Справа № 826/9424/14
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9424/14 Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін В.В., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ант Япи» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ант Япи» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ант Япи» (далі - Позивач) звернулось до суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - Відповідачі), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.04.2014 року №8, №8, №8 та визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Міндоходів у місті Києві про розгляд скарги від 17.06.2014 року №5388/10/26-15-10-06-15.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, податковим органом проведено перевірку з питань дотримання вимог ТОВ «Ант Япи» податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин із ТОВ «РІП».

За результатами зазначеної перевірки, 28.03.2014 року контролюючим органом складено акт №279/26-55-22-08/35573003 про результати документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ «РІП» () за період з 02.02.2010 року по 28.02.2014 року (далі по тексту - Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення п. 5.1, п.п. 5.3.9 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» ст. 134, п.п. 138.1.1, п. 138.2 статті 138, п. 139.1.9 статті 139 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток на суму 1 991 148 грн., в тому числі за 1 квартал 2011 року - 20 944 грн., за півріччя 2012 року - 1 970 204 грн., завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування на суму 9 381 924 грн., у тому числі за 2-4 квартали 2011 року - 7 081 924 грн., за 1 квартал 2012 року - 9 381 924 грн.; п. 185.1 статті 185, п. 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, що призвело до заниження ПДВ, який підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет у березні 2011 року у сумі 16 755 грн.

На підставі встановлених порушень відповідачем 09.04.2014 року прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення, а саме:

- № 8, яким ТОВ «Ант Япи» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 2 483 700 грн., у тому числі основний платіж - 1 991 148 грн. та штрафні санкції - 492 552грн.;

- №8, яким ТОВ «Ант Япи» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 9 381 924 грн.;

- №8, яким ТОВ «Ант Япи» збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 16 756 грн., у тому числі основний платіж - 16 755 грн. та штрафні санкції - 1 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, позивачем порушено правові положення податкового законодавства, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно Договору на виконання підрядних робіт від 22.03.2011р. №22/03 (п.1.1 та додаткових угод до нього від 07.04.2011 року, від 05.05.2011 року та від 01.06.2011року ТОВ «Ант Япи» (Замовник) доручає, а ТОВ «РІП» (Підрядник) у порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов'язується за завданням Замовника виконати комплекс будівельно-монтажних робіт (надалі за текстом цього Договору - Роботи) на об'єкті «Громадський центр» (далі по тексту цього Договору - «Об'єкт»), за адресою: м. Київ, перетин проспекту Перемоги та вулиці Борщагівської, а Замовник зобов'язується прийняти належним чином Роботи і оплатити їхню вартість Підряднику на умовах, визначених цим Договором.

Згідно із п. 3.1. цього договору вартість виконання будівельних робіт становить 2 054 440, 32 грн., в тому числі ПДВ 342 406,72 грн.

Пунктом 5.2 цього договору передбачено, що передання робіт Підрядником і прийняття їх Замовником оформлюється актом, який підписується обома сторонами.

Згідно п. 8.1. цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором.

Згідно Додаткової угоди від 07.04.11 року, загальна сума Договору складає 2 054 440,32 грн., у т.ч. ПДВ - 342 406,72 грн.

Згідно Додаткової угоди від 05.05.11 року загальна сума Договору складає 4 908 820,32 грн., у т.ч. ПДВ - 818 136, 72 грн.

Згідно Додаткової угоди від 01.06.11 року загальна сума Договору складає 11 358 840,32 грн., у т.ч. ПДВ - 1 893 140,05 грн.

ТОВ «РІП» складено і видано: акти приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-3, які підписані невизначеною особою та завірені печаткою ТОВ «РІП» та податкові накладні, які скріплені підписом директора ОСОБА_2 та печаткою ТОВ «РІП».

Розрахунки між ТОВ «АНТ ЯПИ» та ТОВ «РІП» за надані послуги та товар проводились у безготівковій формі.

Перевіркою встановлено відсутність будь-якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «РІП». Інформації щодо чисельності працюючих на ТОВ «РІП» відсутня. Свідоцтво платника податків анульовано 08.08.2011р.

Згідно акту ДПІ у Шевченківському районі м. Києва невиїзної позапланової перевірки ТОВ «РІП» від 08.08.11 року №1803/23-03/32163147 за період з 01.03.11 року по 31.05.11 року та акту ДПІ у Шевченківському районі м. Києва невиїзної позапланової перевірки ТОВ «РІП» від 07.09.11 року №1984/23-03/32163147 за період з 01.06.11 року по 31.07.11 року встановлено порушення податкового законодавства ТОВ «РІП».

Досудовим розслідуванням встановлено, що послугами конвертаційного центру користувалось ТОВ «АНТ ЯПИ», яке в період березня-червня 2011 року, відобразило придбання ТМЦ (робіт, послуг) від ТОВ «РІП».

Керівника ТОВ «РІП» ОСОБА_2 вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 12.10.2012 року визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 358 КК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що податковий орган дійшов вірного висновку, що ТОВ «РІП» здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам, а тому операції по ланцюгу постачання ТОВ «РІП» - ТОВ «АНТ ЯПИ» не містять у своєму розумінні економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) придбання та продажу товарів та не спричиняють реального настання правових наслідків, виходячи з наступного.

Проте, позивачем не було надано ані до суду першої інстанції ані до суду апеляційної інстанції, належних та допустимих доказів, які б підтверджували реальність здійснення господарської діяльності між ТОВ «АНТ ЯПИ» та контрагентом останнього - ТОВ «РІП».

Крім того, в судовому засідання суду першої інстанції в якості свідка було допитано директора ТОВ «РІП» ОСОБА_2, який повідомив, що будь-яких бухгалтерських документів від ТОВ «РІП» не підписував.

Надані для огляду в судовому засіданні акти приймання виконаних будівельних робіт № 1-12 за березень - червень 2011 року; локальні кошториси №2-1-1; відомості ресурсів до локальних кошторисів №2-1-1; довідки про вартість виконаних будівельних робіт за березень - червень 2011 року, які були підписані ОСОБА_2, останній повідомив, що підписи схожі на його, проте, він вказаних документів не підписував.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що на вищезазначених первинних документах містяться лише підписи невстановлених осіб та печатки товариств позивача та його контрагента, проте, відомості про займані посади та прізвища осіб ТОВ «РІП» та ТОВ «АНТ ЯПИ», відповідальних за здійснення господарських операцій і правильність їх оформлення - відсутні.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що зазначені первинні документи складені з порушенням вимог чинного законодавства, що в свою чергу не може бути взято судом до уваги як доказ проведення господарської операції.

Проте, позивачем в якості доказів не надано суду фактичних даних, на підставі яких можливо встановити наявність обставин, які обґрунтовують позовні вимоги, що саме ТОВ «РІП» виконано зазначені роботи на об'єкті будівництва.

У листі ВАСУ від 02.06.2011р. № 742/11/13-11 проаналізовано відповідні законодавчі норми та наголошено на тому, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи.

Для з'ясування обставин реальності вчинення господарської операції судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами.

Якщо позивач без поважних причин ухиляється від надання доказів на вимогу суду, а наявних у справі матеріалів недостатньо для спростування підтверджених належними доказами висновків контролюючого органу, покладених в основу ухваленого ним спірного рішення, у позові платника податків може бути відмовлено.

У разі якщо зібраних у справі доказів буде достатньо для підтвердження доводів податкового органу щодо відсутності фактичного здійснення господарської операції, у відповідному позові платника податків щодо неправомірності визначених йому грошових зобов'язань необхідно відмовити.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

Згідно з п. 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Відповідно до п.198.6 статті 198 Податкового кодексу України, встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.6 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця та має бути зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, при цьому відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість по такій накладній до податкового кредиту та у такому випадку платник податків має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010р. №1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування (Постанова Верховного Суду України від 08.09.2009р., додаток до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 22.04.2010р. №568/11/13-10).

Правова позиція Верховного Суду України у справах, пов'язаних із отриманням права на податковий кредит та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи: встановлення факту здійснення господарської операції; встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку. Включенню до складу податкового кредиту підлягають лише суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), що підлягають використанню у господарській діяльності платника податку; встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість; встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.

Відповідно до частини першої ст.244-2 кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, аналізуючи вищезазначені правові положення чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що позивачем не надано належних доказів та обґрунтувань, які б спростовували висновки контролюючого органу, який діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ант Япи» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.