Справа № 826/16610/14
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Старової Н.Е.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Святошинського районного суду м. Києва про визнання відмови неправомірною, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Святошинського районного суду м. Києва про визнання відмови неправомірною, зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 04 серпня 2014 року позивач звернувся з інформаційним запитом до Святошинського районного суду м. Києва щодо надання інформації про офіційне друковане видання, в якому оприлюднений п. 13 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 219, в редакції, що наводяться в постанові Святошинського районного суду міста Києва від 12 травня 2010 року (справа № 2а-320), або просив надати копію вищевказаного Порядку.

Листом від 07 серпня 2014 року № 46472/14-Вих/Ка-17 Святошинський районний суд м. Києва повідомив позивача про неможливість надати вищевказану інформацію з тих підстав, що Святошинський районний суд м. Києва не є розпорядником такої інформації, а також ОСОБА_3 роз'яснено, що з приводу інформації щодо офіційного друкованого видання, в якому оприлюднюються нормативні акти Кабінету Міністрів України, йому необхідно звернутися до відповідного органу.

04 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва в порядку, встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації», зі скаргою щодо розгляду його запиту на інформацію від 04 серпня 2014 року.

Листом Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2014 року № 55046/14-Вих/Ка-17 позивачу надано відповідь та роз'яснено, що Законом України «Про доступ до судових рішень» визначається порядок доступу до судових рішень та повідомлено, що розглянути запит у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації» не виявляється можливим, оскільки відомості, зазначені у запиті на інформацію, стосуються прийнятого рішення в справі. Крім того надано роз'яснення, що голова суду не наділений повноваженнями перевіряти правовий зміст судових рішень, а ухвалені судом рішення перевіряються в апеляційному та касаційному порядку, встановленому процесуальним законодавством і позапроцесуальний контроль за судовими рішеннями не допускається.

Не погоджуючись з наданою відповіддю та бездіяльність відповідача позивач звернувся до адміністративного суду.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Згідно ч. 1 статті 19 цього Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Згідно з ч. 2 статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» один із шляхів доступу до інформації є надання її за запитом на інформацію. При цьому, згідно п.6 ч.1 статті 14 даного Закону розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність даної інформації.

Відповідно до п.2 ч.1 даної статті розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону.

Згідно 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» - розпорядниками інформації є:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Завданням, зокрема, адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З огляду на наведене, суд, зокрема, Святошинський районний суд м. Києва, відповідно до статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не є розпорядником публічної інформації, наведеної позивачем в його запиті.

Відповідно до ч. 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.»

З наведеного вбачається, що Законом України «Про доступ до публічної інформації» визначено вичерпний перелік підстав, за яких запитувачу може бути відмовлено у наданні інформації за його запитом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем роз'яснено заявнику , що він не є розпорядником запитуваної інформації та повідомлено про право звернутися до відповідного органу для отримання запитуваної інформації.

Як наслідок, колегія суддів зазначає, що відповідачем належним чином та у відповідності до норм чинного законодавства розглянуто запит на інформацію позивача та надано відповідь.

Додатково слід зазначити, що позивачем в апеляційній скарзі на наведено будь-яких посилання на порушенням судом першої інстанції норм матеріального права по суті позовних вимог, тому така скарга вбачається безпідставною і необґрунтованою, та відповідно, задоволенню не підлягає.

Таким чином, правомірним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.