Справа № 121/762/13-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

23 лютого 2015 року м. Київ В/800/658/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Ємельянової В.І.,

Пасічник С.С.,

Ситникова О.Ф.,

Стародуба О.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2014 року у справі за його позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Ялта Автономної Республіки Крим (далі - Управління) про скасування рішення та зобов'язання прийняти рішення, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 4 березня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2013 року, позов задоволено. Скасовано рішення Управління від 17 грудня 2012 року № 27 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 від 7 грудня 2012 року щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-XII). Зобов'язано відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-XII з моменту подання заяви - 7 грудня 2012 року, з урахуванням періоду військової служби з 1 серпня 1986 року по 31 січня 1995 року, в тому числі з обчисленням пільгової вислуги років та на підставі довідок про грошове забезпечення за 60 календарних місяців підряд.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2014 року рішення судів попередніх інстанцій скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано протиправним рішення Управління від 17 грудня 2012 року № 27 в частині не зарахування часу проходження ОСОБА_6 навчання курсантом Сімферопольського вищого військово-політехнічного будівельного училища з 1 серпня 1986 року по 28 червня 1990 року, яка прирівнюється до проходження строкової військової служби із розрахунку два місяці служби за один місяць строкової служби, до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, передбаченого статтею 50-1 Закону № 1789-XII, для прокурорів і слідчих. Зобов'язано Управління зарахувати до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років працівникам прокуратури, час проходження ОСОБА_6 навчання курсантом Сімферопольського вищого військово-політехнічного будівельного училища з 1 серпня 1986 року по 28 червня 1990 року, який прирівнюється до проходження строкової військової служби із розрахунку два місяці служби за один місяць строкової служби. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2014 року, ОСОБА_6 звернувся із заявою про її перегляд Верховним Судом України, з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 237 КАС України.

В обґрунтування заяви ОСОБА_6 надав копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 9 жовтня 2008 року, 17 січня 2012 року (К-8426/09), 17 липня 2012 року (К/9991/35012/12), 13 жовтня 2011 року (К-24167/07), 17 вересня 2014 року (К/800/746/14), 7 лютого 2013 року (К/9991/50554/12), 13 лютого 2014 року (К/9991/49951/12), 11 квітня 2013 року (К/9991/69473/11), 6 червня 2013 року (К/9991/30835/12), 13 червня 2013 року (К/9991/45076/11), 29 серпня 2013 року (К/9991/23560/12), 2 листопада 2011 року (К/9991/34210/11), в яких, на його думку, норми матеріального права застосовано інакше, ніж у даній справі.

Відповідно до статті 237 КАС України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів: 1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом; 3) порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення Вищим адміністративним судом України незаконного судового рішення з питань, передбачених статтею 171-1 цього Кодексу.

Конкретизуючи зміст цих складових, Пленум Вищого адміністративного суду України у своїй постанові "Про судову практику застосування статей 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України" від 13 грудня 2010 року № 2 роз`яснив, що подібність правовідносин означає тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Як слідує з постанови Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2014 року, про перегляд якої ставиться питання, суд касаційної інстанції скасував рішення судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову та ухвалив нове про часткове задоволення позовних вимог. При цьому, вказав на помилковість висновку судів попередніх інстанцій щодо не зарахування відповідачем періоду служби позивача на офіцерських посадах у Збройних Силах до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, оскільки статтею 50-1 Закону № 1789-XII не передбачено зарахування часу військової служби на офіцерських посадах у Збройних Силах до 20-річного стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Натомість, в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 7 лютого 2013 року (К/9991/50554/12), 13 лютого 2014 року (К/9991/49951/12), 6 червня 2013 року (К/9991/30835/12), на які послався позивач на підтвердження неоднакового правозастосування, суд касаційної інстанції дійшов протилежного висновку, ніж у справі про перегляд якої ставить питання заявник, погодившись з рішеннями попередніх судів про зарахування до 20-річного стажу роботи позивачів, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-XII строк проходження військової служби на офіцерських посадах.

З огляду на різне застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, у зв'язку з чим суд касаційної інстанції дійшов різних висновків при вирішенні спорів, має місце передбачена статтею 237 КАС України підстава для допуску справи до провадження у Верховному Суді України.

Щодо посилання заявником на інші ухвали Вищого адміністративного суду, то такі не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Керуючись статтями 235 - 240 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного Суду України адміністративну справу за позовом ОСОБА_6 до управління Пенсійного фонду України в місті Ялта Автономної Республіки Крим про скасування рішення та зобов'язання прийняти рішення, для перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

В.І. Ємельянова

С.С. Пасічник

О.Ф.Ситников

О.П. Стародуб