Справа № 524/11018/14-а
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2015 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Андрієць Д.Д.

за участю секретаря Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом до Виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

ОСОБА_1 в своїх уточнених позовних вимогах просить суд стягнути з виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.04.2011 року по 26.02.2015 року в сумі 123688,26 грн.

В судовому засіданні представник відповідача - виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_2 заявив клопотання про закриття провадження по справі, яке обгрунтував тим, що позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні без вимоги про вирішення публічно-правового спору. Таким чином, у відповідності до ст. 21 КАС України, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд, вислухавши клопотання представника відповідача, думку представника позивача, який заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження. Цю норму слід розуміти в системному зв'язку з ч. 1 тієї самої статті, з якої випливають, що захист прав та інтересів юридичних осіб, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень можливий лише у сфері публічно правових відносин.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) це переданий на вирішення адміністративного суду публічно правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

У п. 1 ч. 1 ст. 17 згаданого Кодексу України до компетенції адміністративних судів віднесено, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У ст. 117 КЗпП України визначено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, а саме, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно ч.2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

У п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Аналізуючи вказані норми чинного законодавства, з урахуванням того, що середній заробіток за час затримки виплати розрахункових сум при звільненні за своїм характером є компенсацією збитків працівника у випадку затримки виплати заборгованості по заробітній платі при його звільненні, враховуючи зміст наявних позовних вимог, в яких позивач не просить визнати певні дії чи бездіяльність відповідача, як субєкта владних повноважень, протиправними, відсутність фактично та юридично публічно-правового спору, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суд розяснює позивачу, що відповідно ч. 3 ст. 157 КАС України що вона має право звернутися до суду з даним позовом у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 21, 157, 158, 165, 185, 186 КАС України,

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача - виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_2 задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського Апеляційного Адміністративного Суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж пяти діб з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається упродовж пяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя: