Справа № 820/18324/14
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 р.Справа № 820/18324/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання Співак О.А.

за участю: позивача - ОСОБА_1, представник відповідача та третьої особи - Блудової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2014р. по справі № 820/18324/14

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області третя особа - Начальник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області

про скасування наказу, поновлення на посаді, -,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду в позовом, в якому просить суд визнати незаконним звільнення та скасувати наказ ГУ МВС України у Харківській області № 593 від 20.10.2014 року в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади та поновити його на посаді першого заступника начальника - начальника слідчого відділення Зміївського РВ ГУ МВС України в Харківській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2014 р. позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області №593 від 20.10.2014 року в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника - начальника слідчого відділення Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2014 р. з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права при неповному з'ясуванні обставин справи, та винести нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні позивач заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Представник відповідача та третьої особи підтримала вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходить службу в органах внутрішніх справ у званні майора міліції. Наказом ГУ МВС України в Харківській області №217 о/с від 11.12.12 р. позивач був призначений на посаду першого заступника начальника - начальника слідчого відділення Зміївського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області. (а.с.11).

Спірним наказом начальника ГУ МВС України у Харківській області від 20.10.2014 року № 593 позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з займаної посади. (а.с.43-44).

Виданню вищезазначеного наказу передувало проведення службового розслідування, призначеного наказом начальника ГУ МВС України в Харківській області від 09.09.2014 р. №917 (а.с.33-34).

Як вбачається з наказу від 09.09.2014 р. №917, підставою для проведення службового розслідування слугував рапорт начальника штабу ГУМВС від 01.08.2014 р. Магда Ю.О. про неналежне виконання керівництвом Зміївського РВ завдань, поставлених на нараді керівництва ГУ МВС (протокол від 28.08.2014р. № 93) та доручення ГУ МВС від 14.07.2014 № 1/457 (а.с. 32).

Не погоджуючись з рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що застосування відповідачем до позивача заходу дисциплінарного впливу у вигляді звільнення з посади передчасним та таким, що прийнято без врахування фактичного ступеня тяжкості проступку та обставин, за яких його скоєно.

Проте, стосовно стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначив, що на час розгляду справи наказ про звільнення позивача з займаної ним посади № 593 від 20.10.2014р. фактично не реалізований, позивач на час розгляду справи перебував у черговій відпустці з 07.11.14р. по 15.12.2014р., а тому в цій частині позовних вимог відмовлено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 43 Конституції України гарантовано кожному право на працю, що вимагає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується.

ОСОБА_1 реалізував своє право на працю не шляхом укладання трудового договору про роботу на підприємстві, установі, організації або з фізичною особою, а вільно обрав саме проходження служби в органах внутрішніх справ, яка має свої особливості.

Позивач, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ склав присягу та зобов'язався з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про міліцію", порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На розвиток означеної норми закону, Кабінетом Міністрів України видано Постанову від 29.07.1991р. №114, якою затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі за текстом - Положення). Норми вказаного Положення є спеціальними, а тому пріоритетними при застосуванні порівняно з нормами трудового законодавства.

Отже, правовідносини з приводу проходження позивачем служби унормовані спеціальним актом законодавства - Положенням, а тому норми всіх інших актів законодавства до цих правовідносин можуть бути застосовані лише в разі відсутності відповідних норм права в Положенні та за умови, що приписи цих актів не суперечать характеру та змісту правовідносин з проходження служби в міліції, тобто в субсидіарному порядку.

Згідно висновку службового розслідування від 29.09.2014р., затвердженого начальником ГУ МВС України в Харківській області А.А. Дмитрієвим, 08.09.2014 р. до ГУМВС України в Харківській області надійшов рапорт начальника штабу ГУМВС в Харківській області полковника міліції Магди Ю.О. №90/5813 щодо неналежного виконання керівництвом Зміївського РВ ГУМВС в Харківській області завдань, поставлених на оперативній нараді керівництва ГУМВС (протокол від 28.08.2014 р. №93) та доручення начальника ГУМВС України в Харківській області від 14.07.2014 р. №1/457 "Про заходи щодо попередження та викриття злочинів, пов'язаних із збором зернових культур врожаю 2014 року", в частині попередження та викриття злочинів, пов'язаних зі збором зернових культур, та у сфері земельних відносин, зокрема - невжиття ними заходів щодо збереження речових доказів у кримінальному провадженні №000388 (а.с. 40-42).

В ході проведення службового розслідування встановлено, що факт невжиття заходів по збереженню речових доказів у кримінальному провадженні №0000388 з боку начальника Зміївського РВ ОСОБА_5 та його першого заступника ОСОБА_1, як зазначено у рапорті начальника штабу ГУ МВС в області, об'єктивно не підтверджується. (а.с. 41).

Разом з тим, у висновку зазначено, що перший заступник начальника Зміївського РВ - начальник СВ майор міліції ОСОБА_1, на розгляд якого 01.08.2014 р. надійшли матеріали доручення слідчого, в порушення вимог п.6.9.Інструкції затвердженої наказом МВС України від 14.08.2012 р.№700, належні заходи щодо повернення доручення начальнику Зміївського РВ не вжив, внаслідок чого доручення слідчого залишилося без виконання.

Відповідно до п. 6.9 Інструкції про організацію та взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами внутрішніх справ у попередженні, виявленні та розслідуванні кримінальних правопорушень", затвердженої наказом МВС України від 14.08.2012 року №700, начальник слідчого підрозділу особисто розглядає матеріали виконаного доручення слідчого, які надійшли від оперативного підрозділу. У разі його формального виконання повертає матеріали відповідно до вимог діловодства начальнику територіального органу внутрішніх справ для усунення недоліків та вжиття до винних заходів дисциплінарного впливу в установленому порядку.

Згідно п.6.7 Інструкції, матеріали про виконання доручень слідчих направляються до слідчого підрозділу разом із супровідним листом за підписом начальника територіального органу внутрішніх справ, який реєструється в канцелярії органу внутрішніх справ.

Судовим розглядом не підтверджено висновку про те, що ОСОБА_1 залишив без виконання доручення слідчого, що надійшло йому від майора міліції ОСОБА_6

Згідно пояснень позивача від 13.10.2014р., отримавши доручення він в усній формі доповів про його невиконання начальнику Зміївського РВ ОСОБА_5 та старшому слідчому ОМВ СУ ГУМВС України у Харківській області підполковнику міліції ОСОБА_7, передавши їй копію рапорту та доручення слідчого для вжиття заходів на рівні начальника СУ ГУМВС України у Харківській області. (а.с.37-38).

З матеріалами справи вбачається , що рапорт майора міліції ОСОБА_6 на ім"я начальника райвідділу про надання вказівки щодо повернення доручення до СВ Зміївського РВ містить резолюцію начальника райвідділу про спрямовання цього рапорту ОСОБА_1 ( а.с. 35) та підтверджує про обізнанність начальника щодо обставин невиконання доручення про проведення розшукових дій.

Дослідивши висновки службового розслідування від 29.09.2014р. судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в ньому не міститься інформації про: мотив та мету порушення; обставин, які впливають на ступінь і характер відповідальності порушника як ті, що пом'якшують чи обтяжують його відповідальність; характеристику особи, яка скоїла порушення (ставлення до служби, поведінка до порушення); наявність такої складової вини, як - причиний зв'язок між неправомірними діяннями ОСОБА_1 та їх наслідками; умови, що сприяли скоєнню порушення; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності порушника як ті, що пом'якшують чи обтяжують його відповідальність.

Проте, колегія суддів вважає зайвим посилання суду першої інстанції на вимоги пункту 10 Інструкції № 552 про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 06.12.91, оскільки вказана Інструкція втратила чинність , натомість діюча Інструкція затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 та містить вищевказані вимоги до проведення службового розслідування.

З огляду на вищезазначене, судова колегія погоджується з думкою суду першої інстанції, що посадовими особами, які проводили службове розслідування не було встановлено обов'язкових обставин задля об'єктивного вирішення питання про подальше притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності та визначення його виду.

Враховуючи викладене, висновки службового розслідування від 29.09.2014р., затверджені начальником ГУМВС України в Харківській області Дмітрієвим А.А. не можуть вважатися повними, обґрунтованими та об'єктивними.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ" від 22.06.2006 р. №3460-ІV, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Виходячи з вищенаведених обставин справи, суд, з урахуванням положень ст. 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ", вважає застосування відповідачем до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу у вигляді звільнення з посади передчасним та таким, що прийнято без врахування фактичного ступеня тяжкості проступку та обставин, за яких його скоєно. Зазначені висновки зумовлюють необхідність скасування наказу ГУ МВС України у Харківській області № 593 від 20.10.2014р.

Стосовно позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає, що на час розгляду справи ОСОБА_1 перебував у черговій відпустці з 07.11.14р. по 15.12.2014 р., наказ про звільнення позивача з займаної ним посади № 593 від 20.10.2014р. не реалізований.

З наданої відповідачем довідки №41 від 11.12.2014 р. про доходи вбачається, що майору міліції ОСОБА_1, який займає посаду першого заступника начальника - начальника СВ, за період жовтень-листопад 2014р. нараховане грошове забезпечення у загальному розмірі 12397,94 грн. (а.с.58).

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що підстави для скасування постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 06.02.2013 р. відсутні, оскільки судове рішення прийнято законно та обґрунтовано, з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2014р. по справі № 820/18324/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бартош Н.С.
Судді Мельнікова Л.В. Донець Л.О.
Повний текст ухвали виготовлений 27.02.2015 р.