Справа № 459/6334/13-а
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року № 876/2697/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Мікули О.І., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 27 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області про визнання дій неправомірними, стягнення матеріальної і моральної шкоди, -

встановив:

25.12.2013 ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Виконкому Червоноградської міської ради Львівської області, у якому просить суд:

- відкрити провадження на неправомірні дії Виконавчого комітету Червоноградської міської ради щодо зловживання службовим становищем у відмові наданні пільг інвалідам, порушуючи Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Закон України «Про звернення громадян»;

- відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 10701,84 грн та моральну шкоду в сумі 8000 грн;

- винести рішення про призупинення стягнення з пенсії позивача інваліда І групи незаконної заборгованості по комунальних послугах;

- скасувати незаконну заборгованість по рахунку 115019022 з оплати комунальних послуг за листопад 2013 року.

Також у поданій позовній заяві позивачем ставилось питання про приєднання до матеріалів справи висновків судово-медичної експертизи із зазначенням групи інвалідності дочки та внучки позивача, згідно медичних матеріалів, а також відзначити у рішенні суду на якій підставі з пенсії позивача здійснюється стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 16.12.2013 вона звернулась до відповідача з заявою у якій ставила питання щодо незаконного припинення надання пільг її сім'ї інвалідів, коли ці пільги не скасовані Конституційним Судом України. Однак, як зазначає позивач відповіді на це звернення ним не отримано. Вказує, що вона мешкає по АДРЕСА_1, є інвалідом І групи, що підтверджується відповідним посвідченням. З нею також спільно приживають дочка - ОСОБА_2, яка згідно медичних виписок теж є інвалідом, однак група інвалідності не визначена, а також внучка - ОСОБА_3, 1986 р.н., яка є інвалідом з дитинства. З огляду на ці обставини, позивач вважає, що її сім'я має право на пільги з комунальних послуг згідно Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Однак, відповідачем ці пільги протиправно скасовано і з її пенсії з 2007 року незаконно стягується заборгованість з комунальних послуг, внаслідок чого завдано матеріальних збитків в сумі 10701,84 грн та моральну шкоду в сумі 8000 грн.

Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 27.01.2014 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така є незаконною, а тому просить її скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Мотиви для задоволення апеляційної скарги, апелянт наводить ті ж, що і поданому ним позові.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце, що підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення повісток.

Від ОСОБА_1 до суду поступила заява у якій вона просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, однак за участі представника прокуратури Львівської області.

Однак, вказане клопотання судом відхилено, оскільки прокуратура Львівської області не зверталася до Львівського апеляційного адміністративного суду з заявою про вступ в справу в інтересах ОСОБА_1

Представник відповідача до суду подав заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що цю справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, а усі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційний розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив доводи апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», на який посилається позивач, інвалідам загального захворювання та сім'ям в яких проживає двоє і більше інвалідів пільги на житлово-комунальні послуги не передбачені, як і Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45 «Правила користування приміщеннями житлових будинків». Окрім того, відповідно до п. 1 рішення Львівської обласної ради від 8.12.1999 № 231 «Про надання у 2000 році і наступних роках адресної допомоги населенню та організаціям області» з 1.01.2000 скасовано пільги на оплату житла, за користування водопроводом, центральним опаленням, газом, електроенергією і телефонним зв'язком для інвалідів І, ІІ, ІІІ групи та сім'ям у складі яких є два і більше інвалідів. Пунктом 2 цього рішення передбачене адресне дотування відповідних категорій населення, організацій області за рахунок обласного бюджету. Рішенням Червоноградської міської ради від 15.05.2003 № 81 затверджено Порядок надання адресної грошової допомоги сім'ям, в яких проживає двоє чи більше непрацездатних інвалідів І та ІІ групи внаслідок загального захворювання, інвалідів дитинства та дітей-інвалідів, одиноким інвалідам І групи внаслідок загального захворювання за умови отримання пенсії по інвалідності. Розмір щомісячної адресної грошової допомоги визначається щорічно при затверджені міського бюджету на відповідний рік. З матеріалів справи встановлено, що позивач є інвалідом І групи. Посилання позивача на те, що ОСОБА_3 також є інвалідом І групи не знайшло свого підтвердження у процесі судового розгляду, оскільки згідно наявної у справі копії посвідчення такій була встановлена 3 група інвалідності з 04.12.2003 по 31.12.2006. Однак, доказів визнання її інвалідом після закінчення вказаного строку, позивачем не надано. Щодо незаконного на думку позивача стягнення з її пенсії коштів, то судом першої інстанції встановлено, що такі стягнення відбуваються на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 10.11.2010, яким задоволено позов КП «Червонограджитлокомунсервіс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, яке ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08.12.2011 залишене без змін.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками погоджується частково, з огляду на таке.

Статтею 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать встановлення, за рахунок власних коштів і благодійних надходжень додаткових до встановлених законодавством гарантій щодо соціального захисту населення.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач як на наявність у неї та її сім'ї права на пільги з комунальних послуг посилається на Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», без зазначення конкретної статті, яка це право передбачає.

У зв'язку з цим, судом здійснено системний аналіз Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та встановлено, що його зміст не передбачає пільг на житлово-комунальні послуги інвалідам загального захворювання та сім'ям в яких проживає двоє і більше інвалідів, як і Постанова Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45 «Правила користування приміщеннями житлових будинків».

Окрім того судом встановлено, що відповідно до пункту 1 рішення Львівської обласної ради від 8.12.1999 № 231 «Про надання у 2000 році і наступних роках адресної допомоги населенню та організаціям області» з 1.01.2000 скасовано пільги на оплату житла, за користування водопроводом, центральним опаленням, газом, електроенергією і телефонним зв'язком для інвалідів І, ІІ, ІІІ групи та сім'ям в складі яких є два і більше інвалідів. Пунктом 2 цього рішення передбачене адресне дотування відповідних категорій населення, організацій області за рахунок обласного бюджету.

Відповідачем не заперечується, що рішенням Червоноградської міської ради від 15.05.2003 № 81 затверджено Порядок надання адресної грошової допомоги сім'ям, в яких проживає двоє чи більше непрацездатних інвалідів І та ІІ групи внаслідок загального захворювання, інвалідів дитинства та дітей-інвалідів, одиноким інвалідам І групи внаслідок загального захворювання за умови отримання пенсії по інвалідності. Розмір щомісячної адресної грошової допомоги визначається щорічно при затверджені міського бюджету на відповідний рік.

Отже, з наведеного вище можна дійти висновку, що надання адресної допомоги передбачено сім'ям у яких проживає двоє чи більше непрацездатних інвалідів І та ІІ групи внаслідок загального захворювання, інвалідів дитинства та дітей-інвалідів, одиноким інвалідам І групи внаслідок загального захворювання за умови отримання пенсії по інвалідності.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, у сім'ї позивача інвалідом є тільки сама ОСОБА_1, що підтверджується долученою нею копією пенсійного посвідчення про призначення пенсії по інвалідності з 01.07.2002 безстроково (І гр., загальне захворювання (а.с. 5).

Разом з тим, суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги посилання позивача на те, що її внучка ОСОБА_3 також є інвалідом І групи, оскільки згідно з долученої до справи копії пенсійного посвідчення № 147355 та виписки із акта огляду МСЕК № 240609 (а.с. 75, 77) вбачається, що їй було встановлено ІІІ групу інвалідності з дитинства на строк до 01.01.2006. Доказів переогляду та продовження строку встановлення інвалідності після вказаної дати позивачем не надано.

Також не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на наявність інвалідності у її дочки ОСОБА_2, оскільки доказів цьому не надано. Посилання позивача на виписки з медичної картки хворого, консультативні заключення є безпідставними, оскільки вказані документи не є належними та допустимими доказами, якими підтверджується встановлення інвалідності.

Безпідставним є і посилання позивача на ненадання їй відповідачем відповіді на звернення від 16.12.2013 внаслідок чого порушено Закон України «Про звернення громадян», з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 16.12.2013 звернулася з заявою до голови Виконкому Чрвоноградської міської ради.

20.12.2013 за № 3/24-7042/2-14 та 23.12.2013 за № 3/24-7086/2-14 позивачу були надані відповіді у яких зазначено, що ОСОБА_1 зареєстровано в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги відповідно до законів України», як ветерана праці, дитину війни та інваліда І групи, у зв'язку з чим вона користується пільгами з оплати комунальних послуг у розмірі 25% відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Також повідомлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у вказаному реєстрі не зареєстровані, а за базою даних УПФУ в м. Червонограді та управління праці та соціального захисту населення такі особи на обліку, як утримувачі пенсій чи соціальних допомог, передбачених для інвалідів, не перебувають. Крім того, позивачу повідомлено, що Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» не передбачено пільг з оплати житлово-комунальних послуг інвалідам внаслідок загального захворювання.

Факт надіслання вказаних відповідей підтверджується наявною у справі копією журналу № 9 реєстрації створених установою документів (а.с. 50-53).

Таким чином, безпідставним є посилання позивача на порушення відповідачем Закону України «Про звернення громадян» внаслідок ненадання відповіді.

Щодо позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то такі з огляду на приписи ч. 2 ст. 22 КАС України розглядаються у взаємозв'язку з вимогами вирішити публічно-правовий спір, а саме про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. Оскільки у процесі судового розгляду не встановлено протиправність рішень, дій чи бездіяльності відповідача, вимоги про відшкодування моральної та матеріальної шкоди є безпідставними.

Щодо клопотання позивача відзначити у рішенні суду на якій підставі з її пенсії здійснюється стягнення заборгованості, а також призупинення стягнення з пенсії позивача інваліда І групи незаконної заборгованості, то суд першої інстанції зазначив, що таке стягнення здійснюється на підставі рішення Червоноградського міського суду від 10.11.2010 по справі № 2-44/10, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08.12.2011, яким задоволено позов КП «Червонограджитлокомунсервіс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення солідарно заборгованості за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в сумі 2067,97 грн та 30 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Разом з тим, як вбачається із долучених позивачем виписок, стягнення заборгованості здійснюється не відповідачем, а Червоноградським міським відділом ДВС, вимог до якого позивачем у цій справі не заявлено та такий до участі у справі не залучався.

Крім того, виходячи з положень ст. 52 КАС України суд апеляційної інстанції на стадії апеляційного розгляду не може проводити заміну відповідача чи залучати другого відповідача, оскільки це вправі роботи тільки суд першої інстанції, так як це має наслідком розгляд справи спочатку.

Щодо позовної вимоги про скасування заборгованості по комунальних послугах за листопад 2013 року згідно рахунку 115019022 (а.с. 39), то суд апеляційної інстанції зазначає, що така вимога не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки як встановлено рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 10.11.2010 по справі № 2-44/10, позивач користуються послугами по утриманню будинків, споруд та прибудинкових територій, які надає КП «Червонограджитлокомунсервіс» згідно укладеного договору. Тобто відносини щодо нарахування комунальних послуг склалися між позивачем і КП «Червонограджитлокомунсервіс» та є договірними, які регулюються цивільним законодавством, а від так і розглядатись мають у порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 157 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу (ч. 1 ст. 203 КАС України).

Враховуючи те, що оскаржена постанова в частині позовної вимоги про скасування заборгованості з комунальних послуг прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи за відповідною вимогою, суд апеляційної інстанції у відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги, постанову суду першої інстанції в цій частині скасувати, а провадження у справі за вказаною вимогою закрити. У решті суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції у іншій частині не має.

Керуючись ст.ст. 157, 195, 197, 198, 200, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 27 січня 2014 року у справі № 459/6334/13-а (2-а/459/20/2014) - скасувати в частині позовної вимоги про скасування заборгованості з комунальних послуг, а провадження у справі в цій частині закрити.

У решті Постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 27 січня 2014 року у справі № 459/6334/13-а (2-а/459/20/2014) - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: О.І. Мікула

В.В. Ніколін