Справа № 136/1968/14-а
Суддя: Мочульська Л. Т.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/1968/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

"13" жовтня 2014 р. Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Мочульської Л. Т.

за участю секретаря Белінської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Липовець адміністративну справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до начальника ВДАІ Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області майора міліції ВОЗНЮКА ВОЛОДИМИРА ВОЛОДИМИРОВИЧА про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області в порядку адміністративного судочинства з вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії АВ 2 №078821 від 05.08.2014 року, винесену начальником ВДАІ Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області майором міліції ВОЗНЮКОМ ВОЛОДИМИРОМ ВОЛОДИМИРОВИЧОМ, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те що, 14.07.2014 року відносно нього, старшим інспектором ДПС зводу ДПС супроводження ОСОБА_3 було складено тільки один протокол про адміністративне правопорушення серії АВ2 №978287 за ч.1 ст.130 КУпАП, який ним був підписаний. Однак, про складання протоколу за ч. 2 ст. 126 КУпАП йому нічого відомо не було, копії протоколу йому в той день ніхто не вручав, і як наслідок, про існування постанови він не знав. Крім того, справу про адміністративне правопорушення було розглянуто у його відсутність, повідомлення про розгляд справи від ДАІ він не отримував. Ураховуючи те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП, розгляді справи та винесенні рішення за наслідками розгляду було порушено норми як матеріального так і процесуального права, його права на захист, які йому гарантовані нормами Конституції України, тому просив суд визнати таке рішення посадової особи Державтоінспекції протиправним та скасувати його, а провадження по справі закрити.

В судове засідання позивач не з'явився; суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, - в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ст. 128 КАС України, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні, у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч.6 ст. 128 КАС України).

Тому, за даних обставин, так як немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні та відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, - суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, і вважає можливим розглянути та вирішити її на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи - вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 2 частини 1 статті 18 КАС України закріплено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Тобто, встановлені судом правовідносини за своїм предметом підсудні Липовецькому районному суду Вінницької області як адміністративному суду, який є повноважним у розгляді та вирішенні даного спору.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

05.08.2014 року в місті Липовець по вул.. Леніна 139 начальником ВДАІ з обслуговування Липовецького району майором міліції ВОЗНЮКОМ ВОЛОДИМИРОМ ВОЛОДИМИРОВИЧОМ було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія АБ2 №078821, відповідно до якої 14.07.2014 року о 07 годині в смт. Турбів Липовецького району по вул.. Пролетарській водій ОСОБА_1 керував скутером «Хонда» без державного номерного знака, не маючи при цьому прав на керування транспортним засобом. Дії водія ОСОБА_1 посадовою особою Державтоінспекції було кваліфіковано за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено на водія адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Непогоджуючись із таким рішенням суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Статтею 6 КАС України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Суд, перевіряючи рішення посадової особи Державтоінспекції на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, що узгоджується з приписами ст.2 КАС України, дійшов висновку про таке.

Статтею 254 КУпАП, передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Як слідує із змісту ст.258 КУпАП, стаття 126 ч.2 КУпАП, за якою кваліфіковано правопорушення вчинене позивачем, не входять до переліку статей за яким не складаються протокол про адміністративні правопорушення, відтак такий протокол мав бути складений та вручений позивачеві.

Главами 19 та 22 КУпАП, законодавцем врегульовано загальний порядок оформлення адміністративного правопорушення та розгляду справ про адміністративні правопорушення.

В силу ст.257 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення мав бути надісланий органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Положеннями статей 276, 278, 279 та 280 - 285 КУпАП встановлено, які дії орган (посадова особа) повинен провести при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, строки в які така справа призначається до розгляду, чітко регламентовано порядок розгляду справи та обставини, які при цьому підлягають з'ясуванню, зокрема: місце розгляду справи; строки розгляду справи; порядок розгляду справи та обставини, які слід було з'ясувати при вирішенні справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, та суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази в справі.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 17.09.2014 року, відповідачеві було запропоновано надати до початку розгляду справи по суті усі наявні у нього письмові заперечення проти позову та докази в обґрунтування заперечень, проте у визначений в ухвалі строк відповідачем вимоги суду не було дотримано, що вказує на відсутність доказової бази на спростування доводів позивача наведених ним у позовній заяві.

Зокрема, суд вважає доведеними обставини щодо невручення позивачеві протоколу про адміністративне правопорушення, так як відповідачем в спростування обставин наведених у позовній заяві не надано суду для огляду такого протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про його відсутність.

Судом також з'ясовано, що справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП розглянута з порушенням строків визначених ст..277 КУпАП, де зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи (дата вчинення порушення зафіксована у постанові 14.07.2014 року; дата розгляду справи 05.08.2014 року).

Згідно положень ст..268 КАС України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом з'ясовано, що на спростування обставин наведених позивачем у позовній заяві щодо його належного та своєчасного повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення та порушення його прав на захист, у тому числі визначених ст..268 КУпАП, відповідачем також не надано доказів, що свідчить про нехтування посадовою особою Державтоінспекції не тільки процесуальним правом, яким врегульовано порядок розгляду справи, а й права особи на захист від незаконно пред'явлених обвинувачень, що гарантоване нормами Конституції (ст..62) та нормами міжнародного права (Конвенція про захист прав та основоположних свобод людини та громадянина).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р., - зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП . У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ураховуючи те, що відсутність протоколу про адміністративне правопорушення стосовно позивача про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП від 14.07.2014 року доведена в судовому засіданні, інших доказів постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить, слід констатувати, що оскаржуване позивачем рішення посадової особи суб'єкта владних повноважень винесено за відсутності будь-яких доказів, визначення яких наведено у ст..251 КУпАП, що є неприпустимим.

Вказане свідчить про: нехтування принципами забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення, встановлених ст.. 7 КУпАП (Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.).

За встановлених обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що оспорювана позивачем постанова не може вважатись такою, що прийнята із дотриманням норм КУпАП процедурою, що вказує на порушення суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: рішення суб'єктом владних повноважень прийнято не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано, без урахування усіх обставин справи, які мали значення для прийняття рішення, без урахування прав особи на участь у процесі прийняття рішення, тобто всупереч нормам процесуального та матеріального права, що є підставою для визнання його протиправним, що узгоджується з правилами ст.162 КАС України, а відтак постанова підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.171-2 КАС України, рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року, Інструкцією з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 року N 77, ст. ст. 2, 6, 9, 11, 14, 71, 158, 159, 160, 161 - 163 КАС України, ст. ст. 7, 9, 121 ч.6, 126 ч.1, 222, 252, 257, 258, 268, 276, 280, 287, 288 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії АВ 2 №078821 від 05.08.2014 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя:Л. Т. Мочульська