Справа № 265/6888/14-а
Суддя: Казначеєв Е.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Козлов Д.О.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року справа №265/6888/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Васильєвої І.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 16 грудня 2014 р. у справі № 265/6888/14-а (головуючий І інстанції Козлов Д.О.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області про зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області, в якому просила визнати дії відповідача неправомірними, зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком, починаючи з 27 червня 2014 року, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих на ділянках економіки, за 2011 - 2013 роки, враховуючи відповідні надбавки передбачені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV)

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 16 грудня 2014 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Відповідно до матеріалів справи позивач з 07 лютого 2006 року по 31 серпня 2006 року отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII), загальний страховий стаж за період з 01.09.1973 року по 31.01.2006 року склав 31 рік 7 місяців 28 днів.

На підставі особистої заяви позивача від 09 листопада 2006 року та довідки загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 55 про працевлаштування на роботу за спеціальністю, виплата пенсії за вислугу років була припинена.

27 червня 2014 року після досягнення пенсійного віку позивач звернувся до УПФУ з заявою про призначення пенсії за віком. До заяви було додано всі необхідні для призначення зазначеного виду пенсії документи. Загальний страховий стаж за період з 01.09.1973 року по 31.05.2013 року складає 39 років 10 місяців 24 дні.

Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області листами від 17 вересня 2014 року № 23455/04 та 10 жовтня 2014 року № 25700/04 повідомило про те, що позивача відповідно до положень ст. 45 Закону №1058-IV та на підставі заяви від 27 червня 2014 року було переведено з пенсії, призначеної відповідно до Закону 1788-XII на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії, за 2007 рік. Тобто, для призначення вказаного вище виду пенсії УПФУ відповідно до ст. 40 Закону №1058-IV було враховано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік (1197,91 грн.).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при здійсненні розрахунку та нарахування пенсії діяв у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції не погоджується, з наступних підстав.

Статтею 10 Закону №1058 передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону №1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною другою статті 40 Закону №1058 (у редакції, чинній на час звернення позивача з заявою) було визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

За ч. 1 ст. 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Виходячи з правових приписів ст. 45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частина 3 вказаної правової норми регулює порядок переведення з одного виду пенсії на інший, а саме: переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії (частина 4 ст. 45 Закону).

У своїх листах від 17 вересня 2014 року № 23455/04 та 10 жовтня 2014 року № 25700/04 відповідач посилається на вимоги Закону №1788-XII, за яким: пенсії за вислугу років призначаються у разі залишення роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи. (а.с.9,14)

З матеріалів справи слідує, що перед призначенням пенсії за віком протягом більше ніж 7 років (з 31.08.2006 року до 27.06.2014 року) позивач не отримував жодного виду пенсії.

В даному випадку, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що аналіз зазначеного вище правового припису вказує на те, що у випадку припинення пенсії за вислугу років, її поновлення можливе лише в разі звільнення з роботи. Разом з тим, позивач працював на момент призначення пенсії за віком. Отже, поновлення пенсії за вислугу років відносно позивача не мало місця.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія за вислугу років не передбачена Законом №1058 та не віднесена до тих видів пенсії, які призначаються згідно даного Закону.

Виходячи з комплексного аналізу вищезазначених норм, необхідно зазначити, що переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до ст. 45 Закону №1058-IV, можливе лише у тому разі, якщо особі відповідно до Закону №1058 був призначений один з видів пенсії, визначених приписами ч. 1 ст. 10 даного Закону - пенсія за віком, пенсія по інвалідності чи пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Доводи Управління не приймаються до уваги, так як в частині третій статті 45 Закону №1058 мова йде про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсій по матеріалам пенсійної справи, що в даному випадку відсутнє, так як мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону. Таким чином, даний перерахунок відповідачем проведений неправомірно, оскільки позивач не звертався до Управління з заявою про переведення з одного виду пенсії на іншій, а просив призначити йому іншу пенсію за іншим Законом.

Крім того, аналіз змісту ст. 45 Закону №1058-IV, вказує на те, що тільки за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч. 3 вказаної правової норми щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Після перерахунку при призначенні пенсії за віком по Закону №1058-IV в 2014 році відповідачем застосовано показник середньої заробітної платні у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для розрахунку пенсії за 2007 рік - 1197,91грн.

З поданої позивачем заяви про призначення пенсії не вбачається, що він просив призначити пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, а оскільки такої згоди не було, то і у відповідача не було підстав застосовувати показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

Аналогічні правові позиції висловлені Вищим адміністративним судом України у постановах від 01.12.2013 року по справі № К/800/38624/13, від 02.04.2014 по справі № К/800/45035/13, від 16.01.2014 по справі № К/800/1384/13.

Крім того, при попередньому призначенні пенсії показник за 2007 рік не застосовувався і не міг застосовуватися, оскільки пенсія за вислугу років виплачувалася позивачу лише до 31.08.2006 року.

Таким чином, оскільки позивач по досягненні пенсійного віку звернувся за призначенням пенсії за віком вперше, суд приходить до висновку, що при її обчисленні відповідач повинен був застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це передбачено статтею 40 зазначеного вище Закону.

Відповідно до матеріалів справи позивач 27.06.2014 року звернувся до Управління Пенсійного Фонду України з письмовою заявою про призначення пенсії за віком.

Таким чином, беручи до уваги вимоги статті 45 Закону № 1058, пункту 39 Постанови № 22-1, та звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії 27.06.2014 року, перерахунок пенсії повинен здійснюватись саме з 01.07.2014 року.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку щодо задоволення позовних вимог в частині визнання дій відповідача противоправними та зобов'язання УПФУ здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком з 01.07.2014 року відповідно до ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2011-2013 роки.

Стосовно посилання позивача на порушення відповідачем вимог статті 29 Закону № 1058-IV, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1-3 статті 29 Закону № 1058-IV, особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

При цьому підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється.

Жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

Колегія суддів зазначає, що вказана стаття визначає право особи, яка набула право на пенсію за віком на підвищення розміру пенсії у разі відстрочки часу її призначення. Тобто, зазначене підвищення визначається з урахуванням часу з якого особі призначено пенсію за віком.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вийшов на пенсію за віком у віці 56 років 7 місяців, з огляду на викладене та беручи до уваги висновок суду щодо призначення позивачу пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший, позивач має право на підвищення розміру пенсії на 7,5 %, що спростовує висновки суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку щодо задоволення позовних вимог в цій частині.

Стосовно посилання позивача на порушення відповідачем вимог статті 28 Закону № 1058-IV, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

З матеріалів справи вбачається, що обчислюючи пенсію позивача, УПФУ керувалось вимогами наведеної норми, що спростовує посилання апелянта та є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки відсутні порушення з боку відповідача в цій частині.

Відповідно до положень статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що постанова прийнята судом першої інстанції з порушенням вимог матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з викладених в постанові підстав, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, з частковим задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 16 грудня 2014 р. у справі № 265/6888/14-а задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 16 грудня 2014 р. у справі № 265/6888/14-а скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області щодо застосування при призначенні пенсії ОСОБА_2 в 2014 році показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_2 з 01 липня 2014 року відповідно до ст. 29, 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2011-2013 роки, та з урахуванням підвищення розміру пенсії на 7,5 відсотка.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: Е.Г.Казначеєв

Судді: І.А.Васильєва

І.Д. Компанієць