Справа № 712/12498/14-а
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи у відділі примусового виконання рішень управління ДВС перебуває виконавче провадження за виконавчим листом № 2а-5232/11 від 30.01.2014 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси Черкаської області про зобов'язання управління провести перерахунок пенсії по інвалідності та її виплату за період з 10.12.2010 по 22.07.2011 відповідно до вимог Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам 05.02.2014 року та отримано боржником 18.02.2014 року.

Термін на добровільне виконання встановлений державним виконавцем складав 7 днів з моменту відкриття виконавчого провадження.

На постанову про відкриття виконавчого провадження УПФ України в м. Черкасах Черкаської області надано відповідь про проведення перерахунку пенсії в сумі 27518,88 грн. та повідомлено державного виконавця, що виплата донарахованих сум, які перевищують бюджетні призначення на поточний рік, буде здійснена за наявності відповідного фінансування з державного бюджету.

В подальшому рішення боржником не виконано в повному обсязі, що стало підставою для накладення відповідачем штрафу на УПФ України в м. Черкасах Черкаської області.

Так, 20.08.2014 на підставі ст.ст. 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 1360,00 грн.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки державним виконавцем не було з'ясовано причин, в зв'язку з якими органом Пенсійного фонду судове рішення виконане в добровільному порядку тільки в частині нарахування пенсійних сум до виплати, а також, не встановлено чи боржник мав об'єктивну можливість виконати рішення суду та без поважних причин не виконав рішення суду в повному обсязі, а тому оскаржувана постанова відповідача є протиправною та підлягає скасуванню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що вимогами виконавчого документа є зобов'язання здійснити позивачем певні дії, однак, державному виконавцю не надано інформації про таке виконання, а тому відповідачем правомірно винесено постанову про накладення штрафу на позивача.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим законом заходів з примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом.

Статтею 76 цього ж Закону передбачено, що після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець відповідно до статті 24 вказаного Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення. У разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання.

Частиною 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Зазначені правові норми узгоджуються з приписами пункту 8.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5.

Як вбачається з матеріалів справи на постанову про відкриття виконавчого провадження позивачем надано відповідь про проведення перерахунку пенсії в сумі 27518,88 грн. та повідомлено державного виконавця, що виплата донарахованих сум, які перевищують бюджетні призначення на поточний рік буде здійснена за наявності відповідного фінансування з державного бюджету.

Однак, позивачем не надано підтверджуючих документів, що нарахована сума доплати стягувачу перевищує відповідне фінансування та не надано заявок про зміну такого фінансування (листів про внесення змін до кошторисів, бюджету, тощо).

Крім того, відповідно до пункту 11 Порядку взаємодії Державної виконавчої служби України та Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2008 N 26/5, у разі тривалого невиконання рішення національного суду, в якому передбачається вжиття заходів зобов'язального (немайнового) характеру, державний виконавець, на виконанні в якого перебувало рішення національного суду, звертається до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Враховуючи те, що з 01.01.2013 набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 державний виконавець, керуючись ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 263 КАС України, звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з заявою про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду. Виконавче провадження було зупинено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2014 року державному виконавцю відмовлено у зміні способу виконання рішення на стягнення з боржника нарахованих сум пенсії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що державним виконавцем у відповідності до чинного законодавства вжито всі можливі заходи з метою виконання судового рішення, в тому числі правомірно накладено штраф на позивача.

Таким чином, судом першої інстанції при ухваленні спірного судового рішення було неповно з'ясовано фактичні обставини справи та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справ та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206 КАС України, суд

П О С ТА Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області - задовольнити.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2014 року - скасувати, та постановити нову, якою в задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.