Справа № 808/9400/13-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/9400/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року

справа № 808/9400/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 березня 2014 року у справі №808/9400/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТО К» до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказані податкові повідомлення-рішення повинні бути скасовані, оскільки висновки відповідача, щодо нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «Галактика-М», ПП «АТМ» викладені у акті №112/22-1421/30015985 від 30.04.2013 року (далі - акт перевірки) на підставі яких було прийнято оскаржені рішення є безпідставними та необґрунтованими.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05 березня 2014 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає про безпідставне неврахування судом першої інстанції висновків відповідача викладених в акті перевірки щодо нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «Галактика-М», ПП «АТМ».

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач посилаючись на її необґрунтованість, просив у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань документального підтвердження господарських відносин з платником податків ПП «АТМ» за період червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2012 р., та ТОВ «Галактика-М» за період лютий, березень, квітень, травень 2012 р., їх реальності та повноти відображення в обліку.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт від 30.04.2013 року №112/22-1421/30015985, в якому зроблено висновок про порушення позивачем:

- п. 14.1.36, п. 14.1.181 ст. 14, п. 44.1 п. 44.3, пп. 44.6 ст. 44, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1. ст. 200, ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), Наказу Державної податкової адміністрації України №1492 від 02.02.2012 р. «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», Отже, підприємством ТОВ «ЕТО К» завищено податковий кредит на загальну суму 126 737 грн. за період лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2012 року, який сформований від контрагентів ТОВ «Галактика-М», ПП «АТМ».

ТОВ «ЕТО К» є «вигодонабувачем», тобто здійснював облік операцій з метою податкового обліку, які не носять реального характеру.

Відповідач вважає, що перевіркою не підтверджено фактичне здійснення господарської операції позивача з контрагентами, та що документи, на підставі яких були сформований податковий кредит ТОВ «ЕТО К» не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів. Вказані дані є підставою для визнання вищенаведеної операції як безтоварної, у зв’язку з чим позивачем завищено податковий кредит на загальну суму 126 737 грн. за період лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2012 року та завищено від’ємне значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 7679 грн.

Згідно з актом перевірки, обставинами порушення відповідач зазначає факти відсутності у ПП «АТМ» та ТОВ «Галактика-М» виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності, неможливості проведення зустрічних звірок із підприємствами – контрагентами, а також незнаходження за юридичною адресою ПП «АТМ». Також відповідач вважає, що у ПП «АТМ» та ТОВ «Галактика-М» відсутні об’єкти оподаткування через здійснення безтоварних операцій по ланцюгу постачання та вказує на удаваність правочинів позивача з контрагентами, вказуючи на те, що договори не мають реального характеру.

За результатами адміністративного оскарження вищевказані податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірні рішення відповідача прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України (далі – ПК України) податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового періоду), визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого п. 201.10 ст. 201 ПК України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, вказаними нормами права визначено підстави за яких платник податків має право на віднесення сплачених сум ПДВ, у вартості товарів/послуг, до складу податкового кредиту підприємства. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, понесення витрат, у зв’язку з господарською діяльністю платника, сплата податку на додану вартість у вартості товарів/послуг, факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач у межах своєї господарської діяльності у письмовій формі уклав договори поставки товару (будівельні матеріали):

- з ПП «АТМ» (постачальник) від 01.06.2012 року № 010612 (а.с.52-54);

- з ТОВ «Галактика-М» (постачальник) від 05.01.2012 року № 050112 (а.с.108-109).

За умовами вказаних договорів постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості та за ціною, зазначеною у накладних. Строк дії договорів встановлений до 31.05.2013 та до 31.12.2012. За умовами договорів, перевезення товару здійснюється за рахунок та транспортом постачальника, тобто ціна товару включала в себе також вартість доставки товару.

При цьому, з врахуванням положень п.п. 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» реальність вчинення зазначених господарських операцій підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які підтверджують обставини поставки товару, а саме щодо правовідносин з:

- ПП «АТМ» - видатковими накладними, які підтверджують факт передачі та отримання товару (а.с.55-69); товарно-транспортними накладними, що підтверджують обставини транспортування (а.с.85-89); платіжними дорученнями, що підтверджують факт оплати (а.с.90-105).

- ТОВ «Галактика-М» - видатковими накладними (а.с.110-113), товарно-транспортними накладними (а.с.118-121), платіжними дорученнями (а.с.122-128).

ПП «АТМ», ТОВ «Галактика-М» виписано податкові накладні (а.с.70-84.114-117).

Крім того, як вбачається з акта перевірки, відповідачем не спростовується, що на час здійснення господарських операцій ПП «АТМ», ТОВ «Галактика-М» були зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про реальність господарських операцій між позивачем та ПП «АТМ», ТОВ «Галактика-М», за наслідками яких сформовано спірний податковий кредит, оскільки встановлені обставини справи свідчать про поставку товару, транспортування товару від продавця до покупця, оприбуткування товару покупцем, оплату його вартості.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи відповідача про відсутність реального характеру господарських операцій позивача з ПП «АТМ» та ТОВ «Галактика-М» у зв’язку з не знаходженням вказаних контрагентів за податковою адресою, оскільки вказані обставини не підтверджено належними доказами.

Щодо доводів відповідача зазначених в акті перевірки про відсутність у вказаних контрагентів позивача виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності.

Суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити, що відсутність у ПП «АТМ» та ТОВ «Галактика-М» виробничого обладнання, складських приміщень, працівників для здійснення господарської діяльності не спростовують обставин постачання позивачу товарно-матеріальних цінностей, адже така діяльність може здійснюватися не лише за рахунок власних ресурсів, але й за рахунок ресурсів, що належать іншим особам (найманих ресурсів).

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов’язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області - залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 березня 2014 року у справі №808/9400/13-а – без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 27 лютого 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко