Справа № 826/18026/14
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

за участю секретаря Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом «Віртген Україна» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві про визнання протиправними, скасування податкової вимоги та податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Підприємство зі стопроцентним іноземним капіталом «Віртген Україна» (далі - Позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві (далі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 12.05.2014 року №4175-25 та податкового повідомлення-рішення від 02.07.2014 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2015 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 02.07.2014 року №. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача та заперечення представників Позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Відповідачем 12.05.2014 року винесено податкову вимогу від 12.05.2014 року №4175-25 про сплату Позивачем податкового боргу за узгодженими грошовими зобов»язаннями, що станом на 11.05.2014 року становить 12 212 101,13 грн, в тому числі з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, на загальну суму 12 212 101,13 грн, з яких за основним платежем - 12 212 101,13 грн.

Вказана податкова вимога оскаржувалася Позивачем в адміністративному порядку.

Рішенням Головного управління Міндоходів у м.Києві від 17.06.2014 року №5394/10/26-15-10-07-15 подана Позивачем первинна скарга залишена без розгляду.

Також податковим органом проведено камеральну перевірку податкової звітності Позивача з податку на прибуток за звітний податковий період за 2013 рік, назва звітності - уточнююча податкова декларація з податку на прибуток підприємства (річна) від 07.05.2014 року № по терміну сплати 07.05.2014 року, за результатами якої складено акт від 11.06.2014 року №789-26-50-15-04-113.

В ході перевірки контролюючим органом встановлено порушення Позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), із зазначенням самостійно визначеного платником грошового зобов'язання з податку на прибуток (несвоєчасно сплачене) - 12 212 101,13 грн, граничного терміну сплати - 07.05.2014 року, датою сплати - 20.05.2014 року та 21.05.2014 року, кількістю днів затримки сплати - 13 та 14 днів, суми сплаченого податкового боргу - 809 686,00 грн та 11 402 415,13 грн відповідно.

На висновки вказаного акту перевірки Позивачем подавалися заперечення (вих. №114 від 19.06.2014 року), за результатами розгляду яких листом від 26.06.2014 року №8068/26-50-15-04-22 Відповідачем повідомлено про залишення вказаних висновків без змін.

02.07.2014 року податковим органом відносно Позивача прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким відповідно вимог ст.126 Кодексу за затримку на 14 та 13 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 8 135 994,13 грн зобов'язано сплатити штраф в сумі 813 599,41 грн.

Вказане податкове рішення оскаржувалося Позивачем в адміністративному порядку до Головного управління Міндоходів у м.Києві.

За результатами розгляду поданої Позивачем скарги рішенням від 01.09.2014 року №8179/10/26-15-10-07-15 податкове повідомлення-рішення від 02.07.2014 року № залишено без змін, а скарга - без задоволення.

Згідно положень ст.75 Кодексу контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Відповідно п.76.1 ст.76 Кодексу камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п.86.2 ст.86 Кодексу).

В ході перевірки податковим органом встановлено порушення Позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання, визначеного в уточнюючій податковій декларації з податку на прибуток підприємства (річна) від 07.05.2014 року №.

За визначенням п.46.1 ст.46 Кодексу податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п.50.1 ст.50 Кодексу у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

За приписами п.102.1 ст.102 Кодексу у разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно п.31.1 ст.31 Кодексу строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Позивачем подавалася контролюючому органу звітна податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, отримана останнім 25.02.2014 року, якою визначено розмір грошового зобов'язання з податку на доходи (прибуток) страховика за вказаний період.

В подальшому Позивач подав податковому органу уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, прийняту останнім 07.05.2014 року, якою визначено податок на прибуток за звітний (податковий) період у розмірі 12 233 779,00 грн.

21.05.2014 року до контролюючого органу надійшла уточнююча податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, в якій податок на прибуток за звітний (податковий) період визначено в розмірі «- 541 539,00 грн.».

Попередня уточнююча податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, подана 07.05.2014 року, направлена контролюючому органу з помилковими даними, що спричинено збоями в роботі електронної системи M.E. DOC.

Листом від 12.05.2014 року (вих. №084) Позивач повідомляв Відповідача про вищевказаі обставини та просив уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік від 07.05.2014 року вважати такою, що прийнята до відома.

У відповідь на вказаний лист, Відповідач листом від 06.06.2014 року №644-26-50-15-04-22 повідомив Позивача, що в силу п.48.7 ст.48 Кодексу податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу, та запропонував подати уточнюючу декларацію з податку на прибуток за 2013 рік оформлену належним чином.

Пунктом 4.10 Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затверджених наказом Державної податкової служби України від 14.06.2012 року №516, встановлено, що якщо після подачі декларації (незалежно від способу подачі) за звітний період платник податків подає нову декларацію із виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, передбачені п. 50.1 ст. 50 Кодексу, не застосовуються. Така декларація заноситься до БДАЗ з ознакою «звітна нова» (якщо це передбачено формою) та «звітна» (якщо інше не передбачено формою), а надана раніше звітність отримує статус «До відома».

Згідно п.4.13.8 вказаних Методичних рекомендацій якщо платник податків надіслав АЗ податковий документ з ознакою «Звітний», то кожному наступному документу, надісланому до граничного терміну, проставляється ознака «Звітний новий». Орган ДПС визнає оригіналом електронний документ, отриманий останнім до закінчення граничного терміну подання податкової звітності, встановленого для подачі звітності у паперовому вигляді. Кожній попередній податковій звітності, що подана до граничного терміну подання звітності і була прийнята ОДПС у базі даних податкової звітності районного рівня, надається статус «До відома».

Таким чином, на момент проведення перевірки Позивача контролюючому органу було відомо про помилкове направлення останнім уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік від 07.05.2014 року, а вказана уточнююча податкова декларація має статус «До відома».

Разом з тим, уточнююча податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, подана 21.05.2014 року, має статус документу «Звітний новий» та подана в межах граничних строків, визначених податковим законодавством.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного Позивачем податкового повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Бужак Н.П.

Костюк Л.О.

Ухвала складена в повному обсязі 05 березня 2015 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Бужак Н.П.