Справа № 826/18466/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 лютого 2015 року 16:53 № 826/18466/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач-1) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» ОСОБА_2 (відповідач-2)
провизнання дій та рішення протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - відповідач-1 або ФГВФО) та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» ОСОБА_2 (надалі - відповідач-2 або Уповноважена особа), в якому просить:

- визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- визнати протиправним рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.12.2014 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що Уповноваженою особою та ФГВФО безпідставно відмовлено у включенні ОСОБА_1 до реєстру вкладників, оскільки у відповідачів були відсутні підстави для визнання правочинів, укладених між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Старокиївський Банк», нікчемними.

18.12.2014 року від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про зміну позовних вимог, яка у судовому засіданні 18.12.2014 року була прийнята до розгляду, згідно якої позивач виклав позовні вимоги у наступній редакції:

- визнати протиправними рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» ОСОБА_2 щодо зупинення перерахування/виплати за трансакціями і правочинами з ОСОБА_1, визнання нікчемними усіх трансакцій та правочинів (договорів) з ОСОБА_1, у тому числі договору банківського вкладу №05/1633-2014 від 27.05.2014 року, договору банківського рахунку №7933 від 15.05.2014 року;

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3, виданий Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві 04.05.2013 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3, виданий Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві 04.05.2013 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3, виданий Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві 04.05.2013 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) до Реєстру вкладників (Загального реєстру вкладників) Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3, виданий Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві 04.05.2013 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) до Реєстру вкладників (Загального реєстру вкладників) Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У судове засідання 03.02.2015 року з'явилися представники сторін.

Представник позивача у вказаному судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав викладених у позовній заяві з урахуванням заяви про зміну позовних вимог.

Представники відповідачів проти позову заперечували, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях, в яких зазначено, що не включивши позивача до повного переліку вкладників та загального реєстру вкладників ФГВФО та Уповноважена особа діяли у межах та на підставі наявних в останніх повноважень у зв'язку з визнання нікчемними договорів, укладених між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Старокиївський Банк».

Суд у судовому засіданні 03.02.2015 року за згодою сторін на підставі положень ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 (Клієнт) та Публічним акціонерним товариством «Старокиївський Банк» (Банк) укладено договори банківського вкладу №7933 від 15.05.2014 року та №05/1633-2014 від 27.05.2014 року, згідно умов якого Банк, за заявою Клієнта, відкриває банківський поточний (на вимогу) рахунок Клієнта НОМЕР_4 у гривні та здійснює за ним операції згідно діючого законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України, чинних умов здійснення операцій за рахунками фізичних осіб нормативно-правових актів Національного банку України та чинних Умов здійснення операцій за рахунками фізичних осіб в ПАТ «Старокиївський банк» та вкладний (строковий) рахунок №2630 7 501909401 «Недільний» у гривні, а Вкладник вносить на цей рахунок грошові кошти у сумі 200 000,00 грн.

На підтвердження факту перебування коштів на вказаних рахунках ОСОБА_1 останнім надано суду копію банківської виписки, згідно якої станом на 09.09.2014 року залишок коштів становить 200 120,56 грн.

Водночас, на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.06.2014 року №365 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.06.2014 року прийнято рішення №50 про запровадження з 18.06.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» (, МФО 321477, місцезнаходження: вул. Микільсько-Ботанічна, 6/8, м. Київ, 01033, Україна).

Тимчасову адміністрацію в Банку запроваджено строком на 3 місяці з 18.06.2014 року по 18.09.2014 року включно.

Постановою Правління Національного банку України від 11.09.2014 року №563 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» з 18.09.2014 року.

На виконання даної постанови НБУ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 17.09.2014 року №92 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Даним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» з 18.09.2014 року та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку ОСОБА_2 строком на один рік з 18.09.2014 року по 18.09.2015 року включно.

В свою чергу, ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженої особи із заявою від 08.09.2014 року, в якій зазначив, що, звернувшись за виплатою грошових коштів з ФГВФО, йому повідомили, що позивач відсутній в реєстрі у зв'язку з чим просив повернути йому кошти у розмірі 200 000,00 грн.

Листом за вих. №2393/09-02 від 17.09.2014 року Уповноважена особа повідомила про те, що правочини, в тому числі договір банківського рахунку від 15.05.2014 року №7933 та договір банківського вкладу від 27.05.2014 року №05/1633-2014, операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахункам, відкритим на виконання вказаних договорів, які є предметом кримінального провадження, Банком визнані нікчемними, відповідно до вимог ч.ч. 2 та 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

ФГВФО своїм листом від 01.10.2014 року №21-036-8691/14 позивача повідомлено про перевірку Уповноваженою особою правових підстав для розміщення вказаного вище вкладу в банку, з урахуванням обмежень у діяльності банку, встановлених Національним банком України під час віднесення ПАТ «Старокиївський банк» до категорії проблемних.

Вважаючи такі відмови щодо не включення позивача до повного переліку вкладників та Реєстру вкладників (Загального реєстру вкладників) Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, необґрунтованими, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 1. ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку:

1) відповідно до плану врегулювання;

2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання;

3) в інших випадках, передбачених цим Законом.

Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п'яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення.

Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

У взаємозв'язку з наведеним, слід зазначити, що порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 1 ст. 27).

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (ч. 2 ст. 27).

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 3 ст. 27).

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства (ч. 4 ст. 27).

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 5 ст. 27).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Між іншим, відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 (із змінами; далі - Положення № 14) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860, визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Пунктом 2 розділу IV Положення № 14 передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Пунктом 4 розділу IV Положення № 14 передбачено, що Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

З наведеного у сукупності вбачається, що Перелік, який складається Уповноваженою особою та Загальний реєстр вкладників, який затверджується Фондом, є різними за суттю, змістом та призначенням документами.

Перелік складається Уповноваженою особою Фонду, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом на підставі Переліку.

Перелік, який складається Уповноваженою особою, по суті має характер попереднього документу, який надалі у формі Загального реєстру затверджується Фондом.

Згідно п. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду має право: повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів та звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно ч. 5 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» від 24.06.2014 року №23 на виконання ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було вирішено здійснити в ПАТ «Старокиївський банк» перевірку договорів, укладених протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, що підтверджується протоколом засідання комісії з перевірки договорів, витягом з реєстру платіжних документів, випискою з протоколу засідання виконавчої дирекції, заявою до начальника ДДСБЕЗ МВС України, листом Головного слідчого управління МВС України про досудове розслідування кримінального провадження, витягом з кримінального провадження № 0000367.

Зокрема, наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» ОСОБА_2 від 29.08.2014 року №61 було зупинено перерахування/виплати за транзакціями і правочинами та визнано нікчемними всі транзакції (правочини), згідно переліку, який додається до цього наказу.

Згідно витягу із Переліку нікчемних договорів та інших правочинів, який є додатком до Наказу №61 від 29.08.2014 року, зазначено договори №7933 від 15.05.2014 року та №05/1633-2014 від 27.05.2014 року.

Крім того, із заперечень відповідача-2 вбачається, що кошти на рахунок позивача надходили внаслідок «дроблення» рахунку іншого клієнта, розмір вкладу якого становив значно більше, ніж 200 000,00 грн., а, відтак, перерахування коштів здійснювалось у безготівковій формі з іншого рахунку.

При цьому, судом було встановлено, що позивач уклав договори банківського вкладу №7933 від 15.05.2014 року та №05/1633-2014 від 27.05.2014 року, в той час як постановою НБУ від 12.05.2014 року №276/БТ ПАТ «Старокиївський банк» було віднесено до категорії проблемних та було введено обмеження, в тому числі щодо залучення вкладів.

Отже, на момент укладення договорів банківського вкладу з ПАТ «Старокиївський банк» позивачу могло бути відомо, що даний банк постановою НБУ від 12.05.2014 року №276/БТ було віднесено до категорії проблемних.

Таким чином, враховуючи те, що договори банківського вкладу №7933 від 15.05.2014 року та №05/1633-2014 від 27.05.2014 року є нікчемним в силу положень ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а не з підстав Цивільного кодексу України, як помилково стверджує позивач), а тому в Уповноваженої особи були відсутні підстави для включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3, виданий Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві 04.05.2013 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3, виданий Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві 04.05.2013 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, задоволенню не підлягають.

Суд також вважає необґрунтованою позовну вимогу про визнання протиправними рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» ОСОБА_2 щодо зупинення перерахування/виплати за трансакціями і правочинами з ОСОБА_1, визнання нікчемними усіх трансакцій та правочинів (договорів) з ОСОБА_1, у тому числі договору банківського вкладу №05/1633-2014 від 27.05.2014 року, договору банківського рахунку №7933 від 15.05.2014 року, з огляду на наступне.

Так, позивачем в обґрунтування вказаної вище позовної вимоги не зазначено про які саме рішення відповідачів йде мова. Водночас, під час судового розгляду справи, як було зазначено вище, встановлено, що саме згідно наказу Уповноваженої особи від 29.08.2014 року №61 було зупинено перерахування/виплати за транзакціями і правочинами та визнано нікчемними всі транзакції (правочини), згідно переліку, який додається до цього наказу, зокрема договори №7933 від 15.05.2014 року та №05/1633-2014 від 27.05.2014 року.

Враховуючи викладене вбачається, що рішення щодо зупинення перерахування/виплати за трансакціями і правочинами з ОСОБА_1, визнання нікчемними усіх трансакцій та правочинів (договорів) з ОСОБА_1, у тому числі договору банківського вкладу №05/1633-2014 від 27.05.2014 року, договору банківського рахунку №7933 від 15.05.2014 року, ФГВФО не приймалося. Іншого з матеріалів справи не вбачається, а сторонами не доведено.

Водночас, зі змісту наказу від 29.08.2014 року №61 вбачається, що останній прийнято Уповноваженою особою на виконання положень ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», приписами якої передбачено обов'язок відповідача-2 забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а, відтак, суд дійшов висновку, що Уповноважена особа, приймаючи даний наказ діяла у межах та на підставі наданих їй повноважень. Протилежного позивачем належними та допустимими доказами не доведено, а з матеріалів справи не вбачається.

Що стосується позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відносно визнання протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3, виданий Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві 04.05.2013 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) до Реєстру вкладників (Загального реєстру вкладників) Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3, виданий Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві 04.05.2013 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) до Реєстру вкладників (Загального реєстру вкладників) Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд зазначає про наступне.

Як було зазначено вище, дані про вкладників вносяться до Загального реєстру на підставі Переліку, який складається Уповноваженою особою Фонду, а виплата відшкодування здійснюється на підставі Загального реєстру.

У даному випадку Уповноваженою особою Фонду не надавався до Фонду перелік вкладників із даними про позивача, оскільки це є передумовою включення Фондом відомостей про позивача до Загального реєстру у зв'язку з відсутністю підстав для цього, заявлені вимоги до Фонду відносно визнання протиправною бездіяльності щодо не внесення до загального реєстру вкладників та щодо включення позивача до Загального реєстру вкладників задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок