Справа № 806/5714/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2015 р. м. Київ К/800/23958/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року

у справі №806/5714/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Елсі А"

до Житомирської митниці Міндоходів,

Головного управління Державної казначейської служби України

у Житомирській області

про визнання протиправними та скасування рішень, стягнення надмірно сплачену суму

митних платежів,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Елсі А" звернулось до суду з позовом до Житомирської митниці Міндоходів, яким просило визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 19 липня 2013 року №101030000/2013/300547/2, від 22 липня 2013 року № 101060000/2013/300555/2 та від 24 липня 2013року № 101060000/2013/300557/2; визнати протиправними та скасувати картки відмови в митному оформлені чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України від 19 липня 2013 року № 101060000/2013/00650, від 22 липня 2013 року № 101060000/2013/00658 та від 24 липня 2013 року № 101060000/2013/00661; стягнути з Державного бюджету України надмірно сплачену суму митних платежів у розмірі 65 481, 49 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року у справі №806/5714/13-а, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року у зазначеній справі, позов задоволено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, окружний та апеляційний адміністративні суди виходили з доведеності позивачем своїх вимог, оскільки Житомирська митниця Міндоходів, відмовляючи ТОВ "Елсі А" в митному оформленні товару та коригуючи його митну вартість оскарженими рішенням, діяла з порушенням вимог законодавства.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Житомирська митниця Міндоходів звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у вересні 2012 року між "Beijing Edifier Eltktronic Trade Co. LTD" (Гонконг) (Продавець) та ТОВ "Елсі А" (Україна) (Покупець), укладено зовнішньоекономічний контракт від 11 вересня 2012 року № НК01682, відповідно до якого Продавець зобов'язаний відвантажити товар і передати право власності Покупцю, у свою чергу Покупець зобов'язаний сплатити і прийняти товар на умовах Контракту, а саме: обладнання для заняття спортом, а також аксесуари, комплектуючі та приладдя до вказаного обладнання в асортименті, також спортивні речі, одяг, аксесуари та інші предмети для заняття спортом в асортименті, в кількості та за цінами, які зазначені у додатках до даного контракту та інвойсі, що є невід'ємними його частинами. Ціни встановлюються згідно Інкотермс 2010.

Вартість і об'єм товару у кожному окремому випадку вказується у відповідних додатках до даного контракту (Специфікаціях).

Доставка товару здійснюється відповідно до пункту 3.1 Контракту, відправку товарів виконує Продавець або третя компанія, яка надає послуги логістики морським транспортом на умовах СІР Іллічівськ. Відправник має право проводити організацію поставок товару до України від свого імені, укладати контракти перевезення і страхування товарів, і здійснювати інші необхідні для поставки товарів Покупцю дії.

Згідно розділу 4 Контракту "умови оплати, загальна вартість", загальна вартість товару на окрему поставку вказані в відповідному додатку до даного контракту. Оплата за товар може виконуватись і як 100% передплати, і як часткова передплата, і як оплата після отримання товару. Валюта Контракту - долар США.

ТОВ "Елсі А" 18 липня 2013 року до митного органу подано митну декларацію №101060000/2013/012050 на митне оформлення товару інвентар та приладдя для заняття фізкультурою, гімнастикою або атлетикою, а саме: велотренажер магнітний з рідкокристалічним дисплеєм, модель YK-BF6101 - 170 штук, тренажер бігова доріжка з рідкокристалічним дисплеєм, модель YK-BF6101 - 140 шт.

На підтвердження митної вартості товару, подані наступні документи: контракт №НК від 11 вересня 2012 року, додаток №11 Специфікація до Контракту від 14 травня 2013 року, інвойс від 04 червня 2013 року №EDST13027, лист корекція від 17червня 2013 року, міжнародна автомобільна накладна (CMR) 1064 від 17 липня 2013 року, коносамент (Bill of Lading) MRFB13060544 від 03 червня 2013 року та акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу 50060702/2013/006520 від 17 липня 2013 року, із заявленою митною вартістю зазначеного товару за основним методом її визначення, тобто за ціною договору (контракту).

Митним органом, за результатами здійснення аналізу супровідних документів поданих разом з МД №101060000/2013/012050, винесено рішення № 101030000/2013/300547/2 про коригування митної вартості товарів від 19 липня 2013 року.

Митниця зазначила, що митна вартість товару не може бути визначеною за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки документи, зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, подані для митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни товару (інвойс №EDST13027 від 04 червня 2013 року не зазначені умови поставки та доповнення до контракту, по яким визначаються умови поставки, вартість товару у інвойсі відрізняється від вартості товару у додатку №11 від 14 травня 2013 року до контракту), а також в зв'язку з неподанням декларантом на письмову вимогу митного органу відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

ТОВ "Елсі А" 22 липня 2013 року до митного органу подано МД №101060000/2013/012250 на митне оформлення товару обладнання та інвентар для настільного тенісу: 700604 Тенісний стіл Movil Line - 20 шт.

На підтвердження митної вартості товару, подані наступні документи: контракт №CZ2012IE15/UA від 16 липня 2012 року, додаток №39 та №40 Специфікація до Контракту від 15 липня 2013 року, інвойс від 16 липня 2013 року №ITCUKREL 160713-002, міжнародна автомобільна накладна (CMR) А №546079 від 17 липня 2013 року, договір (контракт) про перевезення, сертифікат про походження товару загальної форми 910763 від 17 липня 2013 року із заявленою митною вартістю зазначеного товару за основним методом її визначення, тобто за ціною договору (контракту).

За результатами здійснення аналізу супровідних документів поданих разом з МД №101060000/2013/012250, митницею прийнято рішення № 101060000/2013/300555/2 про коригування митної вартості товарів від 22 липня 2013 року.

Згідно рішення, митна вартість товару не може бути визначеною за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки документи, зазначені у частини 2 статті 53 Митного кодексу України, подані для митного оформлення, містять розбіжності (в комерційному інвойсі від 16 липня 2013 року № ITCUKREL 160713-001 та додатку №41 від 15 липня 2013 року до контракту від 16 липня 2012 року № CZ2012IE15/UA відсутні відомості про строки оплати даної партії товарів), а також додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

ТОВ "Елсі А" 23 липня 2013 року до митного органу подано МД №101060000/2013/012303 на митне оформлення товару інвентар для занять фізкультурою, гімнастикою, легкою атлетикою, іншими видами спорту.

На підтвердження митної вартості товару, подані наступні документи: контракт №CZ2012IE15/UA від 16 липня 2012 року, додаток №39 та №41 Специфікація до Контракту від 15 липня 2013 року, інвойс від 16 липня 2013 року №ITCUKREL 160713-001, міжнародна автомобільна накладна (CMR) А №546079 від 17 липня 2013 року, договір (контракт) про перевезення, сертифікат про походження товару загальної форми 910762 від 17 липня 2013 року із заявленою митною вартістю зазначеного товару за основним методом її визначення, тобто за ціною договору (контракту).

За результатами здійснення аналізу супровідних документів поданих разом з МД №101060000/2013/012303, митницею винесено рішення № 101060000/2013/300557/2 про коригування митної вартості товарів від 24 липня 2013 року.

Митниця зазначила, що митна вартість товару не може бути визначеною за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки документи, зазначені у частини 2 статті 53 Митного кодексу України, подані для митного оформлення, містять розбіжності (в комерційному інвойсі від 16 липня 2013 року №ITCUKREL 160713-001 та додатку №41 від 15 липня 2013 року до контракту від 16 липня 2012 року №CZ2012IE15/UA відсутні відомості про строки оплати даної партії товарів), а також додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частин 1, 2 статті 52 Митного кодексу України, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, або скориговану за результатами контролю, здійсненого митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За нормою частин 1, 2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) закріплено в статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Судами встановлено, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару необхідні основні документи, що до дотримання позивачем вимог статті 53 Кодексу та надання відповідачу для митного оформлення імпортованого товару відповідних документів, які ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товарів.

З матеріалів справи вбачається, що такі розбіжності не впливають на числові значення складових митної вартості товарів і не позбавляють позивача права на застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються, з врахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально.

Враховуючи, що митний орган під час розгляду справи не навів суду обставин та не надав доказів на підтвердження того, що позивач в деклараціях митної вартості зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларацій недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності.

Крім цього, митниця при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а інформація цінової бази ЄАІС Міндоходів щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.

Таким чином, джерело інформації цінової бази ЄАІС Міндоходів щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, безліч чинників можуть впливати на формування ціни товару, зокрема, характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок, періоди поставки, наявності попиту та пропозиції тощо.

Згідно частини 5 статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 29 травня 2012 року, 17 червня 2014 року.

Разом з тим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає задоволення позову в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ "Елсі А" надлишково сплачених митних платежів таким, що не відповідає вимогам норм матеріального права, зважаючи на наступне.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним в постанові від 17 грудня 2013 року у справі № 21-439а13, суди, встановивши протиправність рішень митного органу про визначення митної вартості товару за тим чи іншим методом, не вправі підміняти митний орган, стягуючи з державного бюджету надмірно сплачену з такої вартості суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому інший метод обчислення митної вартості.

Таким чином, встановлена судами неправомірність рішення митного органу, прийнятого з порушенням встановленої Митним кодексом України процедури, не є достатньою підставою для підтвердження факту надмірної сплати позивачем митних платежів.

Відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року N618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювало оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Вказана заява з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум, який перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати. А у разі підтвердження факту надмірно зарахованих до бюджету митних платежів складається Висновок.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не скористався такою процедурою.

Отже, висновок судів про задоволення позову в частині повернення позивачу надмірно сплачених митних платежів не ґрунтується на нормах чинного законодавства та є передчасними.

За таких обставин, судові рішення в частині стягнення з бюджету митних платежів підлягають скасуванню, а позов в цій частині - залишенню без задоволення.

Відповідно частини 2 статті 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої або апеляційної інстанції або прийняти нову постанову, якими суд касаційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів - задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року у справі № 806/5714/13-а скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Елсі А" суму надміру сплачених митних платежів у розмірі 65 481, 49 грн.

В задоволені позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Елсі А" суму надміру сплачених митних платежів у розмірі 65 481, 49 грн. відмовити.

В іншій частині постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року у справі № 806/5714/13-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: