Справа № 810/5988/14
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5988/14 Головуючий у 1-й інстанції: Харченко С.В. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

26 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 04.11.2014 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області про скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області про скасування вимоги.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 04.11.2014 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У засідання учасники процесу не з'явились, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком.

Крім того, ОСОБА_2 як громадянці, яка постійно проживає (працює) на території зони посиленого радіоекологічного контролю, присвоєно статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

14.08.2002 року позивача зареєстровано в якості фізичної особи - підприємця, що підтверджується відомостями, наведеними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

З січня 2012 року позивачем обрано особливий спосіб оподаткування, обліку і звітності шляхом сплати єдиного податку, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва платника єдиного податку.

У жовтні 2014 року Ірпінська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Київській області, керуючись приписами статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, визначила позивачу зобов`язання зі сплати єдиного внеску у загальному розмірі 5986 грн. 79 коп. та надіслала на його адресу вимогу від 01.10.2014 року Ф-34255-17 про сплату боргу (недоїмки) у наведеному вище розмірі.

З письмового розрахунку, вбачається, що недоїмка з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у загальному розмірі 5986, 79 грн. утворилась внаслідок непроведення позивачем як страхувальником, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, доплати до мінімального страхового внеску за І квартал 2013 року у сумі 1192 грн. 56 коп., ІІ квартал 2013 року у сумі 1194 грн. 03 коп., ІІІ квартал 2013 року у сумі 1194 грн. 03 коп., ІV квартал 2013 року у сумі 839 грн. 27 коп., І квартал 2014 року у сумі 923 грн. 95 коп. та ІІ квартал 2014 року у сумі 642 грн. 95 коп.

Відповідно до приписів статті 20 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 № 16/98-ВР (далі - Основи законодавства № 16/98-ВР), основними джерелами коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування, відповідно до цих Основ є внески роботодавців і застрахованих осіб.

Так, згідно з частиною 1 статті 21 Основ законодавства № 16/98-ВР, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок на пенсійне страхування, страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, медичне страхування, страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, страхування на випадок безробіття, який в обов'язковому порядку сплачується страхувальниками з метою забезпечення реалізації прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за соціальним страхуванням.

Статтею 22 Основ законодавства № 16/98-ВР, передбачено, що порядок здійснення платежів, строки сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон України № 2464-VI), виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску та пропорції його розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до статті 4 Закону України № 2464-VI, платниками єдиного внеску є страхувальники, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, та застраховані особи, зазначені у пунктах 2-14 частини першої цієї статті.

Зокрема, в силу приписів пункту 4 частини першої статті 4 зазначеного Закону, до платників єдиного внеску належать фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з приписами пункту 2 частини першої статті 7 Закону України № 2464-VI, для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом, та не менше за розмір мінімального страхового внеску (пункт 3 частини першої статті 7 Закону України № 2464-VI).

У свою чергу, частиною четвертою статті 4 Закону України № 2464-VI (у редакції, що діє з 06.08.2011), передбачено звільнення (пільги) від сплати єдиного внеску для окремої категорії фізичних осіб - підприємців.

Так, згідно з приписами цієї норми, особи, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Враховуючи, що спірні правовідносини, які є предметом розгляду, стосуються питання правомірності винесення територіальним органом доходів і зборів вимоги про сплату заборгованості з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за І квартал 2013 року - ІІ квартал 2014 року, вирішення даного публічно - правового спору пов`язується з оцінкою приналежності позивача до категорії осіб, які в силу приписів частини четвертої статті 4 Закону України № 2464-VI звільнені від сплати єдиного внеску за наведені вище звітні періоди.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами абзацу 1 частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Право на таку пенсію до досягнення віку, встановленого абзацом 1 частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, мають також жінки 1961 року народження і старші за умови досягнення ними віку, визначеного абзацом 2 частини першої цієї статті.

При цьому, пунктом 16 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, встановлено, що в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років застосовуються положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII.

Так, статтями 13-18 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII визначені підстави для надання особі пенсії за віком із заниженням пенсійного віку.

Згідно з приписами статті 15 зазначеного Закону, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII, яка визначає умови надання пенсії за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, закріплено право таких осіб на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

При цьому, частиною третьою статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII, передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" 09.07.2003 № 1058-IV і цього Закону.

Як вже зазначалось судом вище, позивачу як громадянці, яка постійно проживає (працює) на території зони посиленого радіоекологічного контролю, присвоєно статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

За наявності визначених статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII підстав позивачу призначено пенсію із зменшенням пенсійного віку.

Зазначені обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи копією пенсійного посвідчення та не були спростовані представником відповідача.

Позивач з січня 2012 року перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку і звітності шляхом сплати єдиного податку. Договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування позивач з контролюючими органами не укладав.

Враховуючи наведені вище відомості та зважаючи на те, що частиною четвертою статті 4 Закону України № 2464-VI, передбачено звільнення від сплати єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, якщо вони є пенсіонерами за віком та отримують відповідно до закону пенсію, суд дійшов висновку про відсутність у позивача обов`язку нараховувати та сплачувати єдиний внесок за І квартал 2013 року - ІІ квартал 2014 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що частина четверта статті 4 Закону України № 2464-VI не містить жодних застережень щодо неможливості її застосування до осіб, яким призначено пенсію за віком на пільгових умовах.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога Ірпінської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 01.10.2014 № Ф-34255-17 про сплату боргу (недоїмки) у сумі 5986 грн. 79 коп. є протиправною та підлягає скасуванню, остільки позивач є особою, яка в силу приписів частини четвертої статті 4 Закону України № 2464-VI звільнена від сплати за себе єдиного внеску.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 04.11.2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: А.Ю. Коротких

О.Г. Хрімлі

Повний текст ухвали виготовлений 27.02.2015 року.

.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Коротких А. Ю.