Справа № П/805/188/14
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2015 р. м. Київ К/800/28185/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Донецькій області про визнання дій протиправними, скасування вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску за касаційною скаргою Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ФОП ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Донецькій області, в якому просила визнати дії відповідача щодо направлення їй вимоги про сплату недоїмки від 09 грудня 2013 року № ф-29377-17 у сумі 9519,54 грн. протиправними та скасувати зазначену вимогу.

В обґрунтування позову зазначила, що вона здійснює підприємницьку діяльність та є пенсіонером за віком на пільгових умовах, який обрав спрощену систему оподаткування, тому відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» звільнена від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2014 року, позов задоволено частково. Скасовано вимогу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Донецькій області № ф-29377-17 від 09 грудня 2013 року про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 9519,54 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 22 червня 1994 року зареєстрована виконавчим комітетом Красноармійської міської ради Донецької області як фізична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_3.

Позивач є платником єдиного внеску, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного внеску серії НОМЕР_1 та перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з 13 грудня 2000 року є пенсіонером за вислугою років (працівник освіти), що підтверджується протоколом від 20 грудня 2000 року про призначення пенсії та пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2.

09 грудня 2013 року Красноармійською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Донецькій області винесено вимогу № ф-29377-17 про сплату недоїмки в розмірі 9519,54 грн.

Не погоджуючись із вказаною вимогою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач, як особа, яка отримує пенсію та досягнула пенсійного віку, відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» звільнена від сплати єдиного внеску.

Однак, погодитись з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним вимогам не відповідають.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з частиною четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» від 7 липня 2011 року №3609-VI, який набрав чинності 6 серпня 2011 року) особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Виходячи зі змісту наведених правових норм, колегія суддів приходить до висновку, що для звільнення платника від сплати єдиного внеску необхідно дві умови - наявність у особи статусу пенсіонера за віком або інваліда та факт отримання відповідно до закону пенсії або соціальної допомоги. Тобто критерієм звільнення від сплати єдиного внеску разом із фактом отримання пенсії, у тому числі пенсії за віком на пільгових умовах, є наявність у особи, яка обрала спрощену систему оподаткування, статусу пенсіонера за віком, що встановлюється відповідно до умов, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 вищевказаного Закону встановлено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) виповнилося 55 років, у зв'язку з чим, суди прийшли до висновку, що з 17 жовтня 2007 року позивач набула статусу пенсіонера за віком.

Однак колегія суддів не може погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій та вказує на їх передчасність, з огляду на наступне.

Згідно з абзацами першим та другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Зокрема, положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Так, статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років).

Загальні умови призначення пенсій за віком визначені статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таке право, зокрема, виникає у жінок після досягнення 55 років та за наявності відповідного стажу.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особи, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм права, колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 при досягненні пенсійного віку мала право перейти з одного виду пенсії (пенсії за вислугу років) на інший вид (пенсії за віком).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Проте, судами попередніх інстанцій не було встановлено чи скористався позивач своїм правом переходу з одного виду пенсії на інший та чи звертався до органів ПФУ з відповідною заявою.

Таким чином, встановивши що ОСОБА_4 з 13 грудня 2000 року призначено пенсію за вислугу років, а ІНФОРМАЦІЯ_2 вона досягла пенсійного віку, суди не з'ясували, який вид пенсії отримувала позивач у період, за який їй відповідачем винесено вимогу про сплату недоїмки.

Не встановлення в судовому процесі зазначених вище обставин як таких, що мають суттєве значення у справі, призвело до передчасних та необґрунтованих належним чином висновків, що позивач згідно з частиною четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» звільнена від сплати єдиного внеску.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, зокрема статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Донецькій області задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало