Справа № П/811/129/15
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року Справа № П/811/129/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Кармазиної Т.М.,

за участю секретаря - Ігнатьєвої Л.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення ГУ Держземагентства у Кіровоградській області викладеного у листі від 11.12.2014 р. № 31-11-0.21-10398/2-14 про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,7200 га на території Високобайрацької сільської ради;

- зобов'язати ГУ Держземагентства у Кіровоградській області повторно розглянути клопотання від 20.11.2014 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,7200 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Високобайрацької сільської ради та вчинити дії, передбачені ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ним з метою одержання безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 1,7200 га на території Високобайрацької сільської ради, підготовлено та подано, в порядку ст.118 Земельного кодексу України, до відповідача відповідне клопотання. Проте, листом від 11.12.2014 р. № 31-11-0.21-10398/2-14 відповідачем відмолено позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з підстав того, що сільська рада надала свої заперечення щодо надання вказаного дозволу. Натомість, на думку позивача, дана відмова порушує його право на отримання земельної ділянки безоплатно у власність, передбачене Конституцією та законами України, що й стало підставою звернення до суду.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з вищенаведених підстав.

Відповідач позовні вимоги не визнав, подав до суду заперечення проти позову згідно якого зазначив, що до Головного управління надійшла заява ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,7200 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Високобайрацької сільської ради. Розглянувши зазначену заяву позивача було повідомлено, що відповідно до доручення Віце-прем'єр-міністра України В. Гройсмена і рішення колегії Держземагентства України, спрямованих на забезпечення прозорості земельних відносин та розширення повноважень місцевих рад, з 15.10.2014 р. обов'язковим стало врахування позиції органів місцевого самоврядування у питаннях розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності. У зв'язку з цим до Високобайрацької сільської ради було направлено запит з приводу можливості надання ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,7200 га.. Однак, за результатами розгляду зазначеного запиту сільська рада надала заперечення щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, відтак, відповідач посилається на той факт, що Головне управління не мало правових підстав для задоволення заяви позивача, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.20-21).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що підтримує попередньо подане заперечення.

Дослідивши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п.1, 3 частини 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Судом встановлено, що 20.11.2014 р. ОСОБА_1, в порядку статті 118 Земельного кодексу України, звернувся до Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області із клопотанням про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 1,7200 га на території Високобайрацької сільської ради для ведення особистого селянського господарства (а.с.29).

Розглянувши дане клопотання Головним управлінням Держземагентства у Кіровоградській області листом від 11.12.2014р. № 31-11-0.21-10398/2-14 повідомлено позивача, що Головне управління відмовляє у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,7200 га на території Високобайрацької сільської ради (а.с.8).

Підставою відмови у наданні вказаного дозволу стало те, що відповідно до доручення Віце-прем'єр-міністра України та рішення колегії Держземагентства України, спрямованих на забезпечення прозорості земельних відносин та розширення повноважень місцевих рад, з 15 жовтня 2014 р. обов'язковим стало врахування позиції органів місцевого самоврядування у питаннях розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності. У зв'язку з цим до Високобайрацької сільської ради було направлено запит з приводу можливості надання ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,7200 га., за результатами розгляду якого сільська рада надала заперечення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Також, позивачу повідомлено про те, що у разі надання позитивного висновку сільської ради питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою буде вирішено позитивно.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Земельні правовідносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Порядок набуття та реалізації права на землю громадянами встановлений у розділі ІV Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Так, відповідно до ч.2 ст.78 право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно ч.2 ст.116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.3 ст.116 ЗК України).

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно положень ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірах, зокрема: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною 4 статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

З аналізу вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для набуття зазначених вище прав є прийняття рішень органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування чи державними органами приватизації.

Встановлено, що позивачем при зверненні до ГУ Держземагентства у Кіровоградській області із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,7200 га на території Високобайрацької сільської ради для ведення особистого селянського господарства також було надано: копію паспорту та ідентифікаційного номеру, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (а.с.29-30).

Таким, чином, позивачем виконані вимоги ст.118 ЗК України.

Водночас, відмовляючи у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки відповідач посилався на доручення Віце-прем'єр-міністра України та рішення колегії Держземагентства України, у зв'язку з чим до Високобайрацької сільської ради направлено запит з приводу можливості надання ОСОБА_1 земельної ділянки, за результатами розгляду якого сільська рада листом від 01.12.2014 р. №153/02-30 (а.с.31) повідомила про те, що заперечує щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Натомість, відповідачем не було враховано те, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ст.118 Земельного кодексу України).

Також, ст.118 ЗК України вказано, що вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею, забороняється.

Даних підстав, що не спростовано і відповідачем, в ході розгляду поданого позивачем клопотання від 20.11.2014 р. встановлено не було, а тому суд дійшов висновку, що відмова у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою з підстав заперечення органу місцевого самоврядування є необґрунтованою та не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, що регулюють земельні правовідносини.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

На звернення позивача до ГУ Держземагентства у Кіровоградській області стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, останнім не було прийнято жодного рішення, а була надана відповідь на заяву у вигляді листа від 11.12.2014 р. №31-11-0.21-10398/2-14 (а.с.8).

Так, Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Держземагентство України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра.

У відповідності до Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України "Про Державне агентство земельних ресурсів України" від 08.04.2011 р. №445/2011 основними завданнями Держземагентства України є, зокрема реалізація державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Держземагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи.

Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань в тому числі передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок та обмежень у їх використанні; бере участь у погодженні документації із землеустрою, організовує та проводить в установленому законодавством порядку державну експертизу проектів землеустрою, документації з оцінки земель, а також матеріалів і документації державного земельного кадастру та надає за результатами її проведення відповідні висновки, тощо.

Отже, вказані повноваження поряд з іншими складають зміст компетенції відповідача і є його дискреційними повноваженнями, для реалізації яких йому надана свобода діяти в установлених законодавством межах на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватись від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Пунктом 9 Положення № 445/2011 визначено, що Держземагентство України у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мінагрополітики України та доручень Міністра видає накази організаційно-розпорядчого характеру, які підписуються Головою Держземагентства України.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 р. № 258 затверджено Положення про Головне управління Держземагентства в області, згідно пункту 1 якого Головне управління Держземагентства в області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та йому підпорядковане.

Пунктом 9 зазначеного Положення визначено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Таким чином, чинним законодавством України передбачена єдина форма рішення, що приймається територіальними органами Держземагентства за результатами розгляду заяв про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, і це є Наказ.

При цьому, інших форм рішень, якими в межах наданих законодавством повноважень вирішуються органами Держземагентства питання щодо розпорядження земельними ділянками, таких як в даному випадку лист-відповідь, чинним законодавством України не передбачено.

В ході судового розгляду встановлено, що Головним управлінням Держземагентства у Кіровоградській області не приймалось рішення у формі наказу про відмову позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, така відмова оформлена відповідачем у вигляді листа.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач при вирішенні питання про відмову позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. При цьому, за приписами частини другої статті 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності прийняття спірного рішення, а тому суд вважає його таким, що винесене не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Отже, суд вважає за необхідне присудити позивачу судові витрати з Державного бюджету України в розмірі 146,16 грн., сплачених згідно квитанцій №0.0.333721873.1 від 05.01.2015 р. в сумі 78,03 грн. (а.с.2) та №0.0.342213054.1 від 26.01.2015 р. в сумі 68,13 грн. (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області викладене у листі від 11.12.2014 р. №31-11-0.21-10398/2-14 про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,7200 га на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

Зобов'язати Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 20.11.2014 р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,7200 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області та вчинити дії, передбачені ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

Присудити ОСОБА_1 з Державного бюджету України судові витрати у розмірі 146,16 грн..

Зобов'язати Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області у місячний строк з дня набрання постановою законної сили подати до суду звіт про виконання постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду в повному обсязі складена 02 березня 2015 року.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Т.М. Кармазина