Справа № 808/209/15
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 808/209/15

24 лютого 2015 року 14год. 04хв. м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Дуляницької С.М., за участю секретаря судового засідання Ширшова А.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Іванченко А.Ю.

відповідача: представник Лактіонова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ортус ЛТД"
до Запорізької митниці Міндоходів
про визнання протиправними та скасування рішення №112050000/2015/000004/2 та картку відмови №112050000/2015/00006 від 06.01.2015р.
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ортус ЛТД" (далі - позивач, ТОВ "Ортус ЛТД") звернулося до суду із адміністративним позовом до Запорізької митниці Міндоходів (далі - відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 112050000/2015/000004/2 від 16.01.2015; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00006 від 06.01.2015.

В обґрунтування позову посилається на те, що товариством надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. Виявлені відповідачем розбіжності не стосувалися митної вартості. Позивач подав додатково витребувані відповідачем документи та пояснення, які мають всі необхідні дані та повністю пояснюють виявлені відповідачем розбіжності. Митним органом не зазначено, які відомості про митну вартість залишилися неповними чи недостовірними, адже на кожний пункт запиту додаткових документів такі документи були надані. Вважає, що позивач надав усі документи, які дозволяють чітко визначити митну вартість за основним (першим) методом без жодних суперечностей та неузгодженостей у числових значеннях контрактної вартості продукції. Представник позивача просить позов задовольнити повністю.

Відповідач позов не визнав. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України), митниця дійшла висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. З огляду на це, декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Вказує, що оскільки документи не були подані в повному обсязі, митну вартість товару, що імпортуються, визначено із застосуванням резервного методу, згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Так, митницею використана наявна в органу Міндоходів і зборів інформація щодо раніше визнаних органами митниці митних вартостей. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

Між позивачем та компанією "Рентон Індастриз Корпорейшн" (Панама) (постачальник) укладено контракт № 09-09/2014 від 09.09.2014, згідно умов якого постачальник зобов'язується поставити бувшу в експлуатації моторну яхту "Олена" (прапор - Нідерланди, реєстраційний номер 02-17-YJ, серійний номер IT - AZI139218F303, 2003 року випуску, не на ходу).

Згідно даного контракту та інвойсу постачальника №7 від 09.09.2014 року, товар постачався за ціною 88000,00 доларів США, на умовах EXW м.Запоріжжя, Україна. 09.10.2014 року позивач здійснив 100% оплати за яхту.

Для здійснення митного оформлення товару 30.12.2014 позивачем по електронній системі "MD Office™. MDDeclaration" до М/п "Запоріжжя - центральний" Запорізької митниці Міндоходів було подано митну декларацію по формі МД-2 №112050000/2014/ (додатковий реєстраційний номер митниці 028529) довідковий № 6875 (згідно графи 7 ВМД), відповідно до якої була заявлена митна вартість товару у розмірі 1387632,93 грн. (тобто 88000 доларів США за штуку по курсу валюти 15,76855600 грн. за 1 долар США) (а.с.15).

Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем були подані наступні документи: контракт № 09-09/2014 від 09.09.2014; Інвойс № 7від 09.09.2014; картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 112/2014/0000236 від 30.09.2014; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, ТЗ, ручної поклажі та багажу № 112030000/003 від 22.05.2014; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №0144638VA від 06.04.2005 року з перекладом на українську мову; платіжне доручення в іноземній валюті № 3 від 09.10.2014; висновок незалежного оцінювача ФОП ОСОБА_4, № б/н від 24.10.2014 року щодо ринкової вартості товару; висновок Запорізької ТПП № ОИ-497 від 11.09.2014 щодо ринкової вартості товару; довідка № 110/10 про технічний стан та комплектацію ТЗ, який ввозиться на митну територію України, від 24.10.2014 року; специфікація від 09.09.2014, що є додатком № 1 до контракту № 09-09/2014 від 09.09.2014; інформація про радіологічне дослідження яхти №3105 від 11.09.2014; довідка ТОВ "Аквастріт" про перелік наявних несправностей яхти від 12.05.2014 року; довідка постачальника від 13.10.2014 щодо матеріалу товару; зобов'язання капітана судна про зворотній вивіз яхти у режимі "тимчасового ввезення" № 504 від 21.05.2014 року; комерційна пропозиція № 16/10/1 від 12.05.2014 року щодо вартості деталей; комерційна пропозиція постачальника від 28.08.2014; лист Миколаївської митниці Міндоходів вих. №464/10/14/14-70-51-28 від 15.12.2014; лист постачальника про готовність яхти до передачі (поставки) від 06.10.2014; лист про реєстрацію яхти від 14.07.2003; постанова в справі про порушення митних правил № 102/50400/14 від 30.10.2014 року (а.с.16-54).

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, містять розбіжності:

1) в інвойсі № 7 від 09.09.2014 відсутня інформація щодо технічного стану товару, а саме те, що яхта не на ходу;

2) до митного оформлення надано лист б/н від 09.09.2014 року щодо готовності товару до поставки, але на вказаному документі відсутня дата та номер, що не дає змоги ідентифікувати даний документ з п. 2.2 контракту № 09-09/14 від 09.09.2014 та перевірити строки оплати;

3) у висновку ТПП від 11.09.2014 № ОИ-405 вказано, що при аналізі ціни на вказаний товар було використано довідку про технічний стан, видану ТОВ "Аквастріт", але дана довідка не містить інформації щодо вартості ремонту. Також в даному висновку вказано ціну товару на світовому ринку, але не вказано умови поставки подібних товарів.

У відповідності до ст. 53 МК України, 30.12.2014 декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання (за наявності) додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) копію митної декларації країни відправлення; 6) інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

На зазначений запит декларант подав лист № 1 від 05.01.2015 року (а.с.56-58) та скрін-шоти з мережі Інтернет (а.с.59-61).

Після подання додаткових документів, відповідач повідомив позивача, що в наданих скрін-шотах інформація щодо року випуску яхт відрізняється від заявленого. Також неможливо співставити ступінь поломки у вказаних яхтах. Лист ТОВ "Ортус ЛТД" № 1 від 05.01.2015 не містить цінової інформації. Декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України. Інші методи визначення митної вартості, окрім резервного, застосувати не можливо, оскільки немає необхідної для цих методів інформації. Відповідач використав наявну у нього інформацію щодо вартості аналогічного товару з розрахунку 140000Євро за шт. При цьому, як вбачається з письмового повідомлення відповідача (а.с.62), заперечень відповідача, відповідач використав інформацію щодо вартості аналогічного товару, отриману ним з мережі Інтернет.

У зв'язку з вказаним, відповідачем прийнято рішення від 06.01.2015 №112050000/2015/000004/2 про коригування митної вартості товарів (а.с.11). Відповідач також оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00006 (а.с.12).

06.01.2015 на підставі рішення митниці декларант оформив нову ВМД по формі МД-2 №112050000/2015/000109, сплативши митні платежі згідно із заявленою митною вартістю товарів та надавши гарантію в розмірі різниці між заявленою митною вартістю та митною вартістю визначеною відповідачем (шляхом грошової застави у розмірі), про що зазначено в графі 47 ВМД (а.с.13-14).

Не погодившись із рішенням, карткою відмови, позивач оскаржив їх до суду.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012 (далі - МК України).

Відповідно до статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено та не заперечується представником Запорізької митниці, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України.

Виявлені відповідачем розбіжності в поданих документах не стосувалися числового значення заявленої митної вартості. Так, митницею встановлені такі розбіжності: в інвойсі № 7 від 09.09.2014 відсутня інформація щодо технічного стану товару, а саме те, що яхта не на ходу; до митного оформлення надано лист б/н від 09.09.2014 року щодо готовності товару до поставки, але на вказаному документі відсутня дата та номер, що не дає змоги ідентифікувати даний документ з п. 2.2 контракту № 09-09/14 від 09.09.2014 та перевірити строки оплати; у висновку ТПП від 11.09.2014 № ОИ-405 вказано, що при аналізі ціни на вказаний товар було використано довідку про технічний стан, видану ТОВ "Аквастріт", але дана довідка не містить інформації щодо вартості ремонту. Також в даному висновку вказано ціну товару на світовому ринку, але не вказано умови поставки подібних товарів.

Позивач направив відповідачу лист від 01.05.2015 № 1 (а.с.56-58), в якому надав свої пояснення щодо виявлених розбіжностей. Зокрема пояснив, що в інвойсі № 7 від 09.09.2014 вказано достатньо інформації для ідентифікації товару, для визначення його контрактної вартості та встановлення зв'язку між контрактом та рахунком, оскільки в інвойсі зазначений унікальний серійний номер яхти. Щодо відсутності дати та номера на листі від 09.09.2014 року декларант пояснив, що даний документ ніяким чином не стосується та не містить відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена чи підлягає сплаті за товар. У даному документі важлива не дата його складання, а дата отримання позивачем. ТОВ "Ортус ЛТД" отримало цей лист 06.10.2014. Також даний документ можливо ідентифікувати з п. 2.2 Контракту, оскільки в цьому документі є пряме посилання на Контракт та зазначена унікальна інформація щодо товару. Щодо зауважень до висновку ТПП, позивач зазначає, що суб'єкт оціночної діяльності керується відповідними нормами щодо визначення ринкової/оціночної/митної вартості товарів, самостійно визначає вартість товару.

З наведеного вбачається, що позивачем надано пояснення щодо усіх зауважень митного органу.

Крім того, суд зазначає, що частина 2 ст. 53 Митного Кодексу України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, а тому виявлення розбіжностей в інших документах не надає митниці право направляти декларанту вимогу про надання додаткових документів.

Суд також зазначає, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2012 року (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Згідно частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 МК України.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації, взятої з мережі Інтернет.

Частина друга статті 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

З рішення про коригування митної вартості вбачається, що при визначенні митної вартості товару на рівні 140000 Євро митний за основу взяв не раніше визнані (визначені) митними органами митні вартості, а інформацію з мережі Інтернет, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64 МК України.

Крім того, суд зазначає, що наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що моторна яхта "Олена", модель Azimut 39, є несправною, про що зазначено, зокрема, в п. 6.1 Контракту від 09.09.2014, висновку незалежного оцінювача ФОП ОСОБА_4, № б/н від 24.10.2014; висновку Запорізької ТПП № ОИ-497 від 11.09.2014. Зазначена обставина впливає на ціну вказаної моторної яхти, що в свою чергу і зумовило визначення її митної вартості на рівні, що вказана декларантом.

Крім того суд зазначає, що формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення (чи наявної інформації щодо вартості товару в мережі Інтернет), сам по собі не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості Запорізькою митницею у графі 33 спірних рішень, крім зазначень адрес з мережі Інтернет, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на несправність товару, умови поставки, комерційні умови тощо.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем неправомірно прийняті Рішення про коригування митної вартості товарів № 112050000/2015/000004/2 від 06.01.2015 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00006 від 06.01.2015.

Відповідно до частини 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000004/2 від 06.01.2015.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00006 від 06.01.2015.

Присудити на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ортус ЛТД" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 560,28 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М.Дуляницька