Справа № 2а/0370/385/11
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2011-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2011 року Справа № 2а/0370/385/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого -судді Мачульського В.В.,

при секретарі судового засідання Чміль І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Цибуковської Н.Ф.,

прокурора Рибака А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Ягодинської митниці про визнання нечинними рішення про визначення митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 25.10.2010 року,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась з адміністративним позовом до Ягодинської митниці про визнання нечинними рішення про визначення митної вартості № 201000006/2010/1022906/1 від 25.10.2010 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 201000006/0/102373 від 25.10.2010 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 17.02. 2009 року між нею та підприємством «Vion Sales West BV», Нідерланди було укладено контракт купівлі - продажу № 17/2009/DЕ, згідно якого придбано товар - сало свійських свиней бокове заморожене в обрізках. Відповідно до п. 5.1 контракту доставка товару здійснюється автотранспортом на територію України на умовах FСА згідно Правил «Інкотермс - 2000». Конкретний базис поставки зазначався в специфікації на товар. Ціна товару, згідно специфікації № 106 до вищезазначеного контракту складала 0,47 євро за один кілограм. Протягом 2010 року нею неодноразово ввозилось на митну територію України та здійснювалось митне оформленні даного товару в режимі «ІМ 40». 25.10.2010 року, через представника - декларанта було подано для митного оформлення чергову партію товару - сало свійських свиней бокове заморожене в обрізках нетто 19 991 кг. за ціною 0,47 євро/кг. на загальну суму 9395,77 євро, що надійшла згідно вищевказаного контракту від 17.02.2009 року та специфікації до нього № 106 від 22.10.2010 року. Для митного оформлення були подані всі необхідні документи, в графах 12, 45 вантажно-митної декларації (ВМД) № 201010001.2010.111853 було вказано митну вартість у розмірі 124527,98 грн. визначену за ціною контракту відповідно до вищезазначених документів. Того ж дня відповідачем було відмовлено у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 201000006/0/102373 в зв'язку з тим, що митна вартість нижча за довідкову інформацію ДМСУ.

Також зазначає, що в картці відмови відповідачем визначено умову, виконання якої забезпечує можливість здійснення митного оформлення у відповідності до рішення про визначення митної вартості № 201000006/2010/1022906/1 від 25.10.2010 року. Згідно даного рішення відповідачем було визначено митну вартість партії товару у кількості 19 991 кг. у розмірі 19655,28 євро, тобто за ціною 0,98 євро за 1 кг. Таким чином різниця між митною вартістю, визначеною митницею та митною вартістю, визначеною декларантом за першим методом складає 0,42 євро за 1 кг. на загальну суму 8359,51 євро. З метою запобігання псування товару та нарахування штрафних санкцій за можливий простій автомобіля, який перевозив товар, 26.10.2010 року змушена була подати для митного оформлення товару нову ВМД № 201010001/2010/111950, вказавши у ній митну вартість, визначену посадовими особами відповідача. 21.12.2010 року до митного органу було додатково, за власної ініціативи, подано документи, що додатково підтверджували митну вартість ввезеного товару за ціною контракту, зокрема : прайс-лист фірм «Vion Sales West BV», комерційна пропозиція на продаж ідентичного товару фірми «Jan Zandbergen», калькуляція заводу - виробника.

В зв'язку з цим, вважає, що Ягодинською митницею безпідставно застосовано другий метод визначення митної вартості товару( за ціною угоди щодо ідентичних товарів), так як для митного оформлення товару було надано достатньо документів для підтвердження митної вартості за першим методом за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а прийняте рішення про визначення митної вартості товару та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та просить визнати суд їх нечинними.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача Ягодинської митниці адміністративний позов не визнала. В усних та письмових запереченнях зазначила, що працівники митниці діяли відповідно до вимог МК України. При здійсненні митного контролю та митного оформлення товару, було з'ясовано, що митна вартість задекларованого товару є значно нижчою, ніж митна вартість, зазначена в ціновій інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України. У зв'язку з цим, на підставі поданих позивачем документів було прийнято рішення про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України. Суду пояснила, що митним органом під час визначення митної вартості було застосовано метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, який передбачений ст. 269 МК України. Представник митниці надала суду витяги з бази даних цінової інформації, якими керувалися при винесенні оскаржуваного рішення. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог.

Згідно повідомлення від 01.03.2011 року вих. № 05-147 вих.11 у розгляд адміністративної справи на стороні відповідача Ягодинської митниці вступив прокурор. В судовому засіданні прокурор підтримав заперечення митниці та вважає, що заявлена декларантом митна вартість за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, була значно нижчою митної вартості товарів щодо яких завершено митне оформлення, внесеної до бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України, а тому митний орган, здійснюючи контроль за правильністю визначення митної вартості товарів, обґрунтовано визначив митну вартість за другим методом, оскільки не можна було застосувати перший метод.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, думку прокурора, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 ч. 1 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів.

Згідно ст.17 ч. 1 КАС України компетенція адміністративних судів поширюються на: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень, щодо його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дії чи бездіяльності.

Судом встановлено, що на підставі зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу товару № 17/2009/DЕ від 17.02.2009 року укладеного між позивачем та «Vion Sales West BV», Нідерланди, додаткових угод до нього та специфікації № 106 від 22.10.2010 року, позивач 25.10.2010 року ввіз на територію України товар: - сало свійських свиней бокове заморожене в обрізках, у кількості 19991 кг. у розмірі 9395,77 євро, визначеною за ціною контракту, тобто за ціною 0,47 євро за 1 кг.

Для митного оформлення даного товару декларантом ТзОВ «Брок-Сервіс» були подані Ягодинській митниці документи, а саме: контракт № 17/2009/DE від 17.02.2009 року з додатками; специфікація № 106 від 22.10.2010 року; рахунок - фактура № 5440461 від 22.10.2010 року; ВМД № 201010001.2010.111853 від 25.10.2010 року; попередня митна декларація № 201010002.2010.209840 від 22.10.2010 року; міжнародна товарно-транспортна накладна СМR № 0315863 від 22.10.2010 року; договір про перевезення № 26/2010/РL- від 12.10.2010 року; ДМВ-1 від 25.10.2010 року; та ветеринарне свідоцтво Ч-28 № 077542 від 25.10.2010 року.

Митним Кодексом України передбачено, що переміщення через митний кордон України товарів та інших предметів підлягає митному оформленню, яке відповідно до частини 2 статті 27 цього Кодексу завершується тільки після здійснення встановлених законодавством України необхідних для цього товару видів контролю.

Згідно статті 88 МК України декларант виконує всі обов'язки і несе у повному обсязі відповідальність, передбачену цим Кодексом, незалежно від того, чи він є власником товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, митним брокером чи іншою уповноваженою особою. Декларант зобов'язаний: здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред'явити товари і транспортні засоби для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур; сплатити податки і збори.

Згідно статті 259 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Статтею 262 МК України передбачено, що митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості. Порядок та умови декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості - спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Згідно положень ст.265 МК України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями Митного кодексу. Митний орган має право впевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені цим Кодексом, на підставі наявних в нього відомостей в тому числі цінової інформації ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється згідно з цим Кодексом.

Статтею 266 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на розсуд декларанта.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 273 цього Кодексу.

Судом встановлено, що декларуючи договірну вартість товару в розмірі 124527,98 грн., тобто, за основним (першим) методом за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), встановленим статтею 266 Митного кодексу України, позивач керувався умовами контракту № 17/2009/DЕ від 17.02.2009 року з врахуванням доповнень до контракту та специфікації № 106 до даного договору від 22.102010 року.

Для підтвердження митної вартості товару позивачем було надано митному органу всі документи, передбачені статтею 7 «Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1766 від 20.12.2006 року.

З митної декларації від 25.10.2010 року вбачається,що відповідачем у графі «Для відміток митниці» зазначено: Рішення про визначення митної вартості товарів № 201000006/2010/1022906/1 від 25.10.2010 року та видано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 201000006/0/102373 від 25.10.2010 року.

У відповідності до пункту 3 Порядку оформлення та використання Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, затвердженого наказом ДМСУ № 1227 від 12.12.2005 року у Картці повинні бути у стислому вигляді зазначені причини відмови з посиланням на норми законодавства України, а також вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття декларації, митного оформлення чи пропуску цих товарів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з власної ініціативи зверталась з листом № 366 від 21.12.2010 року до Ягодинської митниці та надала документи для підтвердженої заявленої декларантом митної вартості, однак за результатами розгляду даних документів митний орган повідомив, що підстав для відміни прийнятих митним органом рішень про визначення митної вартості товарів відсутні.

Судом також встановлено, що позивачем відповідно до положень наказу Державної митної служби від 17.03.2008 року № 230 «Про затвердження Порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання при ввезенні їх на митну територію України» з метою підтвердження заявленої митної вартості було з власної ініціативи подано додаткові документи а саме : прайс-лист фірми «Vion Sales West BV», комерційну пропозицію іншого виробника аналогічного товару фірми «Jan Zandbergen», калькуляцію заводу виробника та платіжне доручення в іноземній валюті № 37 від 25.10.2010 року.

Відповідачем, як умову в прийняття митної декларації визначено виконання вимог, зазначених у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 201000006/0/102373 від 25.10.2010 року, а саме приведення рівня митної вартості у відповідності до рішення про визначення митної вартості товару № 201000006/2010/1022906/1 від 25.10.2010 року, чим фактично зобов'язав позивача погодитись з визначеною Ягодинською митницею ціною товару на підставі методу щодо ідентичних товарів.

Відповідно до пункту 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766, передбачено, що для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

В матеріалах справи відсутні посилання суб'єкта владних повноважень на витребування у позивача будь-яких інших додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару.

Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку що відповідачем Ягодинською митницею недоведена правомірність прийняття оскаржуваного рішення про визначення митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Суд звертає увагу на ту обставину, що відповідачем як підставу відмови в прийнятті митної декларації позивача, зазначено невідповідність заявленої декларантом митної вартості товару, митна вартість нижча за довідкову інформацію ДМСУ. Однак діюче законодавство не містить даної підстави для відмови.

Таким чином, дані відображені у ВМД № 201010002/2010/209873 від 22.10.2010 року не можуть бути підставою для визначення митної вартості товару, оскільки відсутні дані про реалізацію товару безпосередньо від виробника до покупця та відсутні відомості про те, що дане ВМД не оскаржувалась суб'єктом господарської діяльності в установленому законному порядку, а відтак посилання на неї є безпідставними.

Крім того встановлено, що підприємство Vriescentrale Asten входить в структуру компанії Vion.

Указом Президента України від 10 лютого 1996 року № 124/96 «Про заходи щодо вдосконалення кон'юнктурно-цінової політики у сфері зовнішньоекономічної діяльності» утворено Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків (Держзовнішінформ), з покладенням на нього функцій з моніторингу зовнішніх експортних товарних ринків та цін, що складаються на таких ринках, формування кон'юнктурно-інформаційної системи. Надання інформаційної, консультативної, експертної допомоги підприємствам, установам та організаціям. Відповідно до наказу Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України від 8 серпня 1996 року № 506 «Про застосування статті 4 Указу Президента України від 10 лютого 1996 року

№ 124/96» фахівцями Держзовнішінформу проводиться моніторинг відповідних ринків з використанням таких інформаційних джерел:

- біржові котирування;

- контрактна практика поставок товарів;

- прейскуранти та відпускні ціни українських товаровиробників;

- комерційні пропозиції, листи, протоколи намірів, прейскуранти та каталоги на продукцію відомих фірм, порівняльні індекси цін;

- звіти та довідки торговельно-економічних місій у складі посольств України за кордоном тощо.

Відповідно до експертного висновку проведеного ДП «Держзовнішінформ» № 9/1890 від 17.12.2010 року вбачається, що контрактна ціна 0,47 євро/кг на сало свійських свиней бокове заморожене в обрізках виробництва Нідерландів на умовах поставки FCA м. Ольст/м.Апельдорн/м.Астен, Нідерланди, що постачаються згідно з Інвойсом № 5440461 від 22.10.2010 року до контракту № 17/2009 DЕ від 17.02.2009 року відповідали рівню відпускних цін компанії - постачальника «Vion Sales West BV» на даний товар при поставках в Україну на умовах поставки FCA м. Ольст/м.Апельдорн/м.Астен, Нідерланди, на дату підписання відповідного вищевказаного інвойсу № 5440461 від 22.10.2010 року.

Суд також звертає увагу на те, що Ягодинською митницею вищевказаний експертний висновок не був взятий до уваги, хоча листом Державної митної служби України № 11/2-7737 повідомлено митні органи, що відповідно до листа Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України від 07.10.1996 року № 25-28/215 експертні висновки, підготовлені Держзовнішінформом, мають чинність офіційних експертиз стосовно умов виконання імпортно-експортних контрактів, рівнів цін за цими контрактами та повинні братися до уваги митними органами при здійсненні цінового контролю. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2001 року № 310 «Питання Міністерства економіки» Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків віднесено до сфери управління Міністерства економіки України.

Отже, Держзовнішінформ є державним органом, уповноваженим надавати цінову інформацію на імпорт і експорт товарів та здійснювати цінову експертизу товарів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем повністю дотримано вимоги чинного законодавства щодо митного оформлення товарів, що ввозяться на митну територію України і визначено митну вартість товару за ціною контракту, що відповідає фактично поданим документам.

Відповідно до статті 259 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу. У зв'язку з цим не можна вважати обґрунтованими рішення відповідача про визначення митної вартості товарів не за ціною договору, оскільки позивач надав ряд доказів, які свідчать про те, що реальна вартість товару була аналогічна договірній, а не заниженою.

В процесі прийняття рішення було використано лише довідкову інформацію ДМСУ, що не може в повній мірі відображати правильність прийнятого митним органом рішення про визначення митної вартості товарів та неможливості застосувати інший метод визначення митної вартості товару та ставити під сумнів правильність визначеної митної вартості товару позивачем.

Відповідачем Ягодинською митницею в судовому засіданні не доведено того, що мало місце не підтвердження декларантом документально заявленої ним митної вартості товару, не навів переконливих доказів виникнення обґрунтованого сумніву щодо достовірності поданих декларантом відомостей по вартості товару, оскільки відповідач посилається на аналіз цінової інформації на ідентичні та подібні товари ввезені цей період іншими суб'єктами господарювання та самим позивачем на територію України (МД-2 № 209000012/2010/013860 від 23.09.2010 року), а посилання на те, що у більшості випадків ціна товару при ввезенні була вищою не можуть розцінюватись як безспірний доказ того що митну вартість було занижено та не навів обґрунтованих підстав щодо визначення митної вартості товару за «резервним» методом і щодо неможливості застосування методу «за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються», а отже суд не може погодитися з даною обставиною, що митний орган застосував метод «за ціною щодо ідентичних товарів» визначення митної вартості, не переконавшись в неможливості застосувати попереднього методу «за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)», оскільки, згідно з частин 5, 7 статті 266 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст.71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем Ягодинською митницею не доведено правомірності прийняття рішення про визначення митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Суд не заперечує права митного органу щодо самостійного визначення митної вартості товарів, однак, це повинно відбуватись із дотриманням чинного законодавства, з використанням повноважень, обґрунтовано, тобто з врахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, з врахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Приймаючи постанову у даній справі, суд виходить з наданих ч. 2 ст. 162 КАС України повноважень, враховує, що позивач оскаржує в судовому порядку правовий акт індивідуальної дії, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення шляхом прийняття постанови про визнання протиправними та скасування рішення про визначення митної вартості товару № 201000006/2010/1022906/1 від 25.10.2010 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 201000006/0/102373 від 25.10.2010 року.

Керуючись ст.ст. 11,17,71,158,160,162,163,186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст.ст. 80, 262, 264-267, 273 Митного кодексу України, «Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження», затвердженого постановою КМ України № 1776 від 20.12.2006 року, «Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів», затвердженого постановою КМ України № 339 від 09.04.2008 року, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення про визначення митної вартості товару № 201000006/2010/1022906/1 від 25.10.2010 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 201000006/0/102373 від 25.10.2010 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 18 березня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий

Суддя В.В.Мачульський