Справа № 804/13904/14
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛуніної О.С.
при секретаріГамовій Л.І.
представника позивача - представника відповідача - Самойленка В.І. Жерьобкіна О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техкомплект» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -
У вересні 2014 року ТОВ «Техкомплект» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просило:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач провів позапланову виїзну перевірку ТОВ «Техкомплект», в результаті чого склав акт від 25.09.2013 р. № 516/04-66-22-01-111/32804524, на підставі якого виніс оскаржені податкові повідомлення-рішення. Вказані податкові повідомлення-рішення на думку позивача необґрунтовано мотивовані порушенням ТОВ «Техкомплект» ст. 192, п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, ст. 201 Податкового кодексу України (далі-ПК України) у зв'язку із продажем раніше придбаних акумуляторних батарей на експорт за ціною нижчою ціни придбання. Позивач вважає, що податковий кредит сформовано ТОВ «Техкомплект» у повній відповідності до ст. 198 ПК України, - виходячи із договірної ціни придбання товару; - за ставкою 20%; - придбаний товар в подальшому використано в оподатковуваних операціях та у межах господарської діяльності ТОВ «Техкомплект». Отже винесені відповідачем спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.
Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, надали письмові заперечення, в яких просили суд відмовити в задоволенні позову, оскільки вважають, що визначення ТОВ «Техкомплект» витрат на придбання АКБ здійснено без урахування витрат на сплату ПДВ, а валових доходів від реалізації товару-з урахуванням бюджетного відшкодування цього податку (зменшення сплати поточних платежів по ПДВ за рахунок сформованого податкового кредиту), що не свідчить про одержання доходу, і тому в сукупності такі операції не відповідають меті підприємницької діяльності-одержання прибутку. Саме визначення бази оподаткування без урахування витрат на сплату ПДВ призвело на думку відповідача до помилкового висновку платником податку про отримання доходу від зазначених операцій, а тому доход є умовним, оскільки досягнутий за рахунок бюджетного відшкодування ПДВ. Таким чином, висновки в акті перевірки від 25.09.2013 р. відповідають дійсності та викладені з урахуванням вимог чинного законодавства, доводи позивача не спростовують самого факту встановлених порушень, а отже податкові повідомлення-рішення є правомірними.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити виходячи з наступного.
Згідно із п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1, п. 75.2 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України на підставі направлення від 21.08.2013 р. № 000128, № 000121, № 000129 відповідачем проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «Техкомплект» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток за період з 01.04.2011 р. по 31.12.2012 р., податку на додану вартість за період з 01.04.2011 р. по 31.05.2013 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 р. по 31.12.2012 р.
Висновками перевірки відповідачем встановлено наступні порушення:
1.п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 та ст. 201 ПК України, внаслідок чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість в загальній сумі 16 574 303 грн., у тому числі: зв жовтень 2011 р. - 1 021 209 грн., листопад 2011 р. - на суму 837 108 грн., грудень 2011 р. - 1 825 348 грн., січень 2012 р. - 829 368 грн., лютий 2012 р. - 846 121 грн., березень 2012 р. - на суму 3 269 149 грн., квітень 2012 р. - 604 836 грн., травень 2012 р. - на суму 952 722 грн., червень 2012 р. - на суму 3 703 231 грн., липень 2012 р. - на суму 1 795 719 грн., жовтень 2012 р. - на суму 341 299 грн. та грудень 2012 р. - на суму 548 193 грн.
Зазначене призвело до завищення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню у розмірі 9 717 223 грн., в тому числі: за листопад 2011 р. - на суму 1 021 209 грн., грудень 2011 р. - на суму 827 824 грн, січень 2012 р. - на суму 1 220 768 грн., квітень 2012 р. - на суму 3 269 149 грн., липень 2012 р. - на суму 3 378 273 грн. та завищення розміру від'ємного значення сум податку на додану вартість за квітень 2013 р. у розмірі 6 857 080 грн.
Не погодившись з висновками акта від 25.09.2013 р. ТОВ «Техкомплект» подало відповідачу заперечення на нього від 29.04.2014. № 022, які залишені податковим органом без задоволення.
Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «Техкомплект» подало скаргу до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (вх. № 6254/10/С від 29.05.2014 р.), яка рішенням про результати розгляду скарги від 28.07.2014 р. залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення залишені без змін.
Оцінюючи спірні взаємовідносини суд керувавсянаступним.
Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій зпридбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Приписами п. 198.3 ст. 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 ст. 201 цього Кодексу.
Таким чином, наведеними нормами матеріального права визначено підстави для формування платником податкового кредиту і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідком якої є поставка товарів (робіт, послуг), сплата (нарахування) податку на додану вартість, у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).Факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використанням придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до акту від 25.09.2013 р. перевіркою податковим органом встановлена реалізація ТОВ «Техкомплект» на експорт придбаних акумуляторних батарей за 90 054 324 грн., в той час, коли придбання становить 101 107 079 грн. (в т.ч. ПДВ 16 574 303 грн.).
За результатами перевірки відповідач прийшов до висновку про те, що визначення ТОВ «Техкомплект» витрат на придбання акумуляторних батарей здійснено без урахування витрат на сплату податку на додану вартість, а валових доходів від реалізації товару - з урахуванням бюджетного відшкодування цього податку (зменшення сплати поточних платежів по податку на додану вартість за рахунок сформованого податкового кредиту), що не свідчить про одержання доходу, і тому в сукупності такі операції не відповідають меті підприємницької діяльності - одержання прибутку.
Ціна на будь який товар складається з окремих елементів. В основі формування гуртових та роздрібних цін (та й будь-яких цін взагалі0 лежить собівартість продукції, яка є нижньою межею ціни. При формуванні гуртової ціни підприємства до собівартості продукції, представленої у формі у формі калькуляції, додаються величина прибутку, податок на додану вартість, акцизний збір. Податок на додану вартість є частипною новоствореної вартості, яка сплачується у держбюджетна кожному етапі виробництва продукції, виконання робіт і надання послуг.
Так як податок на додану вартість не враховується при визначенні бази оподаткування податком на прибуток, необхідність виключення податку на додану вартість зі складу собівартості та доходів зумовлена правилами оподаткування податком на прибуток, а саме п.п. 135.4.1 п. 135.4 ст. 135, п. 138.8 ст. 138, п.п. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 ПК України.
Згідно з п.п. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включається до складу витрат - суми податку на прибуток, податку на додану вартість, включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаються платником податку для виробничого або невиробничого використання.
П.п. 195.1.1 п. 195 .1 ст. 195 ПК України передбачено, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою операції з вивезення товарів за межі митної території України.
Відповідно до п.п. 135.4.1 п. 135.4 ст. 135 ПК України дохід від операційної діяльності визначається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає: дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій.
В свою чергу згідно з п. 138.8 ст. 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Крім того, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів. До скалду договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг (п.п. 188.1 ст. 188 ПК України).
Оскільки ТОВ «Техкомплект» є платником податку на додану вартість, на нього не поширюються дії п.п. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 ПК України в частині, яка відноситься до платників податку, які не зареєстровані як платники податку на додану вартість, та до складу витрат яких входять суми податків на додану вартість, сплачених у складі ціни придбання товарів, робіт, послуг, вартість яких належить до витрат такого платника податку.
Таким чином, саме визначення бази оподаткування операцій без урахування витрат на сплату податку на додану вартість призвело до помилкового висновку платником податку про отримання доходу від зазначених операцій, а тому дохідність є умовною, оскільки досягнута за рахунок бюджетного відшкодування податку на додану вартість.
Суд погоджується з вказаними висновками податкового органу з огляду на наступне.
Так,приписами п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, допучення та агентськими договорами.
Відповідно до п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником.
Згіднодо п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:
- витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п.п. 138.4, 138.6 - 138.9, п.п. 138.10.2 - 138.10.4 п. 138.10, п.138.11 цієї статті:
- інших витрат, визначених згідно з п. 138.5, п.п. 138.10.5, 138.10.6 п. 138.10, п.п. 138.11, 138.12 цієї статті, п. 140.1 ст. 140 і ст.. 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у п. 138.3 цієї статті та у ст. 139 цього Кодексу.
Витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням п.п. 138.2, 138.11 цієї статті, п.п. 140.2 - 140.5 ст. 140, ст.ст. 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (п.п. 138.1.1);
За приписами п.п. 138.4 ст. 138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
В силу п. 138.8 ст. 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме:
прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконани хробіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку;
вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;
інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну);
Згідно до п.п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 ПК України до складу інших витрат включаються витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг:
а) витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції;
б) витрати на ремонт тари;
в) оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут;
г) витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів;
ґ) витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом;
д) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона);
е) витрати на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки;
є) витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування;
ж) витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства;
з) інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;
При цьому відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Техкомплект» у період, що перевірявся, мав господарські відносини з придбання акумуляторних батарей з :
1. Українсько-угорське ЗАТ з іноземними інвестиціями «Веста-Дніпро» № 118 ВД-06 від 01.06.2006 р., додаткова угода № 11 від 26.12.2011 р.;
2. ТОВ «Трансмаг» - договір № ТК-003/07 від 12.02.2007 р., додаткова угода від 01.10.2007 р., додаткова угода № 1 від 08.11.2007 р.;
3. ТОВ «Промислові енергетичні системи» - договір № ТК-19/08 від 14.05.2008 р., додаткова угода № 1/1 від 03.10.2008 р., додаткова угода № 3 від 21.11.2011 р.;
4. ТОВ «Ін-Веста» - договір № ТК-28/08 від 28.08.2008 р., додаткова угода № 2 від 21.11.2011 р.;
5. ТОВ «Рекуперація свинцю» - договір № 22Р-08/АКБ від 03.11.2008 р., додаткова угода № 5 від 26.12.2012 р.;
6. ТОВ «ВестаІндастріал» - договір № 17 ВІ-08/АКБ від 03.11.2008 р., додаткова угода № 4 від 28.12.2010 р., додаткова угода № 5 від 28.12.2011 р.;
7. ПП ОСОБА_7 - договір № ТК-12/09 від 27.02.2009 р., додаткова угода № 4 від 21.11.2011 р.;
8. ВАТ «Дніпровський машинобудівний завод» - договір № ТК-16/11 від 29.04.2011 р., додаткова угода № 1 від 05.12.2011 р.;
При цьому, відповідно до акту від 25.09.2013 р. постачальниками акумуляторних батарей за перевіряємий період також були ТОВ «ВестаРитейл» та ПП ОСОБА_8, проте позивач на вимогу суду договора купівлі-продажу з вказаними контрагентами не надав.
Відповідно до вказаних договорів продавець продає, а покупець (ТОВ «Техкомплект») покупає акумуляторні батареї. Поставка продукції здійснюється на склад покупця за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 34 або на умовах самовивозу зі склада продавця за адресою: АДРЕСА_1
Товар поставляється в упаковці, пригодної до транспортування. Вартість тари, упаковки та погрузки та транспорт входить до вартості товару.
Придбані за вказаними договорами акумуляторні батареї були реалізовані ТОВ «Техкомплект» на експорт відповідно до наданих контрактів:
1. ТОВ «ТД-Веста» (м. Ростов-на Дону, Росія) № АКБ-108 від 19.03.2008 р.;
2. з ТОВ «Сahandar 2008» (м. Габала, Республіка Азербайджан) № АКВ-709 від 24.03.2009 р.;
3. з ТОВ « MMS-Group» (м. Кутаісі, Грузія) № АКБ-1009 від 27.03.2009 р.;
4. з ТОВ «Mega-Mebiko» (м. Ташкент, Узбекистан) № АКВ-1609 від 08.07.2009 р.;
5. з ТОВ «ТД-Веста» (м. Ростов-на-Дону, Росія) № АКВ-2709 від 29.12.2009 р.;
6. з ТОО «Акумуляторний центр «Алатау» (м. Алмати, Казахстан) № АКВ-610 від 29.04.2010 р.;
7. з ТОВ «Торгівельний дом «Істочник току Курський» (м. Курськ, Росія) № АКВ-411 від 23.05.2011 р.;
8. з ТОВ «Торгівельний дом «Істочник току Курський»(м. Курськ, Росія) № АКВ-511 від 23.05.2011 р.
9. з ТОВ «Торгівельний дом «Істочник току Курський» (м. Курськ, Росія) № АКВ-611 від 08.09.2011 р.;
10. з ТОВ «Торгівельний дом «Істочник току Курський» (м. Курськ, Росія) № АКВ-711 від 08.09.2011 р.;
11. з ТОВ «Торгівельний дом «Істочник току Курський» (м. Курськ, Росія) № АКВ-01/12 від 25.06.2012 р.
Судом досліджено вищезазначені контракти, де ТОВ «Техкомплект» є продавцем акумуляторних батарей на експорт.
Відповідно до контрактів з ТОВ «Торгівельний дом «Істочник току Курський», ТОВ «ТД-Веста» поставка товару здійснюється продавцем покупцю на умовах DAP відповідно до ІНКОТЕРМС 2010 р. - поставка в пункті митниця Україна-Росія чи СРТ ст. Ришково м. Курськ, або на умовах DAF-митниця Україна-Росія відповідно до ІНКОТЕРМС 2000, або при поставці автомобільним транспортом на умовах FCA - м. Дніпропетровськ чи DDU - м. Ростов на Дону (ІНКОТЕРМС 2000) ( п. 2.5. контрактів).
В п. 3.8 контрактів зазначено, що податки, збори, мито, що виникають за вказаними контрактами, які повинні бути сплачені в країні продавця, сплачує продавець, а витрати в країні покупця, включаючи податки, мито та збори сплачує покупець.
Пунктами 5.1 та 5.4 контракта встановлено, що товар, який поставляється продавцем, повинен бути упакований та замаркірований таким чином, щоб забезпечити його зберігання при транспортуванні. Вартість тари, упаковки та маркіровки враховується в ціну на товар та додаткової оплати не потребує.
Згідно до контракту з ТОО «Акумуляторний центр «Алатау» умови поставки - DDU-Казахстан (п. 2.1 контракту).
В п. 3.2 контракту зазначено, що ціна на товар включає доставку товару на умовах DDU-Казахстан (станція Алмаати -1 КЗХ Ж/Д код станції - 700007), відповідно до ІНКОТЕРМС-2000, вартість технічної документації, тари, упаковки, маркіровки, транспортування.
Пунктами 4.3-4.4 контракту зазначено, що продавець несе всі витрати, пов'язані з поставкою товару до місця його поставки ст. Алмаати КЗХ Ж/Д, а покупець несе всі витрати, пов'язані з товаром з моменту доставки. Податки, збори, мито, що виникають за вказаними контрактами, які повинні бути сплачені в країні продавця, сплачує продавець, а витрати в країні покупця, включаючи податки, мито та збори сплачує покупець.
Відповідно до контракту з ТОВ «Сahandar 2008» відвантаження продукції здійснюється на умовах поставки DAF-митниця Росія - Азербайджан (станція перехода Самур) (п. 2.4. контракту).
Податки, збори, мито, що виникають за вказаними контрактами, які повинні бути сплачені в країні продавця, сплачує продавець, а витрати в країні покупця, включаючи податки, мито та збори сплачує покупець (п. 3.6. контракту).
Пунктами 5.1 та 5.4 контракта встановлено, що товар, який поставляється продавцем, повинен бути упакований та замаркірований таким чином, щоб забезпечити його зберігання при транспортуванні. Вартість тари, упаковки та маркіровки враховується в ціну на товар та додаткової оплати не потребує.
Відповідно до контракту з ТОВ «Mega-Mebiko» поставка товару продавцем покупцю здійснюється на умовах DAF-митниця Казахстан/Узбекістан (ст. Сари-Агач), відповідно до ІНКОТЕРМС 2000 р. (п. 2.6. контракту).
Податки, збори, мито, що виникають за вказаними контрактами, які повинні бути сплачені в країні продавця, сплачує продавець, а витрати в країні покупця, включаючи податки, мито та збори сплачує покупець. Банківські витрати на території Республіки Узбекістан відносяться на рахунок покупця, банківські витрати за межами Республіки Узбекістан- за рахунок продавця. (п. 3.6. контракту).
Пунктами 5.1 та 5.4 контракта встановлено, що товар, який поставляється продавцем, повинен бути упакований та замаркірований таким чином, щоб забезпечити його зберігання при транспортуванні. Вартість тари, упаковки та манкіровки враховується в ціну на товар та додаткової оплати не потребує.
Відповідно до контракту з ТОВ « MMS-Group» відвантаження товару здійснюється залізничним транспортом на умовах СРТ - м. Кутаісі.
Податки, збори, мито, що виникають за вказаними контрактами, які повинні бути сплачені в країні продавця, сплачує продавець, а витрати в країні покупця, включаючи податки, мито та збори сплачує покупець (п. 3.6. контракту).
Пунктами 5.1 та 5.4 контракта встановлено, що товар, який поставляється продавцем, повинен бути упакований та замаркірований таким чином, щоб забезпечити його зберігання при транспортуванні. Вартість тари, упаковки та маркіровки враховується в ціну на товар та додаткової оплати не потребує.
З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що фінансовим результатом здійснених позивачем експортних операцій не є прибуток, оскільки фінансовий результат операції розраховується як різниця між доходом від реалізації товарів без врахування податку на додану вартість і собівартістю реалізованих товарів також без врахування податку на додану вартість.
Дохід ТОВ «Техкомплект» від реалізації на експорт товару склав 90 054 324 грн. Разом з тим сума придбання товару позивачем без урахування податку на додану вартість становить 84 532 776 грн. ( 101 107 079 грн. - 16 574 303 грн. (ПДВ)). Різниця між вказаними сумами складає 5 521 548 грн. При цьому вказана сума не є прибутком позивача, оскільки до неї також повинні входити витрати ТОВ «Техкомплект», які відносяться до собівартості товару, а саме витрати на перевезення товару, витрати на відвантаження товару, витрати на зберігання товару, оплата мита та митних зборів, заробітна плата працівників ТОВ «Техкомплект» тощо.
На неодноразові вимоги суду позивачу надати калькуляцію собівартості реалізованого товару на експорт на суму 90 054 324 грн., позивач вказану калькуляцію не надав, вказавши, що не має можливості надати документи на підтвердження витрат, пов'язаних з експортом тієї частини експортованого товару, відокремленого за невизначеними критеріями відповідачем в акті на суму 90 054 324 грн., оскільки в перевіряємий періодз 01.09.2011 р. по 31.07.2012 р. ТОВ «Техкомплект» реалізувало на експорт акумуляторних батарей контрагентам, зазначеним в акті на загальну суму 270 374 540, 34 грн.(а.с. 112 т. 1). Суд критично відноситься до вказаних доводів позивача, оскільки податковим органом проводилася виїзна перевірка на підставі первинних документів, наданих позивачем, отже ТОВ «Техкомплект» в повній мірі обізнане реалізація якого саме товару та яким покупцям склала суму 90 054 324 грн. Крім того, перевірка проводилася за період з 01.04.2011 р. по 31.12.2012 р., а позивач посилається на менший період, а саме з 01.09.2011 р. по 31.07.2012 р.
На підтвердження вартості, транспортних витрат та митного оформлення товару, експортованого за період з 01.09.2011 р. по 31.07.2012 р. на загальну суму 270 374 540, 34 грн. позивач надав суду копії документів:
1. Звіт про продаж на експорт АКБ ТОВ «Техкомплект» (по клієнтам) за період 01.09.2011 по 31.07.2012 р., де є графа собівартість, проте суд не бере його до уваги, оскільки з вказаного звіту не вбачається за рахунок чого складена ця собівартість та які витрати до неї входять.
2. Довідку від 15.10.2014 р. № 038/2 «Витрати на митне оформлення ТОВ «Техкомплект» за період 01.09.2011 - 30.07.2012 р.» на суму 388 168, 04 грн., в тому числі по контрагентам:
- Дніпропетровська ТПП (40374415) на суму 234 866,08 грн.,
- Дніпростандартметрологія ДП (04725941) на суму 1 467,12 грн.,
- ТОВ «Міжрегіональна інвестиційна компанія» (31166718) на суму 124 387 грн.
- Держінспекція по карантину рослин (00485138) на суму 27 447,84 грн.,
де вказано, що митне оформлення проводилося спеціалістами відділу ЗЕД ТОВ «Техкомплект», та додано до неї штатний розклад ТОВ «Техкомплект» (а.с. 104-106 т. 1). При цьому з довідки та додатку до неї не можливо зробити висновок, які саме витрати враховані, та які витрати позивач поніс на оплату праці власним спеціалістам при митному оформленні.
До вказаної довідки позивач надав копії наступних первинних документів:
Щодо Дніпропетровської торгово промислової палати на суму 160 792,34 грн.:
- податкова накладна № 303 від 06.10.2011 р. на суму 10 000 грн.;
- податкова накладна № 922 від 18.10.2011 р. на суму 10 000 грн.;
- податкова накладна № 1653 від 28.10.2011 р. на суму 10 000 грн.;
- податкова накладна № 91 від 01.11.2011 р. на суму 10 000 грн.;
- податкова накладна № 1417 від 24.11.2011 р. на суму 10 000 грн.;
- податкова накладна № 1594 від 28.11.2011 р. на суму 10 000 грн.;
- податкова накладна № 80 від 06.01.2012 р. на суму 5 000 грн.;
- податкова накладна № 531 від 18.01.2012 р. на суму 5 000 грн.;
- податкова накладна № 952 від 25.01.2012 р. на суму 5 000 грн.;
- податкова накладна № 1294 від 31.01.2012 р. на суму 5 000 грн.;
- податкова накладна № 1942 від 10.02.2012 р. на суму 6 792,34 грн.;
- податкова накладна № 3898 від 15.03.2012 р. на суму 5 000 грн.;
- податкова накладна № 4772 від 27.03.2012 р. на суму 5 000 грн.;
- податкова накладна № 967 від 19.06.2012 р. на суму 5 000 грн.;
- податкова накладна № 1570 від 27.06.2012 р. на суму 5 000 грн.;
- податкова накладна № 310 від 05.07.2012 р. на суму 3 000 грн.;
- податкова накладна № 562 від 10.07.2012 р. на суму 237,96 грн.;
- податкова накладна № 620 від 11.07.2012 р. на суму 762,04 грн.;
- податкова накладна № 731 від 12.07.2012 р. на суму 5 000 грн.;
- податкова накладна № 808 від 13.07.2012 р. на суму 5 000 грн.;
- податкова накладна № 1142 від 19.07.2012 р. на суму 5 000 грн.;
- податкова накладна № 1454 від 25.07.2012 р. на суму 10 000 грн.;
- податкова накладна № 1547 від 26.07.2012 р. на суму 10 000 грн.;
- податкова накладна № 1680 від 30.07.2012 р. на суму 5 000 грн.;
Щодо ТОВ «Міжрегіональна інвестиційна компанія» на суму 70 848 грн.:
- копію податкової накладної № 13 від 31.10.2011 р. на суму 5 431 грн. та копію акту № 12 надання послуг від 31.10.2011 р. про те, що ТОВ «Міжрегіональна інвестиційна компанія» у жовтні 2011 р. були надані послуги із забезпечення умов для проведення митного оформлення вантажів, транспортних засобів в зоні митного контролю на території вантажного митного терміналу «Центральний» згідно договору № 01/11/10 від 01.11.10 р. на суму 5 431 грн.;
- копію податкової накладної № 18 від 31.12.2011 р. на суму 30 248 грн. та копію акту № 14 надання послуг від 31.12.2011 р. про те, що ТОВ «Міжрегіональна інвестиційна компанія» у грудні 2011 р. були надані послуги із забезпечення умов для проведення митного оформлення вантажів, транспортних засобів в зоні митного контролю на території вантажного митного терміналу «Центральний» згідно договору № 01/11/10 від 01.11.10 р. на суму 30 248 грн.;
- копію акту № 15 надання послуг від 01.02.2012 р. про те, що ТОВ «Міжрегіональна інвестиційна компанія» у січні 2012 р. були надані послуги із забезпечення умов для проведення митного оформлення вантажів, транспортних засобів в зоні митного контролю на території вантажного митного терміналу «Центральний» згідно договору № 01/11/10 від 01.11.10 р. на суму 6 687 грн.;
- копію податкової накладної № 15 від 01.05.2012 р. на суму 3 296 грн. та копію акту № 18 надання послуг від 01.05.2012 р. про те, що ТОВ «Міжрегіональна інвестиційна компанія» у квітні 2012 р. були надані послуги із забезпечення умов для проведення митного оформлення вантажів, транспортних засобів в зоні митного контролю на території вантажного митного терміналу «Центральний» згідно договору № 01/11/10 від 01.11.10 р. на суму 3 296 грн.;
- копію податкової накладної № 10 від 01.07.2012 р. на суму 6 060 грн. та копію акту № 20 надання послуг від 01.07.2012 р. про те, що ТОВ «Міжрегіональна інвестиційна компанія» у червні 2012 р. були надані послуги із забезпечення умов для проведення митного оформлення вантажів, транспортних засобів в зоні митного контролю на території вантажного митного терміналу «Центральний» згідно договору № 01/11/10 від 01.11.10 р. на суму 6 060 грн.;
Щодо Держінспекції по карантину рослин на суму 7 307,48 грн.:
- акт виконаних робіт (номер на копії не видно) від 01.11.2011 р. на суму 33,11 грн.;
- акт виконаних робіт (номер на копії не видно) від 04.11.2011 р. на суму 405,80 грн.;
- акт виконаних робіт (номер на копії не видно) від 08.11.2011 р. на суму 229,29 грн. При цьому вказаний акт не містить підпису замовника (а.с. 133 т. 1);
- акт виконаних робіт (номер на копії не видно) від 10.11.2011 р. на суму 382,15 грн.;
- акт виконаних робіт (номер на копії не видно) 14.11.2011 р. на суму 764,30 грн.;
- акт виконаних робіт (номер та дату на копії не видно) на суму 152,86 грн.;
- акт виконаних робіт (номер та дату на копії не видно) на суму 321,04 грн.;
- акт виконаних робіт (номер на копії не видно) від 29.11.2011 р. на суму 497,60 грн.;
Щодо Дніпростандартметрології ДП позивачем копій документів не надано.
Таким чином, дослідивши копії вказаних первинних документів, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження транспортних витрат, також не підтверджуються витрати, вказані у наданій позивачем довідці від 15.10.2014 р. № 038/2 «Витрати на митне оформлення ТОВ «Техкомплект» за період 01.09.2011 - 30.07.2012 р.» на суму 388 168, 04 грн., копії документів надані вибірково та не в повному об'ємі та не за весь період реалізації акумуляторних батарей на експорт, що перевірявся відповідачем,платіжні документи на підтвердження зазначених позивачем витрат суду не надано.
Крім того, на вимогу суду позивачем частково надано копії вантажно-митних декларацій, а саме: № 110000014/2011/417021 від 02.11.2011 р., № 110000014/2011/417187 від 04.11.2011 р., № 110000014/2011/417459 від 10.11.2011 р.
З вказаних вантажно-митних декларацій вбачається, що митним органом відїзду є Харківська обласна митниця, а товар транспортується до Козачої Лопані, митні витрати сплачено. При цьому жодних документів, підтверджуючих витрати на транспортування товару до Козачої Лопані, щодо розміру сплати митних сборів ТОВ «Техкомплект» суду не надано.
Отже, позивач не надав суду належних доказів на підтвердження витрат, що входять до собівартості придбаних ним акумуляторних батарей.
З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку про не підтвердження ТОВ «Техкомплект» отримання прибутку з господарських операцій по реалізації на експорт акумуляторних батарей на суму 90 054 324 грн. за період, що перевірявся відповідачем. ТакожЮ не підтверджено поважність і об'єктивність причин продажу вказаних акумуляторних батарей за ціною, нижчою від ціни придбання, що в свою чергу виразилось у допущенніТОВ «Техкомплект» завищення податкового кредиту у розмірі 16 574 303 грн.
Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Правилами п. 200.4 ст. 200 ПК України встановлено, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті має від'ємне значення то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України. А в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Згідно до п. 200.6 ст. 200 ПК України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених п. 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку суи бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.
Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.
Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст. 94 КАС України.
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Техкомплект» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техкомплект»на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 4 384,8 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири грн. вісімдесят коп.)
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2014 року.

Суддя О.С. Луніна