Справа № 804/3237/14
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/3237/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2015 року

справа № 804/3237/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Нагорної Л.М. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року у адміністративній справі № 804/3237/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Профіль України" до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення, -

в с т а н о в и л а :

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Відповідач зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що при митному оформленні товару та здійсненні контролю наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, митним органом було виявлено ряд розбіжностей, а саме: наданий SWIFT від 14.08.2013 р. №1551 стосується іншого контракту, платіжні документи від 14.08.2013 р.№366 та від 15.10.2013 р. №416 містять розбіжності, відсутність відвантажувальних документів на виконання умов зовнішньоекономічного контракту та умов поставки Інкотермс (редакція 200 року), а також первинної документації щодо здійснення послуг з навантажувально-розвантажувальних робіт, що позбавляло митний орган можливості обрахувати транспортні витрати, які є невід'ємною частиною митної вартості товару. В апеляційній скарзі акцентується увага на тому, що у рішенні суду не знайшли відображення доводи митниці про дотримання процедури прийняття рішення, проведення консультації та послідовність застосування методів визначення митної вартості.

ТОВ "Торговий Дім Профіль України" проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції обґрунтованою та правомірною, зазначає, що подані декларантом документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами статті 58 МК України; правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не спростовані відповідачем. Крім того, застосувавши замість визначеного позивачем основного методу другорядний резервний метод визначення митної вартості товару, відповідачем не надано доказів неможливості застосування наступних після основного методів визначення митної вартості товарів.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

З рішення про коригування митної вартості від 30.10.2013 року №110100000/2013/200486/1 вбачається, що підставою для його прийняття є результат митного контролю щодо правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, та перевірки наявності або відсутності застережень щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) згідно зі ст.54 Митного кодексу України. В результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, а саме, виписка з бухгалтерської документації від 14.08.2013 р. №SWIFT1551 надана згідно з іншого контракту від 01.08.2013 р. №YIH112-1301 та інвойса від 01.08.2013 р. на суму 1623,59дол.США, а надані декларантом п/д від 14.08.2013 р. №366 та п/д від 15.10.2013 №416 в якості виписок з бухгалтерської документації містять розбіжності та не є бухгалтерськими документами. При цьому, у висновку ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 30.10.2013р. №9/532 зазначено, що рівень цін на продукцію, яка поставляється декларантом, відповідає поточній кон'юнктурі ринку, проте означений висновок не приймається я до уваги, оскільки має довідковий характер, окрім в ньому не вказано, за який період визначено середній розрахунковий рівень цін на товар "прокат плоский оцинкований".

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про помилковість висновків митного органу.

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. В той же час, такі повноваження митним органом мають реалізовуватися виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Відповідно до ст..49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний орган зобов’язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В ході судового розгляду справи встановлено, що підставою для здійснення корегування митної вартості заявленого до розмитнення позивачем товару за МД №110100000/2013/234026 від 28.10.2013 р. (оцинкована сталь методом гарячого оцинкування товщиною 0,25мм., 0,28мм., 0,45мм. та 0,55мм.) в сторону збільшення ціни товару із застосуванням резервного методу визначення митної вартості стало подання декларантом разом з МД та іншими документами SWIFT1551 згідно з іншого контракту від 01.08.2013 р. №YIH112-1301.

Разом з тим, судом встановлено, що також підтверджено представниками відповідача, розрахунки за товар по зовнішньоекономічному договору №15/11/12 від 15.11.2012, укладеного з фірмою "SHANDONG CHAMBROAD HOLDING Co.,LTD" (КНР), здійснені в повному обсязі. До митного оформлення були надані платіжне доручення №366 від 14.08.2013 р., платіжне доручення №416 від 15.10.2013 р., SWIFTи №1551 від 14.08.2013 р. та від 15.10.2013 р.

Доводи відповідача стосовно неврахування декларантом в ціні поставленого для розмитнення товару вартості послуг з перевезення, розвантаження (навантаження) не приймаються судом до уваги, оскільки такі послуги не надавались, а витрати не понесені сторонами контракту.

Більш того, суд вважає необґрунтованим та безпідставним не прийняття митним органом до уваги висновку ДП "Держзовнішінформ" №9/532 від 17.10.2013 р. в якості підтвердження відповідності рівня ціни поставляємої оцинкованої сталі методом гарячого оцинкування товщиною 0,25мм., 0,28мм., 0,45мм. та 0,55мм. поточній конюктурі ринку.

Відповідно до листа Державного митного комітету України №11/2-7737 від 17.10.1996р. "Щодо створення інформаційно-аналітичного центру моніторингу зовнішніх товарних ринків", висновки, підготовлені ДП "Держзовнішінформ" мають силу офіційних експертиз стосовно умов виконання імпортно-експертних контрактів, рівня цін за цими контрактами, а також інших аспектів ЗЕД та повинні прийматись до уваги митними органами при ціновому контролю.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем безпідставно завищено митну вартість сталі методом гарячого оцинкування товщиною 0,25мм., 0,28мм., 0,45мм. та 0,55мм., імпортованої відповідно до зовнішньоекономічного контракту №15/11/12 від 15.11.2012, укладеного позивачем з фірмою "SHANDONG CHAMBROAD HOLDING Co., LTD" (КНР). Подані позивачем до митного органу документи належні, стосуються предмету контракту, на підставі яких можливо визначити митну вартість за методом оцінки №1, тобто за ціною контракту.

Разом з тим, відповідачем не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною контракту (методом 1) та необхідності визначення митної вартості товару саме за методом №6 (резервним) без обґрунтувань неможливості застосування попереднього, тобто методу, що передує резервному, чим порушено правило послідовності, визначеного Митним кодексом України.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні, внаслідок чого апеляційній скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.196, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: Д.В. Чепурнов