Справа № 702/141/15-а
Суддя: Ротаєнко Д. С.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №702/141/15-а
Провадження №2-а/702/31/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2015 року м.Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Ротаєнко Д.С., розглянувши в порядку скороченого провадження в м.Монастирище адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області про визнання дій протиправними, зобов"язання вчинити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсій відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом, згідно якого просить: визнати протиправними дії відповідача з нарахування і виплаті щомісячної основної пенсії у розмірі менше 6 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії у розмірі менше 50% мінімальної пенсії за віком та зобов'язати провести їх перерахунок і здійснити виплати починаючи з 01.01.2014р., зобов"язати відповідача подати звіт про виконання рішення.

В обґрунтування позову вказує про те, що: має статус "учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, категорія 1, інвалід 3 групи", однак відповідач занижує розмір щомісячної основної пенсії і додаткової пенсії, що не узгоджується з Законом, керуючись при цьому підзаконним нормативним актом.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 06.02.2015 року позовні вимоги в частині періоду з 01.01.2014 року до 05.06.2014 року залишено без розгляду. Прийняття даного рішення відповідає судовій практиці України-Постанова Верховного Суду України від 10.12.2013 року справа № 21-329а13.

Відкрито скорочене провадження у цій справі.

Відповідач подав письмові заперечення, відповідно до якого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",(надалі-Постанова №1210) було затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Пенсійним фондом України було забезпечено здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ та такі пенсії були перераховані. Зазначена Постанова №1210 чинна, і діє по даний час по даніій категорії громадян. Таким чином, порядок і розмір перерахованих пенсій визначено Постановою №1210 Кабінету Міністрів України, що не йде в розріз із Рішенням NЗ-рп/2012 від 25.01.2012 р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень ст.1, ч.1,2,3 ст.95, ч.2 ст.96, п.2,3,6 ст.116, ч.2 ст.124, ч.1 ст.129 Конституції України, п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного кодексу України, п.2 ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України(надалі- Рішенням N З-рп/2012). Відповідно з п.3, Рішенням N З-рп/2012, розтлумачено: «Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов'язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень. У Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19). Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який розробляє проект закону про Державний бюджет України на наступний рік і подає його до Верховної Ради України, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, звітує перед Верховною Радою України про його виконання (ч.2 ст.96, ч.1 ст.97, ч.1 ст.113, п.6 ст.116 Основного Закону України). Ефективне здійснення Кабінетом Міністрів України цих повноважень є основою для вжиття ним заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, проведення політики у сфері соціального захисту, фінансової та податкової політики (п.2, 3 ст.116 Конституції України). Така політика базується на передбачених у законодавстві державних соціальних стандартах та державних соціальних гарантіях. Згідно з Законом України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" державні соціальні стандарти-це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій; державні соціальні гарантії-це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами (абз.2,3 ст.1). Таким чином, державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України. У Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 Конституційний Суд України також зауважив, що невід'ємною складовою правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави у цій сфері. Конституційний Суд України виходить з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в п.2,3 ст.116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Таким чином, в аспекті конституційного подання положення ч.2 ст.96, п.2,3,6 ст.116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України". Частинами 7 та 8 п.4 Рішенням NЗ-рп/2012, розтлумачено: «Конституційні принципи правової держави та верховенства права, а також визнання найвищої юридичної сили Конституції України, норми якої є нормами прямої дії (ст.ст.1,8 Основного Закону України ), зобов'язують суди під час розгляду справ керуватися основними засадами судочинства, передбаченими ч.3 ст.129 Конституції України, іншими засадами судочинства в судах окремих судових юрисдикцій, якщо вони визначені законом (ч.4 ст.129 Основного Закону України). Зокрема, діяльність судів адміністративної юрисдикції під час розгляду справ, що виникають із спорів про соціальний захист окремих категорій громадян, здійснюється відповідно до такої засади судочинства, як законність, за якою суд вирішує справи згідно з Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовує інші нормативно-правові акти (п.п.1,2 ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України ). Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік». В резолютивний частині Рішенням NЗ-рп/2012, розтлумачено: «2.В аспекті конституційного подання положення ч.2 ст.96, п.п.2,3,6 ст.116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. 3.В аспекті конституційного подання положення ч.2 ст.95, ч.2 ст.124, ч.1 ст.129 Конституції України, п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного кодексу України та п.2 ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями ст.6, ч.2 ст.19, ч.1 ст.117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України». Крім того п.п.6-7 у Прикінцевих положеннях згідно ЗУ «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" N1622-VII від 31.07.2014р., визначено: «Установити, що норми і положення ст.ст.20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., №13, ст.178 із наступними змінами), ст.ст.5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., №4, ст.94 із наступними змінами), Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №15, ст.111 із наступними змінами), ст.ст.14,22,37 та 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., №29, ст.399 із наступними змінами), пункту "ж" ч.1 ст.77 Основ законодавства України про охорону здоров'я (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №4, ст.19 із наступними змінами), ст.ст.12,13,14,15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №45, ст.425 із наступними змінами), ст.43 Гірничого закону України (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., №50, ст.433 із наступними змінами), ст.ст.6-1, 6-2, 6-3 та 6- 4 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" (Відомості Верховної Ради України, 2000 р., №24, ст.182 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік». Враховуючи викладене, Кабінет Міністрів України має всі достатні правові підстави врегулювати питання здійснення соціальних виплат та допомог в межах фінансових ресурсів, передбачених Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік". Таким чином, бюджетні призначення для виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій у 2014 році визначено з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та від 28.12.2011 №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» виходячи з передбачених ними розмірів». На підставі зазначеного вище, порушень у діях посадових осіб сторони відповідача не вбачають, так як вони діяли і діють у відповідності до чинних нормативно-правових документів України. Крім того, згідно ч.2 ст.99 КАСУ, передбачено: "Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів». Так, як позивачем було ініційовано звернення до суду 06.02.2015р., то перебіг термінів позовної давності обчислюється з 06.08.2014р., а не 06.06.2014р., як постановлено в ухвалі від 06.02.2015року, просить врахувати це при розгляді справи та винесенні судового рішення. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог стороні позивача, повністю та при розгляді справи застосувати норми ст.ст.99 та 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим відповідач ухвалу суду про залишення позовних вимог без розгляду в частині періоду до 06.06.2014 року і після 06.06.2014 року не оскаржив, доказів того, що відповідач отримав відповідь про відмову в задоволенні його вимог до подачі ним позову у суд, суду ненадав.

Як свідчать матеріали справи, позивач є громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії, інвалідом 3-ої групи та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796.

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції від 09.07.2007р. згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008), в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по ІІІ групі інвалідності- 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції від 09.07.2007р. згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008), особам, віднесеним до першої категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірах: інвалідам ІІІ групи-50 % мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Положеннями ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції Закону України від 05.10.06 р. N 231-V) встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

З огляду на викладене, суд не бере до уваги положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст.50, 54 Закону №796.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ст.50 та ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Постанови Кабінету Міністрів України № 530 "Деякі питання соціального захисту населення окремих категорій громадян" від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи заперечень УПФУ щодо правомірності нарахування та виплати позивачу державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірах встановлених Постановами Кабінету Міністрів України.

Суд зазначає, що при призначенні та перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії передбаченої ст.ст.50,54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосування положень ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є обов'язковим.

З урахуванням Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 року № 1622-VІІ, при визначенні розміру пенсій позивачеві починаючи з 03.08.2014р. норми та положення статей, зокрема, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються в порядку та в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового соціального страхування на 2014 рік.

З аналізу наведених норм вбачається, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян з 03.08.2014 року делеговано Кабінету Міністрів України і вони визначаються відповідно до урядових постанов, що повинен врахувати відповідач при нарахуванні пенсії позивачу.

При вирішенні даного спору судом враховуються правові позиції Верховного Суду України викладені в постановах від 23 квітня 2012 року №21-239а11, 19 березня 2013 року №21-53а13, від 05.11.2013 року №21-293а13 щодо незазначення кінцевої дати призначеної пенсії.

Суд підстав для зобов"язання відповідача надати звіт про виконання рішення не вбачає відповідно до ст.267 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.158-170, 183-2, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 року № 1622-VІІ, суд

п о с т а н о в и в:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області щодо ненарахування і невиплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 06.06.2014р.

3. Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області ОСОБА_1 призначити пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, встановивши її у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, згідно з ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та відповідно до ст.ст.50,54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 06.06.2014р. і провести відповідні виплати з урахування виплачених сум.

4. В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Монастирищенський районний суд Черкаської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Суддя: Д.С.Ротаєнко