Справа № 534/1954/14-а
Суддя: Крикливий В. В.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 534/1954/14-а
№ 2-а/534/3/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі Крикливого В.В. Клімовій С.І.
представника позивачаМосьпана Д.О.
представника відповідачаЦюпи Н.В.
представника третьої особиДашко Н.Б.
третьої особиОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Комсомольську справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» до Кременчуцької районної ради Полтавської області, треті особи: Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області, Управління містобудування та архітектури Полтавської обласної державної адміністрації, Головне управління Держземагенства України в Полтавській області, Полтавська обласна громадська організація «Право на захист» та ОСОБА_6, про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У липні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося до суду із згаданим позовом, в якому прохає визнати протиправним та скасувати рішення двадцять п'ятої позачергової сесії Кременчуцької районної ради Полтавської області шостого скликання від 25 лютого 2014 року «Про накладення мораторію на схему планування території Кременчуцького району Полтавської області в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів» від моменту його прийняття та зобов'язати Кременчуцьку районну раду Полтавської області утримуватися на майбутнє від дій щодо припинення та/або зупинення дії «Схеми планування території Кременчуцького району Полтавської області» як в цілому, так і в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізничних кварцитів.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржене рішення Кременчуцької районної ради є протиправним, так як не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Незаконне накладення мораторію на схему планування Кременчуцького району Полтавської області в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища, фактично унеможливлює здійснення законної господарської діяльності ТОВ «Біланівський ГЗК».

Оголошення про відкриття провадження у справі за цим позовом опубліковано на шпальтах районної газети «Перемога» та розміщено на веб-сайті Кременчуцької районної ради у відповідності до вимог статті 171 КАС України (а.с.70-72).

Ухвалами суду від 09 жовтня 2014 року та 11 лютого 2015 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову, на стороні відповідача залучено Полтавську обласну громадську організацію «Право на захист» та ОСОБА_6 (а.с.111,218).

В судовому засіданні представник позивача Мосьпан Д.О. наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в заяві та пояснив, що накладення мораторію на схему планування території Кременчуцького району Полтавської області є незаконним і перешкоджає правовідносинам, пов'язаним з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваним законом інтересів ТОВ Біланівський ГЗК».

Представник відповідача Цюпа Н.В. проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що хоча чинними законодавством України не передбачено право районних рад накладати мораторій на виконання раніше прийнятих рішень, Кременчуцька районна рада при ухваленні оскарженого рішення керувалася доцільністю та здоровим глуздом. Тому згадане рішення відповідає вимогам сьогодення і скасуванню не підлягає.

Представник третьої особи ПОГО «Право на захист», в особі її голови правління Дашко Н.Б., та третя особа ОСОБА_6 теж прохали позов залишити без задоволення, посилаючись на те, що освоєння Біланівського родовища залізистих кварцитів негативно вплине на екологічну ситуацію в Кременчуцькому районі.

Будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, представник Управління містобудування та архітектури Полтавської обласної державної адміністрації, до залу суду не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність (а.с.66), в якій зазначив, що згідно з визначеними галузевими повноваженнями до завдань управління, які визначені затвердженим розпорядженням голови облдержадміністрації від 25.01.2013 року №39 «Положення управління містобудування та архітектури Полтавської обласної державної адміністрації», віднесено здійснення попереднього розгляду містобудівної документації для територій районів та населених пунктів областей, яка розробляється чи оновлюється. Відповідно до вказаного Положення управління здійснює моніторинг розроблення, оновлення містобудівної документації на регіональному та місцевому рівнях.

За результатами моніторингу розроблення містобудівної документації регіонального рівня Кременчуцького району управління повідомляє наступне. Схема планування території Кременчуцького району розроблялася у розвиток Схеми планування території Полтавської області. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 року №548 «Про затвердження порядку проведення експертизи містобудівної документації» Схема планування території району пройшла Державну експертизу в ДП «Укрдержбудекспертиза» м.Київ від 02.08.2012 року №00-61-12/МД і отримала позитивний висновок. На відповідність вимогам санітарного законодавства містобудівної документації позитивний висновок та рекомендації до погодження надав ДУ «ІГМЕ ім..О.М.Марзєєва НАМНУ» від 30.07.2012 року. За результатами розгляду схеми планування території Кременчуцького району держекспертизою визначено, що містобудівна документація відповідає законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, рішенням органів виконавчої влади та органам місцевого самоврядування і рекомендовано до затвердження в установленому законодавством порядку. Містобудівна документація «Схема планування території Кременчуцького району Полтавської області» затверджена рішенням двадцятої сесії Кременчуцької районної ради шостого скликання від 27.06.2013 року. Розроблення та погодження містобудівної документації регіонального рівня області та Кременчуцького району відбувалося згідно з вимогами чинного законодавства України.

Із змісту згаданої заяви вбачається, що Управління містобудування та архітектури Полтавської обласної державної адміністрації вважає позов ТОВ Біланівський ГЗК» обґрунтованим.

Представники Кременчуцької районної державної адміністрації та Головного управління Держземагенства у Полтавській області, будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, до залу суду не з'явилися, останній звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутність (а.с.61).

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Позивачем у справі є Товариство з обмеженою відповідальністю «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат», державну реєстрацію якого проведено 07 грудня 2009 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Основним видом економічної діяльності товариства є добування залізистих руд (а.с.7). Згадане підприємство має спеціальний дозвіл, виданий Державною службою геології та надр України, на видобування залізистих кварцитів та супутніх корисних копалин Біланівського родовища (а.с.14).

Відповідно до договорів оренди землі №4 від 21.03.2011 року та №16 від 18.01.2013 року, укладених між Полтавською обласною державною адміністрацією та ТОВ «Біланівський ГЗК», позивач отримав терміном на 49 років в оплатне (орендна плата становить 486017,34 грн. на рік) користування земельні ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства, що пов'язані з користуванням надрами - розташування Біланівського родовища залізистих кварцитів та об'єктів його інфраструктури (а.с.15-20). Після закінчення строку дії договору №16 орендар має переважне право поновити його на новий строк (п.8).

Згідно експертного звіту, проведеного Державним підприємством «Спеціалізована державна експертна організація - центральна служба української державної будівельної експертизи» при Міністерстві регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, від 02 серпня 2012 року №00-0061-12/МД, замовником якої була Кременчуцька районна державна адміністрація, містобудівна документація «Схема планування території Кременчуцького району Полтавської області» отримала позитивний експертний висновок (а.с.9).

Рішенням двадцятої сесії Кременчуцької районної ради Полтавської області шостого скликання від 27.06.2013 року затверджено містобудівну документацію «Схема планування території Кременчуцького району Полтавської області», в тому числі щодо освоєння і розвитку Біланівського родовища.

Рішенням двадцять п'ятої позачергової сесії Кременчуцької районної ради Полтавської області шостого скликання від 25 лютого 2014 року «Про накладення мораторію на схему планування території Кременчуцького району Полтавської області в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів» накладено мораторій на «Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області» в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів (а.с.8).

У відповідності до пункту першого частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом першим частини першої статті 18 згаданого кодексу визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Відповідно до ч.2 ст.19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань) вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходження відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Судом встановлено, що оскаржуваним рішенням Кременчуцької районної ради Полтавської області накладається мораторій на Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області в частині освоєння i розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів, тобто воно є прийнятим стосовно конкретної юридичної особи, а саме стосовно ТОВ «Біланівський ГЗК», яке отримало спеціальний дозвіл на користування надрами щодо цього родовища (а.с.9).

З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Біланівський ГЗК» знаходиться в місті Комсомольську (а.с.7), ця справа підпадає під юрисдикцію адміністративних судів та є підсудною Комсомольському міському суду Полтавської області, як адміністративному суду, за вибором позивача.

Спірні правовідносини регулюються законодавством України щодо місцевого самоврядування та містобудівної діяльності, зокрема Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування» та Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, у відповідності до ч.2 ст.19 та ч.1 ст.144 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Рішення органів місцевого самоврядування є обов'язковими до виконання на відповідній території. Аналогічну норму закріплено в ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядуванні в Україні».

Частиною другою статті 10 згаданого Закону визначено, що обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

У відповідності до вимог ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування» та частини четвертої ст.14 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» схеми планування території Автономної Республіки Крим, областей та районів затверджуються рішенням відповідних рад за умови отримання позитивного висновку державної експертизи.

Пунктом 12 частини першої статті першої Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» схемою планування території на регіональному рівні є планувальна документація, яка розробляється у розвиток генерального схеми планування території України та визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови, використання території адміністративно-територіальних одиниць та їх окремих частин.

Виходячи з відповіді Управління містобудування та архітектури Полтавської обласної державної адміністрації Схема планування території Кременчуцького району розроблялася у розвиток Схеми планування території Полтавської області. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 року №548 «Про затвердження порядку проведення експертизи містобудівної документації» Схема планування території району пройшла Державну експертизу в ДП «Укрдержбудекспертиза» м.Київ від 02.08.2012 року №00-61-12/МД і отримала позитивний висновок. На відповідність вимогам санітарного законодавства містобудівної документації позитивний висновок та рекомендації до погодження надав ДУ «ІГМЕ ім..О.М.Марзєєва НАМНУ» від 30.07.2012 року. За результатами розгляду схеми планування території Кременчуцького району держекспертизою визначено, що містобудівна документація відповідає законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, рішенням органів виконавчої влади та органам місцевого самоврядування і рекомендовано до затвердження в установленому законодавством порядку. Містобудівна документація «Схема планування території Кременчуцького району Полтавської області» затверджена рішенням двадцятої сесії Кременчуцької районної ради шостого скликання від 27.06.2013 року. Розроблення та погодження містобудівної документації регіонального рівня області та Кременчуцького району відбувалося згідно з вимогами чинного законодавства України.

У такому випадку Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема частиною третьою статті п'ятнадцятої, передбачено лише можливість внесення змін до Схеми планування відповідної території у разі зміни соціально-економічних показників, на основі яких розроблено схеми планування території Автономної Республіки Крим, області, району, або виникнення потреби у розміщенні об'єктів державного, регіонального значення Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласна або районна рада приймають рішення про розроблення чи про внесення змін до схеми планування відповідної території.

Із змісту оскарженого рішення Кременчуцької районної ради вбачається, що ним не вноситься будь-яких змін до Схеми планування території Кременчуцького району Полтавської області, а застосовується не передбачена чинним законодавством така правова форма як «накладення мораторію» на згадану схему в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржене рішення Кременчуцька районна рада вийшла за межі своїх повноважень, що є прямим порушенням чинного законодавства.

Суд звертає увагу та те, що у відповідності до Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 року №290, зокрема пунктів 5.1 та 5.2 цього Порядку, рішення щодо внесення змін у містобудівну документацію може бути прийнято на підставі: результатів моніторингу її реалізації, який проводиться відповідно до Порядку проведення містобудівного моніторингу, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.09.2011 р. №170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.11.2005 р. за №1268/20006; виникнення умов для зміни масштабів та характеру розвитку населеного пункту; змін у видах функціонального використання окремих територій; необхідності вирішення екологічних та інженерних питань; виникнення потреби у розміщенні об'єктів державного, регіонального значення, а також таких, що забезпечують громадські інтереси; необхідності реалізації інвестиційних програм і проектів. Необхідність внесення змін до містобудівної документації обґрунтовується відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури.

Таким чином, наведеними вище нормативними актами визначено спосіб та порядок внесення змін до схем планування відповідних територій, які не було дотримано Кременчуцькою районною радою.

Приймаючи незаконне рішення про накладення мораторію на схему планування території Кременчуцького району Полтавської області в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів на невизначений строк, відповідач фактично скасовує своє попереднє рішення від 27.06.2013 року про затвердження містобудівної документації «Схема планування території Кременчуцького району Полтавської області», що суперечить вимогам статті 144 Конституції України та роз'ясненням Конституційного Суду України, наданими у справі №7-пр/2009 від 16.04.2009 року, відповідно до якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування та іншими особами, породжуючи у осіб впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила».

У справі ж за позовом ТОВ «Біланівський ГЗК» до Кременчуцької районної ради йдеться про те, що орган місцевого самоврядування прийняв оскаржене рішення, яким фактично скасував своє попереднє законне рішення від 27.06.2013 року, чим порушив права заявника на законне очікування виконання певних умов і, таким чином, утворював акт втручання у реалізацію його права власності.

В судовому засіданні представник позивача наголошував на тому, що за наслідком прийняття рішення Кременчуцької районної ради від 27.06.2013 року виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією ТОВ «Біланівський ГЗК» суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, тобто, на підставі даного рішення між ТОВ «Біланівський ГЗК» та юридичними i фізичними особами виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів стосовно здійснення будівництва на орендованій земельній ділянці. Інші учасники судового розгляду зазначених обставин не заперечували.

Зважаючи на такі обставини, ТОВ «Біланівський ГЗК» мав щонайменше законні сподівання на дохід від освоєння і розробки Біланівського родовища залізистих кварцитів і це сподівання може вважатися майном у розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржене рішення Кременчуцька районна рада Полтавської області, крім прямого порушення Конституції та законів України, здійснила втручання в мирне володіння майном, а отже нею було порушено ст.1 Першого протоколу до Конвенції.

Під час судового розгляду справи представник відповідача не заперечувала того, що приймаючи рішення «Про накладення мораторію на схему планування території Кременчуцького району Полтавської області в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів» Кременчуцька районна рада вийшла за межі своїх повноважень, але обґрунтовувала таке рішення нібито суспільним інтересом.

З наведених вище підстав, зазначені доводи представника відповідача на заперечення позову, не можуть бути прийняті судом до уваги.

В судовому засіданні представник третьої особи голова правління ПОГО «Право на захист» Дашко Н.Б. та третя особа ОСОБА_6 теж заперечували проти задоволення позову. В основному їх заперечення зводилися до того, що на територій Кременчуцького району Полтавської області розташовано Кременчуцький нафтопереробний завод, який створює «жахливий стан довкілля та технологічного навантаження», що у свою чергу є причиною підвищеного рівня захворювань населення району, забруднення нафтопродуктами навколишнього середовища, зокрема мисливських угідь та зон відпочинку, що заважає третім особам використовувати їх за призначенням.

Представник відповідача Цюпа Н.В. теж посилалася на те, що Кременчуцький нафтопереробний завод погіршує стан довкілля району, як на підставу для відмови у задоволенні позову ТОВ «Біланівський ГЗК».

Суд вважає, що згадані заперечення проти позову не стосуються предмету судового розгляду, так як у цій справі вирішується питання щодо законності рішення Кременчуцької районної ради від 25.02.2014 року, прийнятого стосовно ТОВ «Біланіський ГЗК», а не наслідки господарської діяльності Кременчуцького нафтопереробного заводу.

Наполягаючи на законності введення Кременчуцькою районною радою мораторію, представник третьої особи - голова правління ПОГО «Право на захист» Дашко Н.Б. посилалася на Юридичну енциклопедію як на джерело права, вказуючи, що термін мораторій є загальновідомим і тому не потребує додаткового нормативного визначення (а.с.211). Суд вважає такі доводи п.Дашко Н.Б. хибними і не маючими нічого спільного із законодавством України, тому до уваги не приймає.

З огляду на викладене, рішення двадцять п'ятої позачергової сесії Кременчуцької районної ради Полтавської області шостого скликання від 25 лютого 2014 року «Про накладення мораторію на Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізничних кварцитів» є протиправним і підлягає скасуванню від моменту його прийняття.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в Автозаводському районному суді м.Кременчука Полтавської області на розгляді знаходилася справа за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Кременчуцької районної ради Полтавської області, треті особи: ОСОБА_8, Полтавська обласна громадська організація «Право на захист» в особі Дашко Н.Б., ТОВ «Біланівський ГЗК», Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року, яка набрала чинності, позивачу відмовлено у задоволенні його позову щодо визнання протиправним та скасування рішення двадцятої сесії Кременчуцької районної ради шостого скликання від 27.06.2013 року «Про схему планування території Кременчуцького району Полтавської області» (а.с.28).

Згаданим судовим рішенням встановлено, що рішення двадцятої сесії Кременчуцької районної ради шостого скликання від 27.06.2013 року «Про схему планування території Кременчуцького району Полтавської області» є законним, а доводи ОСОБА_6 про те, що його прийнято з порушеннями чинного законодавства та без проведення громадських обговорень є безпідставними.

Вказуючи на протиправність рішення Кременчуцької районної ради від 25 лютого 2014 року позивач ТОВ «Біланівський ГЗК», крім зазначених вище підстав, послався на те, що оскаржене рішення було прийнято із істотним порушенням Регламенту Кременчуцької районної ради, затвердженого рішенням другої сесії районної ради шостого скликання від 07.12 2010 року.

На обґрунтування цих доводів позивач послався на те, що «згідно з ч.14 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради, з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ч.1 ст.25 Регламенту Кременчуцької районної ради шостого скликання, затвердженого рішенням другої сесії районної ради шостого скликання від 07.12.2010 року (із змінами внесеними відповідно до рішення восьмої сесії Кременчуцької районної ради шостого скликання від 20.07.2011 року «Про внесення змін i доповнень до Регламенту Кременчуцької районної ради») (далі - Регламент) проект порядку денного наступних сесій ради, не пізніше як за 12 днів до дати проведення сесії ради, формує голова ради після погодження з Президією.

Згідно з ч.1 ст.28 Регламенту включення питання до проекту порядку денного та його внесення на розгляд пленарного засідання ради для прийняття не процедурного рішення передує попередній розгляд цього проекту у постійних комісіях ради, до сфери повноважень яких належать ці питання. До того ж відповідно до ч.1 ст.29 Регламенту проект рішення, що планується винести на розгляд ради, подається до виконавчого апарату ради у друкованій та електронній формі (на дискеті у текстовому форматі).

Також, згідно з ч.3 ст.15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Проте, питання, щодо якого прийняте оскаржуване рішення, жодним чином не перебувало на попередньому розгляді у жодній постійній комісії Кременчуцької районної ради Полтавської області, і таким чином, є відсутніми будь-які висновки та/або рекомендації постійної комісії Кременчуцької районної ради Полтавської області щодо зазначеного питання. До того ж, проект оскаржуваного рішення не оприлюднювався Кременчуцькою районною радою Полтавської області не пізніш як за 20 робочих днів до дати його розгляду з метою прийняття».

У відповідності до вимог ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною другою та шостою згаданої статті передбачено, що суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Судовий розгляд цієї справи призначався неодноразово, про час і місце судового засідання відповідач - Кременчуцька районна рада Полтавської області повідомлялася належним чином (а.с.41,50,55,74,119,129,150,155). Крім того, 11.12 2014 року відповідачу була вручена вимога суду про надання доказів на підтвердження обставин на заперечення цього позову (а.с.157,164). Однак, представник відповідача не надав суду доказів на заперечення позову в частині дотримання процедури прийняття оскарженого рішення, обмежившись лише письмовими поясненнями (запереченнями), до яких було додано копії листів Кременчуцької районної ради №416 від 26.12.2012 року, №417 від 27.12.2012 року, рішення Кременчуцької районної ради від 03.12.2009 року та протоколу громадських слухань від 18.04.2012 року (а.с.168-180), які взагалі не стосуються предмету спору у цій справі.

Таким чином, доводи позивача про порушення регламенту Кременчуцької районної ради при прийнятті оскарженого рішення, відповідачем - суб'єктом владних повноважень не спростовані.

Вирішуючи справу на основі наявних доказів, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення двадцять п'ятої позачергової сесії Кременчуцької районної ради Полтавської області шостого скликання від 25 лютого 2014 року «Про накладення мораторію на схему планування території Кременчуцького району Полтавської області в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізистих кварцитів» від моменту його прийняття є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Вимога позивача про зобов'язання Кременчуцької районної ради Полтавської області утримуватися на майбутнє від дій щодо припинення та/або зупинення дії «Схеми планування території Кременчуцького району Полтавської області» як в цілому, так і в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізничних кварцитів задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч.2 ст.2 та ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори з приводу оскарження будь-яких рішень дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважені, крім спорів для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

Таким чином, необхідною умовою для звернення до суду є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів особи на час звернення до суду з позовом. Тобто, захисту в судовому порядку підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено в майбутньому, і щодо якого невідомо буде воно порушено чи ні.

Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог статті 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19,144 Конституції України, ст.ст.10,14,24,43 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.ст.12,15 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини та 159 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення двадцять п'ятої позачергової сесії Кременчуцької районної ради Полтавської області шостого скликання від 25 лютого 2014 року «Про накладення мораторію на Схему планування території Кременчуцького району Полтавської області в частині освоєння і розвитку Біланівського родовища залізничних кварцитів» від моменту його прийняття.

В іншій части у задоволенні позову - відмовити.

Стягнути з Кременчуцької районної ради Полтавської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірів 73,08 грн.

Постанову може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя підпис В.В. Крикливий

Згідно з оригіналом.

Суддя В.В. Крикливий