Справа № 816/5091/14
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2015 року м. ПолтаваСправа №816/5091/14

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кльопової І.Г.

та представників сторін:

від позивача - Кононенко В.А.,

від відповідача - Гаспарян С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Арт" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грін Арт" (надалі - позивач, ТОВ "Грін Арт") звернулось до суду з позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (надалі - відповідач, Кременчуцька ОДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення від 10.11.2014 №/2347, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" загалом в розмірі 1 130 880 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що висновки контролюючого органу про заниження ТОВ "Грін Арт" зобов'язання зі сплати податку на додану вартість за квітень, травень, липень 2014 року загалом в розмірі 753 919 грн не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються належним чином оформленими податковими накладними і первинними документами бухгалтерського обліку, наданими ревізору-інспектору Кременчуцької ОДПІ в ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки підприємства.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. При цьому, посилався на обставини, встановлені документальною позаплановою виїзною перевіркою ТОВ "Грін Арт" з питань дотримання вимог податкового законодавства, викладені в акті перевірки від 24.10.2014 №2497/16-03-22-02-12/37600604.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав та мотивів, наведених у письмовому запереченні Кременчуцької ОДПІ, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ТОВ "Грін Арт" у встановленому законом порядку зареєстровано як юридичну особу, /а.с. 6/.

Позивач з 02.04.2011 перебуває на обліку платників податків в Кременчуцькій ОДПІ та є платником податку на додану вартість (надалі також ПДВ) /а.с. 6 - зворот/.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД-2010 є збирання небезпечних відходів (38.12) /а.с. 6 - зворот/.

Ревізором-інспектором Кременчуцької ОДПІ у період з 13.10.2014 по 17.10.2014 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Грін Арт" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з Приватним підприємством "Фірма "Глорі" () за травень 2012 року, Приватним підприємством "Фірма "Кодар-1" () за червень 2012 року, Товариством з обмеженою відповідальністю "Ламір" () за квітень 2014 року, Товариством з обмеженою відповідальністю "Атрікс Груп" () за квітень, серпень 2014 року, Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорінг Груп" () за травень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 24.10.2014 №2497/16-03-22-02-12/37600604 (надалі - Акт перевірки), в якому вказано на порушення платником податків вимог пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.4 статті 198, пунктів 201.4, 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження ТОВ "Грін Арт" зобов'язання зі сплати ПДВ загалом в розмірі 753 919 грн /а.с. 9-41/.

На підставі зазначеного вище Акта перевірки Кременчуцькою ОДПІ 10.11.2014 сформовано податкове повідомлення-рішення №/2347, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" загалом в розмірі 1 130 880 грн (в т.ч., основний платіж - 753 919 грн, штрафні (фінансові) санкції - 376 961 грн) /а.с. 8/.

Не погоджуючись із зазначеним вище податковим повідомленням-рішенням Кременчуцької ОДПІ, ТОВ "Грін Арт" звернулось до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб'єкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності такого рішення, що встановлені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим перевіряє чи прийнято дане рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що за рахунок відображення у податковому обліку господарських правовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) "Форта Ком" () у липні 2014 року, ТОВ "Тейнер Груп" () у липні 2014 року, ТОВ "Ламір" () у квітні 2014 року, ТОВ "Атрікс Груп" () у квітні, серпні 2014 року; ТОВ "Дорінг Груп" () у травні 2014 року сформував податковий кредит загалом в розмірі 753 919 грн (в т.ч., у квітні 2014 року - 299 569 грн, у травні 2014 року - 2667 грн, у липні 2014 року - 451 683 грн).

Однак, за результатами документальної позапланової виїзної перевірки відповідач дійшов висновку про безпідставне віднесення зазначеної вище суми до складу податкового кредиту, наслідком чого визначив заниження ТОВ "Грін Арт" податкового зобов'язання зі сплати ПДВ в розмірі 753 919 грн.

Мотивуючи даний висновок контролюючий орган зазначив, що надані позивачем на перевірку документи у своїй сукупності не підтверджують фактів придбання позивачем товарів (послуг) у ТОВ "Форта Ком", ТОВ "Тейнер Груп", ТОВ "Ламір", ТОВ "Атрікс Груп", ТОВ "Дорінг Груп". Звертав увагу на те, що у наданих на перевірку актах здачі-надання послуг відсутня інформація про маршрути перевезення, відстані, перевізників, транспортні засоби, організацію відправлення, одержання вантажу, а надані на перевірку товарно-транспортні накладні не завірено печатками виконавців. До того ж, ревізором-інспектором встановлено, що перевезення вантажів фактично виконав водій ТОВ "Грін Арт" ОСОБА_3, а транспортування вантажів здійснювалось власним транспортом позивача (автомобіль МАЗ 551605-275, д.н.з. НОМЕР_1). Наявними у товарно-транспортних накладних відмітками підтверджено, що прийняття вантажів здійснювали водії-експедитори, які одночасно являлись керівниками підприємств - контрагентів позивача. Крім того, всі виписані ТОВ "Форта Ком", ТОВ "Тейнер Груп", ТОВ "Ламір", ТОВ "Атрікс Груп", ТОВ "Дорінг Груп" податкові накладні стосуються господарських операцій з сумою ПДВ менше 10 000 грн, що, на переконання контролюючого органу, свідчить про ухилення від реєстрації таких податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних. Також, відповідач посилався на відомості баз даних щодо наявних розбіжностей у сумах податкового кредиту позивача та податкових зобов'язань його контрагентів, що виникли у зв'язку з проведенням контролюючими органами перевірок таких контрагентів.

Оцінюючи наведені твердження контролюючого органу та досліджуючи фактичні обставини справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Спірні відносини сторін стосуються права позивача на податковий кредит.

Згідно з абзацом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду /пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України/.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як визначено частиною першою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

В силу статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, про реальність вчинення платником податків господарських операцій та, як наслідок, правомірність формування останнім податкового кредиту з ПДВ свідчать наявність руху активів у процесі здійснення господарської операції та зв'язок між фактом придбання товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.

При цьому, наведені обставини мають бути підтверджені належним чином складеними та своєчасно оформленими первинними документами бухгалтерського обліку, на підставі яких платник податку формує дані податкового обліку.

Судом встановлено, що слідчим 1-го відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Кременчуцької ОДПІ, на підставі ухвали слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.12.2014, проведено обшук, за результатами якого виявлено та вилучено у ТОВ "Грін Арт" первинні документи бухгалтерського обліку щодо господарських правовідносин позивача з ТОВ "Форта Ком", ТОВ "Тейнер Груп", ТОВ "Ламір", ТОВ "Атрікс Груп", ТОВ "Дорінг Груп" /а.с. 42-55/.

У зв'язку з наведеним, суд, на виконання вимог частин четвертої, п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалами від 26.12.2014, 03.02.2015 витребував належним чином завірені копії договорів, податкових накладних та первинних документів бухгалтерського обліку по господарським взаємовідносинам позивача з його контрагентами.

Таким чином, суд вжив всіх залежних від нього заходів з метою сприяння позивачу в отриманні та залученні до матеріалів справи первинних документів бухгалтерського обліку.

На виконання вимог суду відповідачем надано копії договорів на транспортно-експедиційне обслуговування від 27.06.2014 №88 /а.с. 131-132/, від 01.04.2014 №65 /а.с. 133-134/, договору від 03.03.2014 №1-3/3 про надання інформаційних (консультаційних) послуг /а.с. 135/, копії податкових накладних /а.с. 136-202/.

Дослідивши в судовому засіданні вказані копії документів, суд дійшов висновку, що вони в своїй сукупності не підтверджують товарності спірних господарських операцій.

Ухвалою суду від 03.02.2015 суд зобов'язав позивача надати письмові пояснення щодо суті господарських правовідносин з ТОВ "Форта Ком", ТОВ "Тейнер Груп", ТОВ "Ламір", ТОВ "Атрікс Груп", ТОВ "Дорінг Груп", докази проведення розрахунків між сторонами (банківські виписки), відомості про відображення спірних господарських операцій в бухгалтерському обліку підприємства, докази наявності розумних економічних причин вчинення спірних господарських операцій.

На вимогу суду позивачем надано платіжні доручення та копії виписок по рахунках, що не завірені установами банків /а.с. 203-233/.

Жодних письмових пояснень щодо суті спірних господарських операцій позивачем не надано.

У поданій до суду позовній заяві позивачем жодним чином не спростовано доводи контролюючого органу про безтоварність господарських операцій ТОВ "Грін Арт" з ТОВ "Форта Ком", ТОВ "Тейнер Груп", ТОВ "Ламір", ТОВ "Атрікс Груп", ТОВ "Дорінг Груп".

Більш того, представником позивача в ході розгляду справи судом не надано пояснень щодо фактичних обставин формування відповідних показників податкового обліку, їх підстав, тобто навіть на словах твердження контролюючого органу ніяк не спростовані.

Разом з цим, суд враховує, що Акт перевірки містить достатню кількість виявлених та зафіксованих ревізором-інспектором фактів невідповідності наданих позивачем на перевірку документів вимогам чинного законодавства та суті спірних господарських операцій.

Позивач жодним чином не спростував доводи контролюючого органу про невідповідність наданих на перевірку актів здачі-прийняття виконаних робіт (транспортно-експедиційних послуг) вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Так само, позивач не заперечував проти встановлених відповідачем обставин відносно того, що перевезення вантажів фактично виконував водій ТОВ "Грін Арт" ОСОБА_3, а транспортування вантажів здійснювалось власним транспортом позивача (автомобіль МАЗ 551605-275, д.н.з. НОМЕР_1).

За відсутності з боку позивача заперечень щодо вказаних обставин, придбання ТОВ "Грін Арт" транспортно-експедиційних послуг у ТОВ "Форта Ком" та ТОВ "Ламір" втрачає будь-який сенс, адже досліджені відповідачем під час проведення перевірки товарно-транспортні накладні свідчать про те, що такі послуги фактично надавались водієм та власним транспортом ТОВ "Грін Арт".

Наведене також стосується придбання позивачем у ТОВ "Тейнер Груп" послуг по збиранню, знешкодженню, перевезенню та утилізації відпрацьованих мастил.

Конституційний Суд України в рішенні від 13 грудня 2011 року (справа №17-рп/2011) визначив, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За період перебування даної справи у провадженні суду позивач неспромігся навіть заявити клопотання про витребування доказів.

Так само, позивачем не надано доказів звернення до слідчих органів з метою ознайомлення з вилученими первинними документами та виготовлення їх фотокопій для надання до суду.

З - поміж іншого, суд звертає увагу на те, що посадові особи ТОВ "Грін Арт" могли особисто вчинити дії щодо отримання та долучення до матеріалів справи документів, вилучених на підставі протоколу обшуку від 03.12.2014. Суд не виключає можливості звернення позивача до контрагентів по спірних господарських операціях для відновлення вилучених документів бухгалтерського обліку. Однак, жодних доказів вчинення таких дій позивач не надав.

Натомість, суд, на виконання вимог статей 11, 69, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, сприяв позивачу в отриманні та залученні до матеріалів справи первинних документів бухгалтерського обліку шляхом постановлення ухвал про їх витребування.

Однак, надані відповідачем документи у взаємозв'язку з встановленими в ході проведення позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ "Грін Арт" фактичними обставинами справи свідчать про безтоварність спірних господарських операцій.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що ТОВ "Грін Арт" не може нести відповідальність за дії своїх контрагентів щодо декларування податкових зобов'язань чи дотримання інших вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим твердження контролюючого органу про відсутність таких контрагентів за їх місцезнаходженням, неподання податкової звітності чи не зазначення в останній відомостей про господарські операції з позивачем не можуть прийматись в якості належних доказів відсутності між договірними сторонами господарських правовідносин.

Разом з цим, суд зауважує, що визначальним у питанні правомірності декларування платником податку податкового кредиту зі сплати ПДВ є встановлення реальності (товарності) господарських правовідносин, що в ході розгляду даної справи судом не знайшло свого підтвердження.

На підставі наведеного, суд має констатувати правомірність доводів Кременчуцької ОДПІ про порушення позивачем вимог пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.4 статті 198, пунктів 201.4, 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого платником податків занижено зобов'язання зі сплати ПДВ загалом в розмірі 753 919 грн.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Таким чином, відповідач правомірно збільшив суму грошового зобов'язання позивача зі сплати ПДВ на 753 919 грн.

У разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування /пункт 123.1 статті 123 Податкового кодексу України/.

Судом встановлено, що Кременчуцькою ОДПІ на підставі висновків акта позапланової документальної перевірки ТОВ "Грін Арт" від 11.07.2014 №1795/16-03-22-03-08/37600604, в якому зафіксовано порушення позивачем приписів пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, винесено податкове повідомлення-рішення від 25.07.2014 №/1486, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача зі сплати ПДВ загалом в розмірі 29 539 грн 50 коп.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2014 у справі №816/3979/14, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015, відмовлено в задоволенні позову ТОВ "Грін Арт" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 25.07.2014 №/1486.

Відтак, спірним податковим повідомленням-рішенням правомірно збільшено суму грошового зобов'язання позивача зі сплати ПДВ за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 376 961 грн.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено факт порушення ТОВ "Грін Арт" вимог пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.4 статті 198, пунктів 201.4, 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження позивачем зобов'язання зі сплати ПДВ в розмірі 753 919 грн.

Разом з цим, позивач, стверджуючи про правомірність формування податкового кредиту за результатами відображення у податковому обліку господарських правовідносин з ТОВ "Форта Ком", ТОВ "Тейнер Груп", ТОВ "Ламір", ТОВ "Атрікс Груп", ТОВ "Дорінг Груп", не надав суду належних доказів, що свідчили б про реальність здійснення господарських операцій з вказаними контрагентами за спірні періоди. Як наслідок, платником податків не доведено правомірність віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ загалом в розмірі 753 919 грн.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржене податкове повідомлення-рішення Кременчуцька ОДПІ діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо. А позовні вимоги ТОВ "Грін Арт" не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та повністю спростовані в ході розгляду справи судом.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову ТОВ "Грін Арт" повністю.

Зважаючи на приписи статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати, понесені позивачем, необхідно залишити в Державному бюджеті України.

Водночас, виходячи з приписів частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якої під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору, а решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги, зважаючи на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову, з позивача до Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в розмірі 4384 грн 80 коп.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Арт" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Арт" () судовий збір в розмірі 4384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок на розрахунковий рахунок 4002, код класифікації доходів бюджету 22030001, одержувач коштів - УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області, , банк одержувача - ГУДКСУ у Полтавської області, код МФО банку 831019.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2015 року.

Суддя О.О. Кукоба