Справа № 754/17084/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року м. Київ К/800/54080/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 надати ІНФОРМАЦІЯ_2 відомості про склад та розмір складових грошового забезпечення посади відповідної начальнику відділу, яка передбачає виконання функціональних обов`язків пов`язаних з агентурною розвідкою; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі відомостей наданих Військовою частиною НОМЕР_1 , скласти довідку про розмір грошового забезпечення посади, яку обіймав її загиблий чоловік ОСОБА_2 під час проходження військової служби та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для перерахунку пенсійного забезпечення ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві прийняти довідку про розмір грошового забезпечення посади, яку обіймав ОСОБА_2 під час проходження військової служби до загибелі, підготовлену ІНФОРМАЦІЯ_3 , провести перерахунок пенсійного забезпечення ОСОБА_1 та здійснити відповідні виплати починаючи з 26 березня 2013 року.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2014 року, позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати ІНФОРМАЦІЯ_2 відомості про склад і розмір складових грошового забезпечення посади відповідної начальнику відділу, яка передбачає виконання функціональних обов`язків пов`язаних з агентурною розвідкою. В іншій частині позовних вимог позивачу відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що відповідач - суб`єкт владних повноважень Військова частина НОМЕР_1 протиправно відмовив у наданні довідки про розмір грошового забезпечення за рівнозначною посадою посаді, яку обіймав загиблий чоловік позивача ОСОБА_2 під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 , яка після його смерті та на даний час переформована та увійшла до складу Військової частини НОМЕР_1 .

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями відповідач Військова частина НОМЕР_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів касаційної скарги відповідач посилається на те, що судами попередніх інстанцій при постановленні оскаржуваних рішень було порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що на час проходження військової служби чоловіком позивача Військова частина НОМЕР_2 не перебувала у складі Військової частини НОМЕР_1 . Крім того, посаду «начальник відділу агентурної розвідки управління розвідки Генерального штабу Збройних Сил України» не було включено до наказу Міністра оборони України від 29.06.2010 року № 04, який є таємним та не підлягає розголошенню, тому дія гарантій передбачених ст. 21 Закону України «Про розвідувальні органи» на колишніх військовослужбовців, які проходили службу на вказаній посаді не поширюються. Також зазначив, що оскільки загиблий чоловік позивача не проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 та підпорядкованих їй військових частинах, то така не є уповноважена на визначення розміру грошового забезпечення для обчислення і перерахунку пенсії, яку отримує позивач.

В запереченнях на касаційну скаргу представник позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки при їх ухваленні не було допущено порушення норм матеріального чи процесуального права.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Чоловік позивача ОСОБА_2 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 до 23 вересня 1993 року на посаді начальника відділу агентурної розвідки управління розвідки Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до Указу Президента України від 6 липня 1993 року, Указу Президента України від 2 серпня 1993 року, яким затверджено Тимчасове Положення про військову частину НОМЕР_1 з 1 листопада 1993 року військова частина НОМЕР_2 переформована та включена до складу військової частини НОМЕР_1 , що вбачається з листа МОУ ВЧ НОМЕР_1 від 11 квітня 2014 року №222/4/438 (а.с.140-141).

Позивач отримує пенсію по втраті годувальника як дружина померлого інваліда війни (загибель його пов`язана з виконанням службових обов`язків) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 1993 року. Дана пенсія обчислюється з розміру грошового забезпечення посади, яку обіймав чоловік під час проходження служби до загибелі начальника відділу агентурної розвідки управління розвідки Генерального штабу Збройних Сил України. З 01.01.2008 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» здійснено перерахунок пенсійного забезпечення у зв`язку із зміною розміру посадового окладу і введенням нових додаткових видів грошового забезпечення.

У 2012 році на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» Київським міським військовим комісаріатом надано довідку про розмір грошового забезпечення, однак до неї не увійшли всі складові грошового забезпечення, а деякі види занижені.

З приводу зазначених спірних питань позивач неодноразово зверталась до відповідачів та Міністерства оборони України всі її листи перенаправлялись до ВЧ НОМЕР_1 . Командир ВЧ НОМЕР_1 повідомив позивача, про відсутність підстав для видачі відповідної довідки у зв`язку з тим, що на момент смерті ОСОБА_2 , який проходив службу в ВЧ НОМЕР_2 , остання ще не входила до складу ВЧ НОМЕР_1 .

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни, мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності з ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені ч. 2 ст. 51 цього Закону, тобто з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Розвідувальні органи України спеціально уповноважені законом органи на здійснення розвідувальної діяльності. Розвідувальний орган України може функціонувати як самостійний державний орган, так і у складі центрального органу виконавчої влади (стаття 1 Закону України «Про розвідувальні органи України»).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про розвідувальні органи України» розвідувальні органи України здійснюють розвідувальну діяльність у таких сферах:

служба зовнішньої розвідки України - у політичній, економічній, військово-технічній, науково-технічній, інформаційній та екологічній;

розвідувальний орган Міністерства оборони України - у воєнній, воєнно-політичній, воєнно-технічній, воєнно-економічній, інформаційній та екологічній;

розвідувальний орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону - у сферах прикордонної та імміграційної політики, а також в інших сферах, що стосуються питань захисту державного кордону України та її суверенних прав у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про розвідувальні органи України» співробітниками розвідувальних органів України є військовослужбовці та службовці кадрового складу розвідувальних органів України, а також військовослужбовці, службовці та працівники, які не належать до кадрового складу цих органів.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилався на те, що гарантії передбачені частиною сьомою статті 21 вказаного Закону у випадку позивача застосовуватись не можуть.

Однак, відповідно до вказаної норми положення про грошове забезпечення (оплату праці), а також соціальний захист співробітників розвідувальних органів України та членів їх сімей і їх пенсійне забезпечення, поширюються також на колишніх співробітників розвідувальних органів України і підрозділів, на які покладалося здійснення розвідувальної діяльності до набрання чинності цим Законом, та які потребують такого захисту в зв`язку з їхньою попередньою діяльністю.

Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що положення даної статті поширюються на колишніх співробітників розвідувальних органів України та підрозділів, на які покладалося здійснення розвідувальної діяльності.

Кабінетом Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 затверджено постанову про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Додатком 5 до даної постанови затверджено схему посадових окладів осіб офіцерського складу Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів де передбачено посаду начальника відділу.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що оскільки загиблий чоловік позивача проходив службу в розвідувальному органі України на посаді начальника відділу, у Військовій частині НОМЕР_3 , яка відповідно до Указу Президента України від 6 липня 1993 року, Указу Президента України від 2 серпня 1993 року, яким затверджено Тимчасове Положення про військову частину НОМЕР_1 , з 1 листопада 1993 року переформована та включена до складу Військової частини НОМЕР_1 , яка в свою чергу є розвідувальним органом в розумінні Закону, на нього поширюються положення Закону України «Про розвідувальні органи України».

З огляду на це відповідач Військова частина НОМЕР_1 зобов`язана, за наявності підстав (зміни складу та розмірів грошового забезпечення) надавати відповідні відомості, щодо складу та розміру грошового забезпечення посади відповідної тій, яку обіймав на момент смерті ОСОБА_2 , для проведення відповідного перерахунку пенсії по втраті годувальника, яку отримує позивач, що узгоджується з вимогами наказу Міністра оборони України «Про затвердження Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей у Міністерстві оборони України» від 15.12.2010 р. № 61.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судових рішень.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 відхилити, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2014 року у справі № 754/17084/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п`яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: І.Я. Олендер

С.Є. Амєлін

М.Г. Кобилянський