Справа № 320/751/15-а
Суддя: Бахаєв І. М.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 19.02.2015
Справа № 320/751/15-а
Провадження № 2а/320/48/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Бахаєва І.М.,

при секретарі - Фурсовій Л.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області - Рябчукової Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі адміністративну справу, відкриту за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про поновлення строку для звернення до адміністративного суду, визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з адміністративним позовом, в якому просить поновити йому процесуальний строк для звернення до адміністративного суду, визнати дії державного виконавця Рябчукової Г.А. із винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 16.06.2014 року у виконавчому провадженні № 43488179 протиправними, постанову державного виконавця Рябчокової Г.А. від 16.06.2014 року у виконавчому провадженні № 43488179 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_4 у сумі 2 256,26 гривень, скасувати.

В обґрунтування вимог зазначив, що державним виконавцем - відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Рябчуковою ГА. у межах виконавчого провадження № 43488179 від 16.06.2014 року винесено постанову про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 2 225,26 грн.. Позивач вважає, що зазначена постанова державного виконавця є незаконною, та підлягає скасуванню.

Про відкриття виконавчого провадження № 43488179 від 16.06.2014 року позивач дізнався 18.10.2014 року після отримання постанови державного виконавця про арешт його майна.

Наведене свідчить, що державний виконавець не виконав вимоги ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» - не надіслав Позивачу, як боржнику у виконавчому провадженні постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлення строку для добровільного виконання рішення, у наслідок чого, Позивач був позбавлений можливості у встановлений державним виконавцем строк у добровільному порядку виконати рішення суду.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні докази того, що державний виконавець виконав вимоги ч. 1 ст. 31 закону України «Про виконавче провадження» та надіслав позивачу, як боржнику у виконавчому провадженні постанову про відкриття виконавчого провадження та відомості про встановлення йому строку для добровільного виконання відповідного виконавчого документу.

Зазначена обставина є самостійним доказом того факту, що позивач станом на 18.10.2014 року не знав та не міг знати про відкриття виконавчого провадження, встановлення йому строку для добровільного виконання рішення та про винесення 16.06.2014 року постанови про стягнення з нього виконавчого збору, тому позивач вимушений звернутись до суду для захисту своїх порушених прав.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволені на підставі того, що порушень діючого законодавства з боку відповідача при винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору не було.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог з наступних підстав:

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

З вимог ч.3 ст. 2 КАС України вбачається, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: - на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; - з використанням повноважень, з метою, з якою це повноваження надано; - обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); - безсторонньо (неупереджено); - добросовісно; - розсудливо; - з дотриманням принципу рівності перед законом запобігаючи несправедливій дискримінації; - пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); - з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; - своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з вимогами ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Державним виконавцем - відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Рябчуковою ГА. у межах виконавчого провадження № 43488179 від 16.06.2014 року винесено постанову про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 2 225,26 грн..

Про відкриття виконавчого провадження № 43488179 від 16.06.2014 року позивач дізнався 18.10.2014 року після отримання постанови державного виконавця про арешт його майна.

Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» Надсилання документів виконавчого провадження, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів виконавчого провадження, № 43488179 від 16.06.2014 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_4, які були надані представником відповідача та оглянуті у судовому засіданні, вбачається відсутність в матеріалах даних про отримання ОСОБА_4 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, та надання боржнику строку для добровільного виконання рішення суду, та ознайомлення з постановою про стягнення з боржника виконавчого збору, що вважається порушенням ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно положень ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Правилами ст.102 Кодексу адміністративного судочинства визначено, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 дізнався про своє порушене право при ознайомлені його представника з матеріалами виконавчого провадження 13.11.2014 року, після цього позивач звернувся зі скаргою до Мелітопольського міськрайонного суду в межах встановленого Законом десятиденного строку. 24.11.2014 року ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду було відмовлено у відкритті провадження по справі, так як позивач звернувся з заявою яка не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, ця ухвала суду позивачем була оскаржена до апеляційного суду Запорізької області. 27.01.2015 року відбулось судове засідання на якому позивач не був присутній, однак дізнавшись, що у задоволені його апеляційної скарги було відмовлено, він 28.01.2015 року звернувся до суду з адміністративним позовом, тому суд вважає причину пропуску строку звернення до суду поважною і поновлює даний процесуальний строк.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає адміністративний позов ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про поновлення строку для звернення до адміністративного суду, визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору таким, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 69, 71, 99, 102, 161 - 163, 167,186 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про поновлення строку для звернення до адміністративного суду, визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору - задовольнити.

Поновити позивачу ОСОБА_4 строк для звернення до адміністративного суду.

Визнати дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Рябчукової Ганни Андріївни - протиправними.

Постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Рябчукової Ганни Андріївни від 16.06.2014 року у виконавчому проваджені № 43488179 про стягнення виконавчого збору в сумі 2 225,26 грн. з ОСОБА_4 - скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції у разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ