Справа № 810/462/15
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 лютого 2015 року 810/462/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Терлецької О.О., при секретарі судового засідання Акопян Е.Н., за участю сторін:

від позивача: Шпак А.В., Яхнюк В.А.,

від відповідача: Шевченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства "Свентовіт"
до проДержавної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство «Свентовіт» (далі - позивач) з адміністративним позовом до ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач), про визнання дій протиправними.

Зміст позову складають вимоги: визнати протиправною відмову відповідача прийняти податкову декларацію позивача з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за грудень 2014 року за № від 19.01.15; визнати зазначену вище податкову декларацію такою, що подана в день її фактичного отримання відповідачем.

Представники позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримали, і обґрунтовували їх безпідставністю відмови відповідача прийняти податкову декларацію та порушенням відповідачем порядку прийняття податкової звітності, визначеним податковим законодавством.

Відповідач проти позову заперечив. Представник відповідача подав в судовому засіданні письмові пояснення заперечення щодо позову з яких слідує, що подана позивачем податкова декларація не відповідає вимогам національного законодавства щодо форми податкового законодавства, оскільки містила недостовірні відомості щодо адреси позивача та не містила всіх необхідних підписів відповідальних осіб.

Дослідивши обставини справи та заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

19.01.2015 позивач подав відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року. Зазначена декларація була зареєстрована відповідачем за №.

Відповідач листом від 21.01.2015 №1067/10/10-13-15-01 повідомив позивача про те, що зазначеній вище декларації з ПДВ разом з додатками до неї було надано статус неподаткової звітності у зв?язку з тим, що дані документи не відповідають вимогам Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» №966 від 23 вересня 2014 року (далі - Наказ №966).

Однак даний лист не містить ніякий пояснень чи відомостей щодо того, які саме норми Наказу №966 були позивачем порушені, рівно як і вказується можливість для позивача дізнатись про зміст порушень та про можливість виправити порушення.

З пояснень представника позивача слідує, що представники позивача звертались до відповідача усно з проханням роз?яснити зміст порушень, однак таких пояснень відповідачем не було надано. Дані обставини недобросовісної поведінки посадових осіб відповідача представником останнього в судовому засіданні спростовані не були.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вчинення відповідачем дій по неприйняттю податкової звітності , які не обґрунтовані в кінцевому документі (лист від 21.01.2015 №1067/10/10-13-15-01) ні посиланням на норми підзаконного акта чи закону, ні фактичними обставинами, - порушують принцип правової визначеності для позивача як платника податків, оскільки до моменту звернення до суду з даним позовом не давали позивачу можливості самостійно визначити зміст порушень, які стали підставою для неприйняття декларації та подати своєчасно і добросовісно податкову звітність.

Однак в судовому засіданні представник відповідача подав письмові заперечення, з яких слідує, що під порушеннями форми звітності, які мались на увазі в листі від 21.01.2015 №1067/10/10-13-15-01, слід розуміти порушення позивачем ст.48 та 49 Податкового кодексу України, а саме - відсутність на декларації підпису особи відповідальної за ведення бухгалтерського обліку та недостовірність, за висновками відповідача, відомостей про податкову адресу позивача.

На підтвердження своїх доводів, зокрема, доводів про недостовірність відомостей щодо податкової адреси в декларації, відповідач, всупереч ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не надав суду доказів.

В судовому засіданні представник позивача, спростовуючи доводи представника відповідача, також пояснив, що на час подання податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 за №, на підприємстві позивача була відсутня посада бухгалтера, відтак - особою відповідальною за ведення бухгалтерського обліку є директор підприємства, чий підпис на декларації присутній, що не спростовується і відповідачем по справі.

Також представник позивача пояснив, що відповідачу було відомо про відсутність посади бухгалтера на підприємстві позивача. Відповідаючи на запитання суду представник відповідача не спростував, що відповідачу (його відповідальним за прийняття податкової звітності посадовим особам) було відомо чи мало бути відомо в силу виконання функціональних повноважень про відсутність посади бухгалтера на підприємстві позивача.

Надаючи праву оцінку обставинам справи суд виходить з наступного.

Відповідно до п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України, - податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п.46.5 ст.46 Податкового кодексу України, - форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п.48. та п.48.2 ст.48 Податкового кодексу України, - форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Такі обов'язкові реквізити визначені нормою п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України, а саме обов'язковими реквізитами є відомості про: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем в поданій відповідачу декларації ПДВ за грудень 2014 за № було вказано всі обов?язкові реквізити, а відтак - доводи відповідача безпідставні.

Окрім того суд звертає увагу, що податковим законодавством не передбачено таких повноважень відповідача як неприйняття податкової звітності у разі встановлення недостовірності відомостей, зазначених в такій звітності. Тому відповідач порушив вимогу статті 19 Конституції України вчинивши дії, які не передбачені прямо законодавством.

За таких умов суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання протиправною відмову відповідача у прийнятті податкової декларації позивача з ПДВ за грудень 2014 року №.

Однак в силу статті 19 Конституції України, суд не може задовольнити позовні вимоги в частині визнання зазначеної вище податкової декларації такою, що подана 19.01.2015, оскільки така позовна вимога передбачає реалізацію управлінських повноважень виключно відповідача по справі, і суд не може ці повноваження підміняти своїм рішенням.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області прийняти податкову декларацію ПП "Свентовіт" з податку на додану вартість за грудень 2014 р. вх. № р. від 19.01.15 р.

3. У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Терлецька О.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 02 березня 2015 р.