Справа № 2а/0370/321/11
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2011-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2011 року Справа № 2а/0370/321/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

при секретарі судового засідання Пігулі І.Ю.,

за участю представника позивача Пивачука Л.В.,

представників відповідача Ярошика Т.В., Міленіної К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Луцьк Фудз»до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 січня 2011 року № /0,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Луцьк Фудз» (далі - ВАТ «Луцьк Фудз», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції (далі - Луцька ОДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.01.2011 року № /0.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Луцькою ОДПІ була проведена позапланова виїзна перевірка ВАТ «Луцьк Фудз» у зв'язку з ненаданням повного документального підтвердження на запит податкової інспекції, про що складено акт № 1/23-3/00377163 від 04.01.2011 року. На підставі вказаного акту перевірки Луцькою ОДПІ 13.01.2011 року прийняте податкове повідомлення-рішення № /0, яким ВАТ «Луцьк Фудз» визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 171250 грн. 00 коп., в тому числі за основним платежем - 137000 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 34250 грн. 00 коп. Позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню, з огляду на таке.

В акті перевірки № 1/23-3/00377163 від 04.01.2011 року податковим органом на підставі АІС «Автоматизоване співставлення розшифровок податкового кредиту та податкових зобов'язань в розрізі контрагентів» на рівні Державної податкової адміністрації України (далі - ДПА України) зроблені висновки про порушення ВАТ «Луцьк Фудз» порядку формування податкового кредиту з податку на додану вартість у жовтні 2009 року по взаємовідносинах з Приватним підприємством «Віста Плюс» (далі - ПП «Віста Плюс»), зокрема, його завищення на суму 137000 грн. 00 коп. Акт перевірки містить посилання на інформацію про проведення Державною податковою інспекцією у Франківському районі міста Львова (далі - ДПІ у Франківському районі м. Львова) позапланової перевірки ПП «Віста Плюс» за період з 01.10.2009 року по 28.02.2010 року, якою встановлено відсутність в останнього умов для здійснення підприємницької діяльності, ПП «Віста Плюс» не мало власних офісних, виробничих приміщень, земельних ділянок та транспортних засобів, здійснювало проведення транзитних фінансових потоків, внаслідок цього у такого платника податків були відсутні об'єкти оподаткування, а тому угоди, укладені з таким контрагентом, є нікчемними. Проте з такими висновками податкового органу позивач не погоджується.

Позивач зазначає, що 26.10.2009 року уклав договори з ПП «Віста Плюс» № 26/10 тп, № 26/10 ц на придбання томатної пасти та цукру, які виконані сторонами. Поставка товару підтверджується видатковими накладними, податковими накладними від 30.10.2009 року на суму 578000 грн. 00 коп. та на суму 244000 грн. 00 коп., загальна суму податку на додану вартість по яких становить 137000 грн. 00 коп., між сторонами договору проведені розрахунки в повному обсязі. Позивач вказує, що угода відповідає нормам законодавства, є дійсною, виконана сторонами, носить реальний характер, що засвідчують первинні документи, які не взяті до уваги відповідачем під час проведення перевірки. На момент укладення спірної угоди ПП «Віста Плюс» було зареєстроване платником податку на додану вартість, мало правові підстави для видачі податкових накладних. ВАТ «Луцьк Фудз» виконало всі умови, визначені статтею 7 Закону України «Про податок на додану вартість», для формування податкового кредиту та правомірно задекларувало в податковій звітності з податку на додану вартість за жовтень 2009 року податковий кредит у розмірі 137000 грн. 00 коп. по господарській операції з ПП «Віста плюс». Позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 13.01.2011 року № /0.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, поясненнях № 824/2 від 28.02.2011 року (а. с. 123), та пояснив, що за умовами договорів № 26/10 тп, № 26/10 ц від 26.10.2009 року, укладених з ПП «Віста Плюс», поставка товару передбачалась на умовах ЕХW, склад продавця м. Львів, але такі умови були переглянуті сторонами, про що на адресу контрагента направлені додаткові угоди, в яких визначено поставку товару на умовах СРТ, склад покупця м. Луцьк. Умови, визначені в додаткових угодах, були прийняті ПП «Віста Плюс», проте підписаного примірника договору продавець позивачу не повернув. Оскільки поставка товару проводилася продавцем, тому у позивача відсутні товарно-транспортні накладні (ТТН). Отриманий товар було оприбутковано на складі, про що свідчить виписка по рахунку 63.1 за жовтень 2009 року по контрагенту ПП «Віста Плюс», та в подальшому використано в господарській діяльності позивача, який здійснює виробництво широкого асортименту продуктів харчової промисловості та діяльність в оптовій та роздрібній торгівельній мережі. Представник позивача просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 13.01.2011 року № /0.

Представники відповідача, кожен зокрема, в судовому засіданні адміністративний позов не визнали з підстав, викладених у письмових запереченнях проти адміністративного позову (а. с. 87-88), та пояснили, що позивач у жовтні 2009 року сформував податковий кредит з податку на додану вартість на суму 137000 грн. 00 коп. по господарських операціях з придбання товару у ПП «Віста плюс» по договорах від 26.10.2009 року, які є нікчемними. Зважаючи на те, що такі договори не створюють юридичних наслідків, тому відображення позивачем в податковій звітності з податку на додану вартість відповідних сум податкового кредиту за жовтень 2009 року є неправомірним. В обґрунтування своєї правової позиції представники відповідача наводять норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про податок на додану вартість», покликаються на матеріали ДПІ у Франківському районі м. Львова про результати перевірки ПП «Віста плюс», якою встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів. Представники відповідача просять в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що ВАТ «Луцьк Фудз» є суб'єктом господарювання (а. с. 6, 69), з 22.08.1996 року взятий на облік як платник податків у Луцькій ОДПІ, що підтверджується довідкою від 09.02.2011 року № 60 (а. с. 72), зареєстрований платником податку на додану вартість з 28.08.1997 року, про що Луцькою ОДПІ видано Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість від 01.02.2008 року № 100094736 (а. с. 68).

Луцькою ОДПІ у зв'язку із вимогами пунктів 5.5-5.10 наказу ДПА України від 18.04.2008 року № 266 «Про організацію взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів» проведено позапланову виїзну перевірку ВАТ «Луцьк Фудз» за період жовтень 2009 року та червень 2010 року, про що складено акт № 71/23-3/00377163 від 04.01.2011 року «Про результати позапланової виїзної перевірки ВАТ «Луцьк Фудз» у зв'язку з ненаданням повного документального підтвердження на запит Луцької ОДПІ» (а. с. 7-28). Перевіркою встановлено завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 137000 грн. 00 коп. в декларації за жовтень 2009 року по придбанню товару у постачальника ПП «Віста Плюс». По такому контрагенту ДПІ у Франківському районі м. Львова надано інформацію про результати позапланової виїзної перевірки за період з 01.10.2009 року по 28.02.2010 року, якою встановлено, що ПП «Віста Плюс» не мало власних офісних, виробничих приміщень, земельних ділянок, транспортних засобів (про що свідчать дані декларації з податку на додану вартість за 2009-2010 роки). Згідно даних звітності за формою № 1-ДФ за перший квартал 2010 року чисельність працівників ПП «Віста Плюс» складала 1 особу. Відповідно до бази державної податкової служби, податкової звітності, Системи автоматизованого співставлення контрагентів на рівні ДПА України ПП «Віста Плюс» та його контрагентів встановлено проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання. Перевіркою ПП «Віста Плюс» встановлено відсутність об'єктів оподаткування. За період жовтень 2009 року ПП «Віста Плюс» задекларовано податкових зобов'язань на суму 2980490 грн. 00 коп., які ДПІ у Франківському районі м. Львова розцінені як завищені. На підставі такої інформації про відсутність у ПП «Віста Плюс» необхідних умов для досягнення результатів підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів Луцькою ОДПІ зроблені висновки про нікчемність угод, укладених між позивачем та ПП «Віста Плюс», та на підставі статей 203, 215, 216, 228 ЦК України, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», ВАТ «Луцьк Фудз» зменшено податковий кредит на суму 137000 грн. 00 коп. по декларації з податку на додану вартість за жовтень 2009 року.

Акт перевірки було направлено позивачу поштовим зв'язком (а. с. 107) у зв'язку з відмовою платника податків 04.01.2011 року допустити працівників Луцької ОДПІ на підприємство для підписання акту перевірки, що підтверджується актом від 04.01.2011 року № 1/23-3/377163 (а. с. 112). 14.01.2011 року в Луцькій ОДПІ зареєстроване подане позивачем заперечення від 13.01.2011 року за вихідним № 85 на акт № 1/23-3/00377163 від 04.01.2011 року про результати позапланової виїзної перевірки ВАТ «Луцьк Фудз» (а. с. 105-106), відповідь про розгляд якого надана відповідачем 19.01.2011 року за № 913/10/23-3 (а. с. 108-111).

13.01.2011 року на підставі акту перевірки № 1/23-3/377163 від 04.01.2011 року Луцька ОДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким ВАТ «Луцьк Фудз» визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 171250 грн. 00 коп., у тому числі за основним платежем - 137000 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 34250 грн. 00 коп. (а. с. 29).

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач не довів правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення № /0 від 13.01.2011 року, яким ВАТ «Луцьк Фудз» визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 171250 грн. 00 коп., а позивач правомірно сформував податковий кредит з податку на додану вартість в розмірі 137000 грн. 00 коп. по господарській операції з ПП «Віста Плюс», з огляду на таке.

Судом встановлено, що 26.10.2009 року між позивачем (покупець) та ПП «Віста Плюс» (продавець) було укладено два договори купівлі-продажу товару на однакових умовах № 26/10 тп на придбання томатної пасти в кількості, асортименті та за ціною, погодженими сторонами, на загальну суму 578000 грн. з урахуванням ПДВ, та № 26/10 ц на придбання цукру в кількості, асортименті та за ціною, погодженими сторонами, на загальну суму 244000 грн. з урахуванням ПДВ (а. с. 34-37). Відповідно до пункту 2.2 договорів поставка товару здійснювалась на умовах ЕХW, склад продавця м. Львів. Як вбачається з прояснень представника позивача, в подальшому до договорів купівлі-продажу товару було внесено зміни щодо умов поставки та передбачено здійснювати її відповідно до умов СРТ, склад покупця м. Луцьк. Такі додаткові угоди про зміну умов поставки були прийняті контрагентом та виконані, проте примірник додаткової угоди на ВАТ «Луцьк Фудз» не був повернутий.

На виконання умов договорів від 26.10.2009 року ПП «Віста Плюс» відпущено та поставлено позивачу товар згідно з видатковими накладними від 30.10.2009 року № РН-103007, № РН-103006, податковими накладними від 30.10.2009 року № , № , а саме: томатну пасту в кількості 40716 кг за ціною 11 грн. 83 коп. (без ПДВ) на суму 578000 грн. 00 коп., в тому числі податок на додану вартість 96333 грн. 33 коп., цукор в кількості 4190 кг за ціною 4 грн. 85 коп. (без ПДВ) на загальну суму 244000 грн. 00 коп., в тому числі податок на додану вартість 40666 грн. 67 коп. (а. с. 38-41). Позивачем проведено повний розрахунок по договірних зобов'язаннях перед ПП «Віста Плюс» згідно з платіжними дорученнями від 27.11.2009 року № 4647, від 20.01.2010 року № 70, від 24.02.2010 року № 635, № 636, від 10.03.2010 року № 820, № 821 (а. с. 73-79). На підставі отриманих від ПП «Віста Плюс» податкових накладних про поставку товару, позивачем до складу податкового кредиту з податку на додану вартість за жовтень 2009 року включено 137000 грн. 00 коп. та відображено в податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2009 року (а. с. 30-33).

Відповідно до пункту 1.7 статті 1, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року (з наступними змінами та доповненнями, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом; податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 цього ж Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). Підставою для нарахування податкового кредиту відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 цього Закону є видана платником податку на вимогу покупця податкова накладна із заповненням всіх обов'язкових реквізитів.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та доводів Луцької ОДПІ про нікчемний характер угод, укладених між позивачем та ПП «Віста Плюс», судом при розгляді справи підлягали з'ясуванню обставини щодо реального здійснення господарських операцій, по яких визначено суму податкового кредиту, використання в господарській діяльності придбаного товару, економічної необхідності та доцільності придбання товару, належного оформлення первинних документів та дотримання умов формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Як встановлено судом, предметом діяльності ВАТ «Луцьк Фудз» відповідно до статуту є, зокрема, виробництво широкого асортименту продуктів харчової промисловості, торгівельна діяльність в оптовій та роздрібній торгівельних мережах (а. с. 46-66). В межах господарської діяльності позивач 26.10.2009 року уклав договори купівлі-продажу товарів з ПП «Віста Плюс» на придбання томатної пасти та цукру. Умови договорів не суперечать нормам чинного законодавства, договори було укладено з юридичною особою ПП «Віста Плюс», державна реєстрація якої не була припинена, підприємство було зареєстровано платником податку на додану вартість, що підтверджується даними акту ДПІ у Франківському районі м. Львова від 08.11.2010 року № 5521/23-4/36610119 «Про результати невиїзної документальної перевірки ПП «Віста Плюс» з питань правомірності нарахування податку на додану вартість за період з 01.10.2009 року по 28.02.2010 року (а. с. 131-138).

Для отримання товару (цукру та томатної пасти) у продавця ПП «Віста Плюс» 28.10.2009 року ОСОБА_4, начальнику відділу постачання ВАТ «Луцьк Фудз» (а. с. 155) було видано довіреності № 744127, № 744128, про що свідчить записи у Журналі реєстрації довіреностей ВАТ «Луцьк Фудз» за 2009 рік (а. с. 121-122).

З показань допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_4, до посадових обов'язків якої входить організація забезпечення підприємства всіма необхідними для його виробничої діяльності матеріальними ресурсами (сировиною, тарою, матеріалами, напівфабрикатами та інше) (а. с. 156-158), слідує, що поставка цукру, томатної пасти від ПП «Віста Плюс» та її приймання відбувалося на складі позивача в місті Луцьку.

В бухгалтерському обліку ВАТ «Луцьк Фудз» придбання товару за договорами від 26.10.2009 року у ПП «Віста Плюс» відображено по картці рахунку 63.1 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», що підтверджується витягом з картки по цьому рахунку за жовтень 2009 року (а. с. 120).

Придбаний у ПП «Віста Плюс» товар (цукор та томатна паста) були використані позивачем у виробництві в листопаді 2009 року, зокрема, в цей період на виробництво було затрачено цукру 47379 кг цукру та 73106 кг томатної пасти 36-38%, в тому числі і придбаної у ПП «Віста Плюс» (а. с. 81). Як встановлено судом, ВАТ «Луцьк Фудз» виготовляє продукцію під торговою маркою «Руна», є виробником бакалійної продукції, спеціалізується на виробництві продуктів харчування, а саме: томатних соусів, паст, аджики, кетчупів, майонезу, натуральних та столових оцтів, мінеральних вод. Одним із основних продуктів, що випускається під торговою маркою «Руна» є томатні соуси «Український», «Сацебелі», «Краснодарський фірмовий», «Шашличний пікантний», «Український «Кетча», кетчупи «Лагідний», «Шашличний», «Гострий», «Аджика по-домашньому», «Лечо», соус «Ткемалі», аджика «Абхазька» (а. с. 160-162).

Укладення зазначених вище договорів купівлі-продажу товарів у ПП «Віста Плюс» (з місцезнаходженням контрагента у місті Львові) було обумовлено економічною метою (вигодою). Як вбачається з наданої представниками відповідача копії довідки Головного управління статистики у Волинській області від 25.02.20111 року № 86-14/04 на запит Луцької ОДПІ, середні роздрібні ціни в торгівельній мережі Волинської області в жовтні 2009 року становили: 6 грн. 30 коп. за 1 кг цукру, 7 грн. 65 коп. за 0,5 кг томатної пасти (а. с. 127), тоді як позивач придбав такий товар за нижчими цінами, при цьому умовами договорів було передбачено шестимісячний строк оплати товару. З податкових накладних, виписаних ПП «Віста Плюс» від 30.10.2009 року № , № (а. с. 38-39), слідує, що ціна цукру за 1 кг склала 4 грн. 85 коп. без ПДВ, томатної пасти - 11 грн. 83 коп. за 1 кг без ПДВ (тобто, 5 грн. 92 коп. за 0,5 кг).

На думку суду, позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що виконання договорів від 26.10.2009 року, укладених з ПП «Віста Плюс», носило реальний характер, поставка товару відбулася і товар використано в господарській діяльності позивача. Судом досліджені наведені вище первинні документи, що містять відомості про обставини, які є предметом доказування у цій справі, та пов'язані з рухом активів, виконанням зобов'язань, останні відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, та підтверджують обґрунтованість визначення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Первинні документи відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та підпункту 2.4 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, нормам Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 1605.1996 року № 99, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.06.1996 року за № 293/1318.

Згідно із частиною другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року (з наступними змінами та доповненнями), бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Статтею 9 зазначеного Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо неможливо - безпосередньо після її закінчення. Підпунктом 2.4 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, передбачено, що для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити.

Відповідно до пунктів 2-4 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 16.05.1996 року № 99, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України

12.06.1996 року за № 293/1318 (з наступними змінами та доповненнями) сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів. Бланки довіреностей видаються після їх реєстрації у Журналі реєстрації довіреностей, який має бути пронумерований, прошнурований та скріплений печаткою і підписами керівника і головного бухгалтера підприємства. Нумерація виданих протягом року довіреностей є наскрізною. Довіреність на одержання цінностей видається тільки особам, що працюють на даному підприємстві. Вказані положення нормативно-правових актів дотримані позивачем.

Судом також враховано, що відповідно до даних акту ДПІ у Франківському районі м. Львова від 08.11.2010 року № 5521/23-4/36610119 «Про результати невиїзної документальної перевірки ПП «Віста Плюс» з питань правомірності нарахування податку на додану вартість за період з 01.10.2009 року по 28.02.2010 року» одним з видів діяльності підприємства визначено посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту, інші види оптової торгівлі (сторінка 3 акту). З долученої до матеріалів справи копії податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2009 року ПП «Віста Плюс», розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість) вбачається, що останнім відображено податкові зобов'язання в сумі 137000 грн. 00 коп. по операціях продажу томатної пасти та цукру ВАТ «Луцьк Фудз» (а. с. 147-152).

При цьому, суд не бере до уваги заперечення відповідача про те, що у ПП «Віста Плюс» відсутні матеріальні та трудові ресурси, оскільки відповідачем не представлено доказів на підтвердження таких обставин та нікчемності укладених угод, а висновки ДПІ у Франківському районі м. Львова ґрунтуються на аналізі баз даних податкового органу з відомостями про чисельність працюючих та податкової звітності з податку на додану вартість, без фактичного з'ясування контролюючим органом реального майнового стану суб'єкта господарювання та перевірки його фінансово-господарської діяльності за період, коли виникли спірні правовідносини. Аналіз даних податкової звітності, наведений в акті перевірки № 5521/23-4/36610119 від 08.11.2010 року, свідчить про те, що висновки відповідача ґрунтуються не на первинних документах бухгалтерського та податкового обліку про наявність чи відсутність основних засобів, нематеріальних активів, трудових ресурсів, про зміст і обсяг господарських операцій, а на припущеннях податкового органу.

Не можуть також вважатися підставою для зменшення позивачу податкового кредиту з податку на додану вартість дані податкової звітності його контрагента, оскільки Луцькою ОДПІ не враховано, що такі обставини не можуть бути достатнім доказом неспроможності виконання тих чи інших господарських операцій, підприємство не було позбавлене можливості використовувати у господарській діяльності орендовані основні засоби, техніку, устаткування, транспортні засоби, використовувати найману працю шляхом укладення не трудових, а цивільно-правових договорів з фізичними особами на виконання тих чи інших робіт, укладати договори з перевізниками про надання послугу з перевезення вантажів.

Щодо відсутності у позивача ТТН на поставку товару, отриманого від ПП «Віста Плюс», то суд звертає увагу на те, що між сторонами укладалися господарські договори, де позивач не був замовником і отримувачем транспортних послуг, а вартість товару могла включати його доставку на склад покупця, що й слідує з пояснень представника позивача. Протилежне податковим органом не доведено. Крім того, з пояснень представника позивача вбачається, що відповідно до додаткових угод до договорів купівлі-продажу товару від 26.10.2009 року постачання товару відбувалося на умовах СРТ, склад покупця м. Луцьк, тобто обов'язок по доставці товару покладався на продавця.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року (з наступними змінами та доповненнями) автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, зокрема, у водія перевізника повинна бути товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України. З цього слідує, що ТТН повинен мати перевізник для пред'явлення особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки руху, та допускається можливість мати інший встановлений законодавством документ на вантаж, крім ТТН.

Згідно із пунктом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 року № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568, товарно-транспортна документація - це комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу. Тобто, іншим документом, на підставі якого здійснюється перевезення та оприбуткування товару, є документ, що свідчить про передавання товару від продавця до покупця. У договорах від 26.10.2009 року, укладених між позивачем та ПП «Віста Плюс», зазначено, що умовою поставки є підписування уповноваженими представниками сторін договору відповідної накладної, якими є долучені до матеріалів справи видаткові накладні від 30.10.2009 року № РН-103007, № РН-103006, підписані позивачем та представником ПП «Віста Плюс». За таких обставин, відсутність у позивача ТТН не може розцінюватися як беззаперечний доказ відсутності поставки товарів.

Частиною першою статті 203, частиною другою статті 215 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно зі статтею 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. До нікчемних правочинів згідно зі статтею 228 ЦК України віднесено правочини, що порушують публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, до яких застосовуються і норми статей 207, 208 Господарського кодексу України (ГК України). З врахуванням наведених статей ЦК України та ГК України характерними ознаки вчинення дій, що об'єктивно призводять до порушення інтересів держави і суспільства, можуть бути: порушення вимог саме норм законів та нормативних актів, які визначають соціально-економічні основи держави і суспільства; наявність суб'єктивного наміру сторін (чи однієї сторони) порушити вимоги закону, тобто вини сторін (чи однієї з них) у формі умислу при укладенні угоди. Факт наявності суб'єктивного чинника може мати місце з боку посадових осіб підприємства, а не з боку самої юридичної особи, а тому суб'єктивний склад правопорушення повинен бути встановлений компетентним державним органом та підтверджений законодавчо визначеними засобами доказування.

По операціях придбання ВАТ «Луцьк Фудз» товарів у ПП «Віста Плюс» не встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, наявності протиправного умислу на укладення правочинів з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а отже віднесення їх до категорії нікчемних та таких, що не спрямовані на настання реальних наслідків. Судом не встановлено фактів визнання недійсними установчих документів юридичної особи ПП «Віста Плюс», також відсутній обвинувальний вирок суду, яким були б засуджені винні особи за створення фіктивного підприємства ПП «Віста Плюс» чи видачу податкових накладних від ПП «Віста Плюс», по яких сформував податковий кредит позивач, не здобуто доказів наявності протиправного умислу у ВАТ «Луцьк Фудз».

З огляду на реальний характер операцій, можливі порушення контрагентом ПП «Віста Плюс» податкової дисципліни та правил здійснення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення добросовісного платника податків ВАТ «Луцьк Фудз» права на податковий кредит з податку на додану вартість.

Отже, на думку суду, позивачем дотримані умови формування податкового кредиту з податку на додану вартість та правомірно у жовтні 2009 року включено до складу податкового кредиту податок на додану вартість у розмірі 137000 грн. 00 коп., сплачений при придбанні товару у ПП «Віста Плюс».

Крім того, системний аналіз норм Закону України «Про податок на додану вартість» дає суду підстави прийти до висновку, що у разі якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, і не є підставою для позбавлення права на податковий кредит з податку на додану вартість добросовісного платника податку, який виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту та має всі документальні підтвердження.

Як встановлено судом, ВАТ «Луцьк Фудз» були дотримані вимоги статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» при відображенні показників податкової звітності жовтня 2009 року по господарській операції з придбання товару у ПП «Віста Плюс», а тому, на думку суду, у Луцької ОДПІ були відсутні правові підстави визначати позивачу податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 137000 грн. 00 коп. та застосувати штрафну (фінансову) санкцію в сумі 34250 грн. 00 коп. Відтак, адміністративний позов підлягає до задоволення повністю шляхом прийняття постанови про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 13.01.2011 року № /0.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 КАС України, на підставі Господарського кодексу України, Податкового кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про податок на додану вартість», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції від 13 січня 2011 року № /0.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 21 березня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М.Валюх