.06.2014 р.

В матеріалах справи 64, відкритої на земельну ділянку по АДРЕСА_5 міститься копія фотокопії договору купівлі-продажу від 12.05.2010 р., посвідченого ПН КМНО ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за №3979, засвідчена ПН КМНО ОСОБА_8 та зареєстрована в реєстрі за № 4169, дата засвідчення та внесення в реєстр не вказана.

В матеріалах реєстраційної справи 64, відкритої на земельну ділянку по АДРЕСА_2 міститься копія фотокопії договору купівлі-продажу від 12.05.2010, посвідченого ПН КМНО ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за №3975, засвідчена ПН КМНО ОСОБА_8 та зареєстрована в реєстрі за №4191 06.06.2014.

В матеріалах реєстраційної справи 64, відкритої на земельну ділянку по АДРЕСА_1 міститься копія фотокопії договору купівлі-продажу від 12.05.2010 р., посвідченого ПН КМНО ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за №3995, засвідчена ПН КМНО ОСОБА_8 та зареєстрована в реєстрі за №4187 06.06.2014.

Таким чином, своїми діями по прийняттю рішень за заявами про державну реєстрацію права власності від 12.06.2014 за №6991124, №6991044, №6990944, №6990808, №6989142, які знаходились на розгляді працівника іншого структурного підрозділу реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві та прийняття рішень про їх задоволення, в супереч нормам чинного законодавства у сфері держаної реєстрації прав, ОСОБА_1 допустила вчинок, який шкодить інтересам державної служби та порочить звання державного службовця. На підставі викладеного та з урахуванням ступеня тяжкості скоєного порушення, начальником відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно було рекомендовано застосувати до ОСОБА_1 крайній захід відповідальності державного службовця у вигляді звільнення із займаної посади на підставі п.6 ч. 1 ст.30 Закону України «Про державну службу» за порушення присяги державного службовця.

Начальник реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві ознайомившись із поданням начальника відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Ярмоли І.І., та поясненнями Головного спеціаліста другого сектору державної реєстрації прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 вчинив резолюцію на поданні «до наказу», що стало підставою для видання наказу від 09.09.2014 року № 2032/03 «Про припинення державної служби ОСОБА_1.».

Окрім того, слід зазначити, що у матеріалах реєстраційних справ по спірним заявам відсутні докази отримання заявником рішень про зупинення розгляду заяв, так само як доказів донесення документів, відсутність яких стали підставами зупинення розгляду заяв.

ОСОБА_1 не наводить жодних доказів існування, так званого, розпорядження завідувача сектору Сторожук І.П. про відновлення розгляду заяв про державну реєстрацію права власності від 12.06.2014 за №6991124, №6991044, №6990944, №6990808, №6989142.

В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що завідувач сектору Сторожук І.П. не могла видавати таких розпоряджень, оскільки не мала таких повноважень, з огляду на те, що державні реєстратори Саченко М.М. та ОСОБА_1 перебували на посадах головних спеціалістів в різних відділах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, при цьому передача заяв про державну реєстрацію права власності з одного відділу в інший в місті Києві не регламентована жодним нормативним актом чи розпорядчим документом керівника Головного управління юстиції у м. Києві.

Стаття 10 Закону України «Про державну службу» визначає механізм дій державного службовця у випадках одержання доручень, що суперечать чинному законодавству, а саме: у разі одержання доручення, яке суперечить чинному законодавству, державний службовець зобов'язаний невідкладно в письмовій формі доповісти про це посадовій особі, яка дала доручення, а у разі наполягання на його виконанні - повідомити вищу за посадою особу. Позивачем цього зроблено не було, що ще раз доводить відсутність розпорядження відновити Позивачем розгляд заяв.

Незважаючи на це, ОСОБА_1 завершила розгляд заяв про державну реєстрацію права власності від 12.06.2014 за №6991124, №6991044, №6990944, №6990808, №6989142, відновила їх розгляд 15.07.2014, і прийняла рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6

Окрім того, як зазначала позивач у судових засіданням, вона зателефонувала заявнику та сказала привезти їй квитанції про сплату державного мита, в подальшому, із пояснень ОСОБА_1, ОСОБА_6 довіз особисто їй квитанції і вона прийняла рішення по його заявам.

Тобто сама позивач стверджує, що приймала документи від заявника особисто, а не через центр надання адміністративних послуг, що суперечить встановленому чинним законодавством порядку, при тому, що матеріалами справи підтверджується, що рішення про зупинення розгляду заяв, сформованих державним реєстратором Саченко М.М. заявник не отримував та додатково документи не доносив.

Разом із тим, Законом України «Про адміністративні послуги» встановлено, що адміністративні послуги надаються суб'єктами надання адміністративних послуг безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг (ст. 9 Закону). Центр надання адміністративних послуг - це постійно діючий робочий орган або структурний підрозділ виконавчого органу міської, селищної ради або Київської, Севастопольської міської державної адміністрації, районної, районної у містах Києві, Севастополі державної адміністрації, в якому надаються адміністративні послуги через адміністратора шляхом його взаємодії з суб'єктами надання адміністративних послуг (ч. 1 ст. 12). Перелік адміністративних послуг, які надаються через центр надання адміністративних послуг, має включати адміністративні послуги органів виконавчої влади, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України (ч. 7 ст. 12).

Згідно п. 9 Переліку адміністративних послуг органів виконавчої влади, які надаються через центр надання адміністративних послуг, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 травня 2014 р. № 523-р, адміністративні послуги з Державної реєстрації: права власності на нерухоме майно інших речових прав на нерухоме майно (крім державної реєстрації іпотеки нерухомого майна) надаються саме через центри надання адміністративних послуг.

Відповідно до ч. 8 ст. 12 Закону України «Про адміністративні послуги», суб'єктам надання адміністративних послуг забороняється здійснювати прийом заяв суб'єктів звернень щодо надання адміністративних послуг, видавати суб'єктам звернень оформлені результати надання адміністративних послуг, якщо такі послуги за законом надаються через центри надання адміністративних послуг.

Таким чином, самостійно телефонуючи заявнику та прийнявши додаткові документи, ОСОБА_1, в тому числі, порушено прямі норми Закону України «Про адміністративні послуги», зокрема ст. 12.

Крім того, слід зазначити, що в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про те, що вона провела реєстрацію без оригіналів документів.

Разом з тим, в судовому засіданні в якості свідка, судом допитано ОСОБА_6, який пояснив, що ОСОБА_1 він не знає, документи їй не надавав.

В ході огляду судом правовстановлюючих документів встановлено, що це саме копії, які були зняті з копій.

За таких обставин вимоги позивача про скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 09.09.2014р. №2032/03 в частині ОСОБА_1 та поновлення її на посаді задоволенню не підлягають.

Оскільки позовна вимога про стягнення з Головного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з 09.09.2014р. є похідною позовною вимогою від вимоги про поновлення на роботі, й судом не встановлено підстав для скасування наказу про звільнення позивача та його поновлення на посаді, відсутні підстави і для задоволення даної позовної вимоги.

Таким чином, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваного наказу від 09.09.2014р. №2032/03 «Про припинення державної служби ОСОБА_1.», оскільки судом встановлено факт порушення ОСОБА_1 присяги державного службовця.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом досліджено всі аргументи позивача та відповідача щодо суті спору та надано їм належну оцінку в мотивувальній частині судового рішення. Суд не приймає мотиви ОСОБА_1 у зв'язку з їх необґрунтованістю.

На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.В. Амельохін