Справа № 807/2178/14
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Справа № 876/85/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Волошин М.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Шимін Н.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокуратури Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Закарпатської області про скасування наказу, поновлення на роботі,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до прокуратури Закарпатської області про скасування наказу, поновлення на роботі.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ прокуратури Закарпатської області № 456к від 12.063.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». Поновлено ОСОБА_1 на займаній до звільнення посаді старшого прокурора відділу правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Закарпатської області. Стягнуто з прокуратури Закарпатської області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з « 13» червня 2014 року по « 4» грудня 2014 року.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції прокуратура Закарпатської області оскаржила її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова є незаконна і необґрунтована та прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, при невідповідності висновків суду обставинам справи і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову, оскільки службовим розслідуванням встановлено, що старший прокурор відділу правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 грубо порушив вимоги ст.214 КПК України, пп.5.10, 5.11, 7.1, 11.1.2, 11.1.4 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 15.01.2013 року №3, Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 03.12.2012 року №125 та пп.7.26, 8.13 Регламенту прокуратури Закарпатської області при розгляді матеріалів відділу внутрішньої безпеки в Закарпатській області Департаменту внутрішньої безпеки МВС України, які стосувалися незаконної діяльності працівників відділу міліції на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці. В ході проведення службового розслідування в позивача неодноразово відібрано письмові пояснення. За результатами службового розслідування, прокурором Закарпатської області видано наказ №456к від 12.06.2014 року, яким притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності. Вищевказаний наказ виданий у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

Представник прокуратури Закарпатської області в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просить постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2014 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2014 року залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокуратури Закарпатської області підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач був прийнятий на роботу в органи прокуратури Закарпатської області у вересні 2008 року, працював на момент звільнення на посаді старшого прокурора відділу правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Закарпатської області, і 11.02.2014 року ним складено Присягу працівника прокуратури.

Згідно Наказу прокуратури Закарпатської області за № 456 к від 12.06.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із займаної посади та з органів прокуратури ОСОБА_1 за порушення Присяги працівника прокуратури та вчинення проступку, який порочить працівника прокуратури (а.с.10,11).

Підставою для видання вищезазначеного наказу стали результати проведеного службового розслідування, яким встановлено, що старший прокурор відділу правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 грубо порушив вимоги ст.214 КПК України, пп.5.10, 5.11, 7.1, 11.1.2, 11.1.4 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 15.01.2013 року №3, Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 03.12.2012 року №125 та пп.7.26, 8.13 Регламенту прокуратури Закарпатської області при розгляді матеріалів відділу внутрішньої безпеки в Закарпатській області Департаменту внутрішньої безпеки МВС України, які стосувалися незаконної діяльності працівників відділу міліції на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці.

Згідно частини 1 статті 46-2 Закону України «Про прокуратуру», прокурори і слідчі можуть бути звільнені з роботи на загальних підставах, передбачених законодавством про працю.

У відповідності до частини 2 статті 46-2 вищезазначеного Закону, прокурори і слідчі підлягають звільненню з органів прокуратури, у тому числі з позбавленням класного чину, також у таких випадках: 1) недотримання пов'язаних із проходженням служби в органах прокуратури вимог, передбачених частиною шостою статті 46 цього Закону, та інших вимог і обмежень, які встановлюються законом; 2) порушення «Присяги працівника прокуратури» чи відмови від її прийняття; 3) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо них; 4) за результатами атестації у разі невідповідності працівника займаній посаді; 5) припинення громадянства України; 6) притягнення до відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України; 7) набрання законної сили судовим рішенням, відповідно до якого працівника притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції»; 8) у разі неможливості або відсутності згоди на переведення на іншу посаду у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі.

Частиною 3 статті 48 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що за порушення закону, неналежне виконання службових обов'язків чи скоєння ганебного вчинку прокурори і слідчі несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України, який затверджується Верховною Радою України.

Згідно вимог передбачених частиною 1 статті 2 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 06 листопада 1991 року за № 1796-ХІІ, працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя.

Вимогами пункту 1 статті 8 Дисциплінарного статуту прокуратури України передбачено, що дисциплінарні стягнення щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовуються за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

У відповідності до вимог статті 9 вищезазначеного Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарними стягненнями є: догана; пониження в класному чині; пониження в посаді; позбавлення нагрудного знаку «Почесний працівник прокуратури України»; звільнення; звільнення з позбавленням класного чину.

Згідно вимог частини 1 статті 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

Порядок проведення службових перевірок в органах прокуратури України встановлюється Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок в органах прокуратури України, затвердженою наказом Генерального прокурора України №20 від 06.03.2012 року.

Відповідно до п. 10 зазначеної Інструкції, при проведенні службового розслідування чи службової перевірки повному, об'єктивному і всебічному з'ясуванню підлягають: обставини події, у зв'язку з якою проводиться розслідування чи перевірка (час, місце, спосіб, наслідки тощо); правомірність дій чи бездіяльності працівників прокуратури, що призвели до події чи безпосередньо передували їй; наявність у діянні прокурорсько-слідчого працівника ознак дисциплінарного проступку, адміністративного правопорушення, злочину чи іншого ганебного вчинку, їх мотиви; обставини, що впливають на ступінь і характер відповідальності прокурорсько-слідчих працівників; характеристика особи, що вчинила порушення (ставлення до виконання службових обов'язків, поведінка до порушення тощо); причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, посадові особи, якими вони допущені; характер і розмір завданих порушенням збитків, а також можливості їх відшкодування; обставини зарахування в органи прокуратури працівників, які припустились ганебних вчинків, обґрунтованість призначення їх на відповідні посади, присвоєння класних чинів, заохочень та роль їх безпосередніх керівників у забезпеченні належної поведінки цих працівників; правильність і обґрунтованість прийнятого відповідними компетентними органами рішення за фактом події.

Згідно п. 20 Інструкції , за пропозиціями, викладеними у висновку службового розслідування чи службової перевірки, прокурорсько-слідчі працівники можуть бути притягнуті до встановленої законом відповідальності.

Дисциплінарне стягнення застосовується відповідно до вимог Дисциплінарного статуту прокуратури України не пізніше одного місяця з дня затвердження висновку.

Висновок службового розслідування чи службової перевірки та видані за їх результатами накази долучаються до особової справи працівника, стосовно якого вони проводилися. Матеріали службового розслідування та службової перевірки зберігаються в установленому порядку згідно з вимогами організаційно-розпорядчих документів Генеральної прокуратури України.

Статтею 149 Кодексу законів про працю України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що припинення державної служби за порушення присяги є найсуворішим видом (крайній захід) відповідальності і найтяжчим дисциплінарним стягненням, при якому необхідно дотримуватись встановленої трудовим законодавством процедури звільнення і таке звільнення повинно бути застосоване в разі використання всіх заходів дисциплінарного впливу до державного службовця.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 1.4 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17 серпня 2012 року N 69, цей строк обчислюється наступним чином:

заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність (за винятком випадків, коли таке попередження неможливо зробити з об'єктивних причин: надходження заяви, повідомлення поштою, іншим засобом зв'язку, непритомний стан заявника, відрядження тощо);

у випадку надходження заяви, повідомлення поштою, іншим засобом зв'язку, строк обчислюється з моменту надходження заяви слідчому, прокурору;

Згідно висновку відділу внутрішньої безпеки в Закарпатській області що перевірки інформації щодо неправомірних дій окремих працівників лінійного відділу на ст.Мукачево УМВС України на Львівській залізниці від 21.03.2014 р., скаргу від імені Глушко визнано анонімною, а подальше проведення перевірки припинено.

Таким чином, для здійснення будь-яких дій по внесенню відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно попередити особу яка повідомляє про вчинений злочин про кримінальну відповідальність за неправдиве повідомлення про злочин. І оскільки повідомлення є анонімним, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не мав можливості здійснити відповідне попередження.

Крім того, матеріали стосовно начальника ЛВ на ст. Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_3 надійшли до Прокуратури Закарпатської області 27.03.2014 р. та отримані ОСОБА_1 лише 31.03.2014 р. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не міг здійснити заходи по внесенню запису до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно начальника ЛВ на ст. Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_3 протягом 24 годин з моменту отримання матеріалів Прокуратурою Закарпатської області.

Згідно п. 2.3 та 2.4 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань затвердженого Наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 р., внесення відомостей здійснюється шляхом занесення реєстратором інформації до Реєстру та вибору даних у довідниках для заповнення документів первинного обліку про:

кримінальне правопорушення (додаток 1);

наслідки досудового розслідування кримінального правопорушення (додаток 2);

заподіяні збитки, результати їх відшкодування та вилучення предметів злочинної діяльності (додаток 3);

особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та яка підозрюється у їх вчиненні (додаток 4);

рух кримінального провадження (додаток 5).

Після внесення відомостей до Реєстру реєстратором проводиться накладення електронного цифрового підпису. Використання електронного підпису здійснюється відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не міг внести жодних відомостей до ЄДР оскільки в нього відсутній доступ до реєстру та відсутній електронний підпис.

У відповідності до вимог п.п.7.26 Регламенту прокуратури Закарпатської області передбачено, що відповіді на документи та звернення, зазначені в пункті 7.12, у тому числі звернення, запити та листи народних депутатів України, запити депутатів місцевих рад, оформлені в установленому законом порядку, документи прокурорського реагування, які вносяться на ім'я перших керівників відомств, надсилаються за підписом прокурора області. За дорученням прокурора області відповіді на розглянуті ним звернення можуть надаватися за підписом його заступників.

Згідно п.п.8.13 вищезазначеного Регламенту встановлено, що якщо у взятих на контроль документах не встановлено терміну їх виконання, вони розглядаються у визначені законодавством строки, але не більше 30 днів з часу реєстрації.

Належним та допустимими доказами в справі підтверджено, що матеріали стосовно начальника ЛВ на ст. Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_3 надійшли до Прокуратури Закарпатської області 27.03.2014 р., отримані ОСОБА_1 31.03.2014 року та передані його безпосередньому керівнику ОСОБА_4 25.04.2014 р. Після цього, матеріали перевірки в ОСОБА_1 не перебували. Таким чином, спростовується висновок Прокуратури Закарпатської про порушення позивачем п. 7. 26 та 8.13 Регламенту прокуратури Закарпатської області.

Однією з підстав для прийняття оскаржуваного наказу було порушення Позивачем вимог п.п. 5.10.,5.11, 7.1, 11.1.2, 11.1.4 Інструкції з діловодства в органах прокуратури, затвердженої наказом Генерального прокурора України № 3 від 15.01.2013 р.

На підтвердження своїх заперечень, відповідач подав до суду Довідку про проведення перевірки додержання вимог Інструкції (б/н та без дати) складену начальником секретаріату Прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5

Даною довідкою встановлено наступне:

27.03.2014 року від Департаменту внутрішньої безпеки ВВБ в Закарпатській області до Прокуратури Закарпатської області надійшли матеріали та висновок службової перевірки стосовно начальника ЛВ на ст. Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_3

27.03.2014 року вчинено резолюцію «ОСОБА_6 Для організації розгляду», матеріали передані ОСОБА_6, який вчинив резолюцію виконуючому обов'язків начальника відділу правозахисної діяльності, протидії корупції ОСОБА_1.(оскільки начальник відділу ОСОБА_4 перебував на лікарняному)- «для вивчення»

28.03.2014 року матеріали передані відповідальному працівнику секретаріату ОСОБА_7

31.03.2014 року матеріали передані ОСОБА_4 безпосередньому виконавцю ОСОБА_1 для розгляду та доповіді.

Таким чином, в порушення вимог п. 5.3. Інструкції, безпосередній виконавець отримав матеріали на третій робочій день.

05.05.2014 року. спеціалістом 2 категорії ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_4 до книги обліку вихідної кореспонденції відділу 07/2 внесено запис про направлення інформації заступнику начальника ВВБ в Закарпатській області ДВБ УМВС України. Факт реєстрації документа датою, яка не відповідає дійсності, спеціалістом 2 категорії ОСОБА_8 було приховано та виявлено під час перевірки.

05.05.2014 року на вимогу ОСОБА_4 спеціаліст 2 категорії ОСОБА_8 передала 2 примірника листа ОСОБА_1 для доставки до ВВБ в Закарпатській області ДВБ УМВС України.

На підставі даних обставин, Прокуратура Закарпатської області прийшла до висновку, що ОСОБА_1 порушив розділ 11 Інструкції з діловодства в органах прокуратури, затвердженої наказом Генерального прокурора України № 3 від 15.01.2013 р. оскільки виконаний документ не був переданий працівнику канцелярії в упорядкованому стані з відміткою, що складається із слова «до справи №» або «до н/п», особистого підпису та дати.

Інших порушень Інструкції з діловодства в органах прокуратури, затвердженої наказом Генерального прокурора України № 3 від 15.01.2013 р., ні довідкою начальника секретаріату Прокуратури Закарпатської області ні службовою перевіркою не встановлено. А з приводу порушення розділу 11 Інструкції в ОСОБА_1 пояснення не відбирались.

З Довідки про проведення перевірки додержання вимог Інструкції (б/н та без дати) та Висновку за результатами службового розслідування не вбачається з яких підстав Відповідач прийшов до висновку про те, що матеріали перебували в Прокуратурі Закарпатської області понад місячний термін без руху.

З пояснень ОСОБА_1. Прокурору Закарпатської області від 22.05.2014 р. вбачається, що Позивач отримав матеріали 31.03.2014 р. та вивчав їх близько 7 днів, після чого склав список осіб, яких необхідно було опитати для прийняття рішення. Проводячи перевірку Позивач опитав 8 працівників Мукачівського загону воєнізованої охорони ДП Львівської залізниці.

Висновком Прокуратури Закарпатської області за результатом службового розслідування затвердженого Прокурором Закарпатської області 03.06.2014 р. (арк. 10) встановлено, що після завершення перевірки 25.04.2014 р. ОСОБА_1 доповів про її результати начальнику відділу ОСОБА_4, та повідомив про необхідність отримання пояснень ще від 2 осіб для можливості прийняття остаточного рішення. У цей же день матеріали перевірки були передані ним ОСОБА_4 на його вимогу.

Прокуратура Закарпатської області не підтверджує жодними належними та допустимими доказами факт розгляду ОСОБА_1 понад 30-ти денного строку матеріалів перевірки стосовно начальника ЛВ на ст. Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_3

Крім того, в оскаржуваному наказі прокуратури Закарпатської області вказано, що ОСОБА_1 через підшукувану ним особу безпосередньо передав частину коштів, які були предметом злочину, ОСОБА_4 який використовуючи своє службове становище в особистих інтересах вчинив злочин передбачений ч.4 ст. 368 Кримінального кодексу України, проте відповідачем не надано суду доказів на спростування того, що ОСОБА_1 особисто не вчиняв будь яких дій, що є ознаками складу злочину передбаченого ч. 4 ст. 368 Кримінального кодексу України, стосовно нього не ведуться слідчі дії та йому не повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого злочину.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який, задовольняючи позов, правильно виходив з того, що звільнення за порушення Присяги це крайній захід, при якому необхідно дотримуватись встановленої трудовим законодавством процедури звільнення і таке звільнення повинно бути застосоване в разі використання всіх заходів дисциплінарного впливу до державного службовця. За таких обставин висновок суду першої інстанції про задоволення позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Колегія суддів зазначає, що порушення Присяги працівника прокуратури проявляється виключно у навмисних діях чи бездіяльності особи, тобто свідомого невиконання своїх обов'язків або виконання їх всупереч встановленим приписам за умови, що коло та перелік цих обов'язків чітко визначений законодавством, їх зміст зрозумілий, особа знає про ці обов'язки та зобов'язана діяти саме таким чином, як це передбачено нормативними актами.

Між тим, факт порушення позивачем присяги працівника прокуратури не доведений, доказів, які б підтвердили такий висновок, відповідачем до суду не надано.

Виходячи із системного аналізу Кодексу законів про працю України, Закону України «Про прокуратуру», Дисциплінарного статуту прокуратури України, припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою.

Рекомендацією щодо висунення на посаду прокурора відділу правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту від 08.04.2013 р. встановлено, що ОСОБА_1 систематично працює над підвищенням своєї професійної майстерності. За своїми особистими та професійними якостями може забезпечити ділянку роботи на посаді прокурора відділу правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Закарпатської області.

Рекомендацією щодо призначення на посаду старшого прокурора відділу правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Закарпатської області від 04.02.2014 р., встановлено його попередні трудові досягнення на посаді та вказано про його позитивні риси роботи: володіє методами проведення перевірок в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів, вміло застосовує їх у практичній діяльності; при виконанні своїх службових обов'язків проявляє відповідальність за доручену справу, оперативність у виконанні завдань, наполегливість та прагнення професійного вдосконалення.

За весь час проходження служби в органах прокуратури дисциплінарні стягнення не застосовувались, що підтверджується матеріалами особової справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції вірними, а звільнення позивача із займаної посади незаконним, а саме таким, що не відповідає тяжкості вчиненого ним дисциплінарного проступку та при накладенні дисциплінарного стягнення не достатньо було враховано особу працівника і попередні результати його роботи, зокрема те, що до нього неодноразово застосовувались заходи заохочення, що є результатом позитивної роботи безпосередньо позивача та належної організації роботи ним у відділі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, що розглядає трудовий спір.

На підставі наведеного, слід зобов'язати прокуратуру Закарпатської області поновити позивача на займаній на час звільнення посаді старшого прокурора відділу правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Закарпатської області.

Проте, постановляючи оскаржуване рішення судом першої інстанції помилково не вказано дату з якої ОСОБА_1 слід поновити на займаній до звільнення посаді, а відтак колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 слід поновити на посаді старшого прокурора відділу правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Закарпатської області з 13 червня 2014 року.

Згідно ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік,.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині суд зобов'язав прокуратуру Закарпатської області виплатити позивачу заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 13 червня 2014 року (дата звільнення) по 04 грудня 2014 року (дата постановлення судового рішення).

Проте такі висновки суду першої інстанції є невірними, оскільки суд першої інстанції не вказав суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу без врахування прибуткового податку та інших обов'язкових платежів, яка має бути стягнута з відповідача.

Відповідно до абз.5 п.10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду №7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати. Період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

Відповідно до ч.3 п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає порядок розрахунку заробітної плати за час вимушеного прогулу є Постанова Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку розрахунку середньої заробітної плати».

Відповідно до п.2 Порядку у разі визнання середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

П.8 розділу 4 вказаного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно Довідки, виданої Прокуратурою Закарпатської області від 23.02.2015 року № 43-вих.2015 середньоденний (годинний) заробіток позивача становить 206,68 грн. кількість робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком - 124. Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із незаконним звільненням, яка має бути виплачена позивачу становить 25628,32 грн. (206,68 грн.*124).

Колегія суддів також зазначає, що згідно з абз.5 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податків з доходів фізичних осіб) є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про зазначає в резолютивній частині рішення.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно встановив характер спірних правовідносин, але невірно застосував норми матеріального права до їх вирішення.

Відповідно до ст.202 КАС України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.195,198,202,205,207,254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Прокуратури Закарпатської області задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2014 року у справі № 807/2178/14 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ прокуратури Закарпатської області від 12 червня 2014 року №456к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого прокурора відділу правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Закарпатської області з 13 червня 2014 року.

Стягнути з прокуратури Закарпатської області на користь ОСОБА_1 25628 гривень 32 копійки середнього заробітку за час вимушеного прогулу без врахування прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула

Повний текст постанови виготовлений 27 лютого 2015 року.