Справа № 813/5475/14
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 р. Справа № 876/9711/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.,

суддів Шавеля Р.М., Бруновської Н.В.

за участю секретаря Керод Х.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Стецьків Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2014 р. у справі №813/5475/14 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2014 р. у справі №813/5475/14 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання до вчинення дій, позов було задоволено повністю, вирішено визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міндоходів у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 включити до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах Державної податкової служби з 28.11.1994 р. по 10.02.2000 р. та зобов'язати Головне управління Міндоходів у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах Державної податкової служби з 28.11.1994 р. по 10.02.2000 р.

В апеляційній скарзі скаржник просить постанову суду скасувати та відмовити у позові. Апеляційна скарга мотивована тим, що посилання позивача на неправомірність відмови включити до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи позивача, викладеної в листі від 25.06.2014 р. №15367/10/13-01-04-20/1155, є безпідставним, оскільки уповноваженим органом ще не затверджений перелік посад в органах Державної податкової служби України. Тому права та інтереси позивача цим не порушені. Окрім того, не було враховано, що позивач народився 25.04.1972 р. та не досягнув 45 - річного віку, необхідного для призначення пенсії.

В судових засіданнях представник скаржника апеляційну скаргу підтримав із зазначених у ній мотивів.

Позивач апеляційну скаргу заперечив за безпідставністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та матеріалами справи підтверджується, що 23.05.2004 року позивачем на ім'я начальника Головного управління Міндоходів у Львівській області була подана заява з проханням зарахувати йому до вислуги років для призначення пільгової пенсії час роботи на посадах державного службовця в органах державної податкової служби. У відповідь на заяву 25.06.2004 р. виконуючим обов'язки начальника Головного управління Міндоходів у Львівській області на адресу позивача надіслано лист №15367/10/13-01-04-20/1155, згідно із яким повідомлено, що статтею 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики. Однак станом на момент звернення позивача із заявою, перелік посад в органах Державної податкової служби України не затверджений, відповідно до вислуги років для призначення пенсії не зараховано час роботи в органах державної податкової служби.

При вирішенні спору суд першої інстанції підставно виходив з того, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначає згідно преамбули Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. N 2262-XII у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з п. «и» ст. 17 Закону N 2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Державною податковою адміністрацією України та Державним департаментом України з питань виконання покарань.

Статтею 1 Закону України «Про державну службу» визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження. Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій (частина 2 статті 2 Закону України «Про державну службу»). Згідно із ч. 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Законом України «Про державну податкову службу в Україні» передбачено, що органи державної податкової служби є органами державної виконавчої влади, вони виконують державні функції і посадові особи цих органів мають повноваження, встановлені цим законом, до функції цих органів належить практичне виконання завдань і функцій держави, на посадових осіб цих органів покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень і на них покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій. Згідно з абзацами 1-3 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Суд першої інстанції підставно згідно з трудовою книжкою позивача встановив факт його перебування в органах державної податкової служби з 28.11.1994 року по 29.11.1995 року на посаді старшого державного податкового інспектора відділу зборів та стягнень з фізичних осіб ДПІ у Мостиському районі Львівської області; з 30.11.1995 року по 02.01.1997 року на посаді головного державного податкового інспектора відділу зборів та стягнень з фізичних осіб ДПІ у Мостиському районі Львівської області; з 03.01.1997 року по 13.08.1997 року на посаді державного податкового інспектора відділу справляння податків та документальних перевірок з фізичних осіб ДПА у Мостиському районі Львівської області; з 14.08.1997 року по 17.05.1998 року - на посаді державного податкового інспектора відділу податкових розслідувань ДПА у Мостиському районі Львівської області (з 23.03.1998 р. - ДПІ у Мостиському районі Львівської області); з 18.05.1998 року по 05.10.1998 року - на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу податкових-розслідувань ДПІ у Мостиському районі Львівської області; з 06.10.1998 року по 30.11.1998 року - на посаді державного податкового ревізора-інспектора відділу податкових розслідувань Городоцької МДПІ Львівської області; з 01.12.1998 року по 10.02.2000 року - на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу податкових розслідувань Мостиського територіального відділення податкової міліції Городоцької МДПІ Львівської області. З 21.02.2000 року позивач проходить службу в органах податкової міліції, остання займана ним посада є старший слідчий СУ ФР ГУ Міндоходів у Львівській області, звання - підполковник податкової міліції.

Законом N 2262-XII передбачено для осіб начальницького складу податкової міліції гарантії формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії. Реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами покладених на них обов'язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад.

Таким чином, посадові особи податкових органів є державними службовцями і відповідно до цього мають право на призначення пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Зазначеним законом не встановлено вичерпного переліку посад, які відносяться до посад державних службовців та яким призначається пенсія на умовах цієї статті. Норма закону є нормою прямої дії і жодним нормативним актом не встановлено відсутність у позивача, який перебував на відповідних посадах, права на зарахування відповідного стажу у вислугу років.

Тому, суд першої інстанції підставно не взяв до уваги посилання скаржника про відсутність затвердженого переліку посад, як на підставу відмови позивачеві у зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії часу попередньої роботи в державних органах - державних податкових інспекціях, та керувався нормою закону.

Щодо посилань скаржника на те, що позивач на час звернення до суду не досягнув необхідного для призначення пенсії 45-річного віку, не заслуговує на увагу як таке, що не стосується суті спору. Оскаржуваною постановою не було покладено на скаржника обов'язок призначити пенсію позивачу, а лише включити до стажу роботи відповідні періоди.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до вимог ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Скаржник у встановленому законом порядку не довів наявність передбачених законом підстав для скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2014 р. у справі №813/5475/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а уразі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Шавель Р.М.

Бруновська Н.В.

Повний текст ухвали складений 27.02.2015 року.