Справа № 758/11308/14-а
Суддя: Шаховніна М. О.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О.,

при секретарі - Матіос А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, з 01.12.2000 року - інвалідом ІІІ групи, а з 01.04.2002 року інвалідом ІІ групи, внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС та відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання недоплаченої суми одноразової компенсації у зв'язку зі зміною групи інвалідності з ІІІ на ІІ та як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС має право отримувати щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за період з квітня 2002 року по день розгляду справи. Щорічна допомога на оздоровлення згідно положень цієї статті повинна виплачуватись громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Посилаючись на те, що відповідачами не виконуються вимоги зазначеного Закону, бездіяльність відповідача порушує його права, позивач просив визнати бездіяльність відповідачів протиправною, зобов'язати відповідача-1 здійснити перерахунок та нарахування, а відповідача-2 здійснити виплату різниці недоплаченої суми одноразової компенсації у зв'язку зі зміною групи інвалідності з ІІІ на ІІ групу та одноразової допомоги на оздоровлення за період з 2000 по 2002 рік, нараховувати та виплачувати щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з 01 квітня 2002 року по день розгляду справи.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії в частині вимог за період з 01 грудня 2000 року до 2014 року залишено без розгляду.

У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позов підтримують у повному обсязі та просять його задовольнити (а.с. 17).

Представник Управління праці та соціального захисту населення Подільської РДА в м. Києві у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Пояснив, що їх управління в межах своїх повноважень здійснює лише призначення допомог в розмірах встановлених законодавством, а тому будь-яких неправомірних дій з їх боку немає, як і немає підстав для перерахунку отриманих допомог. Крім того, зазначив, що при вирішенні спорів про перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення з розрахунку 5 мінімальних заробітних плат, необхідно враховувати, що підлягають застосуванню норми Закону України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік та ст. 48 у якій зазначено, що розміри встановлюються Кабінетом Мінстрів України (а.с. 31-37).

Представник Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Зазначила, що їх дії є правомірними та будь-яких порушень діючого законодавства вони не допускали. Вказала, що будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби , їх розмір і цільове спрямування визначаються виключно Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік. Щодо виплати різниці у компенсаціях між ІІІ та ІІ групою інвалідності зазначила, що позивач перебуває на обліку в управлінні лише з 2006 року, тому інформація про виплату йому різниці у Центру відсутня (а.с. 25-27).

Суд, заслухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судом встановлено, що ОСОБА_1 віднесений до категорії І осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Подільської РДА в м. Києві, а тому на нього розповсюджуються соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно витягів з акту огляду у МСЕК з 22.05.2000 року позивачу була присвоєна ІІІ група інвалідності (а.с. 10), а з 01.04.2002 року присвоєна ІІ група інвалідності безстроково (а.с. 11).

На облік в Управління праці та соціального захисту населення Подільського району ОСОБА_1 було взято з 01.12.2000 року.

20 травня 2014 року представник позивача звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Подільської РДА із заявою, в якій просив надати довідку про розміри нарахованих та виплачених сум одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров"ю та грошової допомоги на оздоровлення.

Листом від 12 червня 2014 року № 2455 Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної у м. Києві державної адміністрації повідомило позивача, що компенсація ОСОБА_1 Управлінням не призначалася, оскільки інвалідність була встановлена з 22.05.2000 року, тобто з раніше періоду постановки на облік (а.с. 7).

Відповідно до довідки Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 10.11.2014 року №09/2432-11 (а.с. 28) позивачу, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, щорічна допомога на оздоровлення була нарахована та виплачена наступним чином: за 2013 рік - у розмірі 120 грн. виплачена 27.10.2013 року, за 2014 рік - у розмірі 120 грн. 00 коп. виплачена 21.07.2014 року.

Відповідно до п. 30 «Положення про Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації», яке затверджено 23.12.2013 року за № 854 Розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідно до якого Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної у м. Києві державної адміністрації здійснює лише призначення передбачених чинним законодавством України компенсацій та доплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п. 4.9 «Положення про Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат» затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.01.2007 року № 65 виплату щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи перерахунки грошової допомоги, у тому числі у зв'язку з індексацією, в м. Києві здійснюються Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Слід зазначити, що згідно з «Положенням про Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)», затвердженого Рішенням Київської міської ради від 02.12.2010 № 260/5072 (далі - Департамент) Департамент, в межах визначених повноважень, утворює підрозділ комп'ютерної обробки інформації, підтримує єдине інформаційне і телекомунікаційне середовище у складі єдиної інформаційної системи Мінпраці, тобто Відповідач працює на автоматизованій системі «Информационно-вычислительный центр Министерства социальной защиты населения Украины.Автоматизированная система обработки пенсионной документации на базе компьютерных технологий (АСОПД/КОМТЕХ)», а алгоритм розрахунку сум відповідних призначених допомог, які закладений до програми, здійснюється на підставі чинних нормативно-правових актів України і лише Департамент має доступ та право вносити зміни до зазначеної вище електронної системи.

Стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надає право інвалідам 3 групи на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, 2 групи - 5 мінімальних заробітних плат, а стаття 62 - регламентує, що порядок застосування цього Закону визначається Кабінетом Міністрів України, рішення якого, відповідно ст. 117 Конституції України, є обов'язковими для виконання.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України, який затверджується Верховною Радою України і є законом України, а фінансування видатків на соціальний захист та соціальне забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється в межах коштів передбачених Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, а відтак виконання Закону повністю залежить від фінансових ресурсів доходної частини Державного бюджету, а ст. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік визначено - «установити, норми і положення ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Держбюджету та Пенсійного фонду», тобто розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї.

Крім того, ст. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що роз'яснення порядку застосування зазначеного закону визначено у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України згідно з ст. 117 Конституції України, рішення якого є обов'язковими для виконання органами державної виконавчої влади України всіх рівнів та всіма суб'єктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Відповідно до положень ст.ст. 95, 116, 117 Конституції України, ст.ст.62, 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст.4, 7 Бюджетного кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 та пп.4 п.4 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата щорічної допомоги на оздоровлення проводиться відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюються відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 (562-2005-п) «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а ч.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 № 936 встановлено порядок яким визначено механізм використання, обліку, звітності і контролю за використанням коштів Державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи головним розпорядником яких є Мінсоцполітики, а рішень щодо невідповідності Конституції України вищезазначених Постанов не приймались, чинності вони не втрачали, а відтак є обов'язковими для виконання, також відповідно до ст. 87 Бюджетного кодексу України видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюються у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених у Державним бюджетом України і виходячи з зазначеного Урядом були гарантовані виплати окремих видів компенсацій, доплат і допомоги, у розмірах визначених зазначеними постановами Кабінету Міністрів України.

Статтю 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було доповнено ч. 7 відповідно до Закону України від 06.06.96 pоку № 230/96-ВР в якій зазначено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

У ч. 2 ст. 95 Конституції України зазначено, що будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове спрямування визначаються виключно законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно зі ст. 87 Бюджетного кодексу України встановлено, що до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать, зокрема, видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно ст. 150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів та інших нормативно - правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України.

Затвердження Державного бюджету та внесення змін до нього належить до повноважень Верховної Ради України (п .4 ст. 85 Конституції України).

Крім того, слід зазначити, що відповідно до рішення Конституційного суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012, де надається офіційне тлумачення положень ст.1, ч.1 ст.17, ч.3 ст.22, ст.ст. 46, 48, ч.1,3 ст.95, ч.2 ст.96, пн.2, 3, 6 ст. 116 Конституції України, положень ст.. 6, ч.2 ст.19, ч.2 ст. 95, ч.1 ст. 117, ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 129 Конституції України у взаємозв'язку з положеннями пн.5 ч. 1 ст.4 Бюджетного кодексу України, пн.2 ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розмірі соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України, виходячи з фінансових можливостей держави. Також слід зазначити, що Конституційним Судом України не розглядалось і не приймалось рішення про визнання неконституційною постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, оскільки відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб який передбачений чинним законодавством України, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п.п. 2, 3 Положення про порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям за втрату годувальника, затвердженого наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 31 грудня 1996 року № 28, ст.ст. 2, 9, 71, 72, 86, 104, 105, 158 - 163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя М. О. Шаховніна