Справа № 826/19484/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінтез Ресурс»

до

третя особа

Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРК»

про

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення – рішення від 28.11.2014р.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення – рішення прийнято відповідачем протиправно, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що оскаржуване рішення прийнято правомірно.

Представник третьої особи підтримав позовні вимоги.

В судовому засіданні 22.01.2015р. суд по справі перейшов в письмове провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем проведено перевірку ТОВ «Сінтез Ресурс» за результатами якої 14.11.2014р. складено акт №1077/26-55-22-02/35647310 про результати планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. (далі по тексту – Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення п. 198.3, 198.6 статті 198 ПК України в результаті чого встановлено завищення податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на загальну суму 1 012 796грн., в тому числі за червень 2013 року – 111 339грн., липень 2013 року – 26 714грн., серпень 2013 року – 681 508грн., жовтень 2013 року – 3 387грн., листопад 2013 року – 189 848грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07.05.2013р. між позивачем (Замовник) та ТОВ «ТРК» (Підрядник) укладено Договір підряду №3-0705/13 на виконання підрядних робіт в офісних приміщеннях за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, 2, БЦ «Парус». 6 поверх.

Додаткова угода № 1 від 16.05.2013 року до договору підряду № 3-0705/13 від 07.05.2013 року.

Додаткова угода № 2 від 07.06.2013 року до договору підряду № 3-0705/13 від 07.05.2013 року.

Договір підряду № СТ 242 від 27.05.2013 року.

Додаткова угода № 1 від 25.07.2013 року до договору підряду № СТ 242 від 27.05.2013 року.

Додаткова угода № 2 від 05.12.2013 року до договору підряду № СТ 242 від 27.05.2013 року.

На підставі виписаних ТОВ «ТРК» податкових накладних позивачем задекларовано податковий кредит з ПДВ, під час перевірки якого встановлено його завищення на суму 1 012 796грн.

Згідно договору підрядник - ТОВ «ТРК» зобов'язується з власних матеріалів та власними силами або залученими силами виконати підрядні роботи в офісних приміщеннях за адресою: Україна, м. Київ, вул.. Мечникова, 2, БЦ «Парус», 6 поверх.

Фактичне виконання будівельних робіт проводилось, згідно наданих актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-3) з травня 2013 року по листопад (включно).

При цьому, як зазначено в наданих до перевірки актах виконаних робіт:

- в травні було виконано демонтажні роботи, зокрема демонтаж ковроліна з плінтусом у кількості 1330,0 метрів квадратних, демонтаж шпалер зі стін у кількості 2460,0 квадратних метрів, демонтаж фальш підлоги в коридорі в кількості 223,34 квадратних метрів, демонтаж фальш підлоги в приміщеннях в кількості 1114,09 квадратних метрів;

- в червні будь-які роботи не виконувались (акт виконаних робіт за червень до перевірки не надавався);

- в липні було виконано демонтажні роботи, зокрема демонтаж підвісних стель у кількості 1273,6 квадратних метрів, демонтаж світильників у кількості 450,0 штук, демонтаж електрофурнітури у кількості 424,0 штук, демонтаж розподільчих коробок у кількості 412,0 шт.

Крім цього, комплекс будівельно-монтажних робіт з поточного ремонту офісних приміщень, які зазначені в наданих до перевірки документах, зокрема демонтаж ковроліна у кількості 1330 квадратних метрів, демонтаж фальш підлоги у кількості 1337,43 квадратних метрів, демонтаж підвісних стель у кількості 1273,6 квадратних метрів, демонтаж світильників, електрофурнітури, розподільчих коробок, можливе тільки за умов повного звільнення таких приміщень.

В той же час, в травні-листопаді 2013 року ТОВ «Сінтез Ресурс», згідно наданих до перевірки документів, здійснювало повноцінно господарську діяльність, всім працівникам нараховувалась та виплачувалась заробітна плата.

Згідно податкових накладних, оформлених для покупця - ТОВ «ТРК» за період з 01.10.2013 року по 30.11.2013 року, та зареєстрованих в ЄРПН, ТОВ «ТРК» не здійснювало придбання деяких будівельних матеріалів (плитка АМФ Філігран 600*600, ґрунтовка Сеrezit СТ 17, глибоко проникна ґрунтовка Зетіп Вигсігоші, кабель ОТР 6 категорії системний, кабель коаксіновий F 660ВУ, гіпсокартон у загальній кількості 570 квадратних метрів), які зазначені в актах приймання виконаних підрядних робіт, як використані при виконанні ремонту офісних приміщень за адресою: м. Київ, вул.. Мечникова, 2, БЦ «Парус», 6 поверх.

Відповідно акту про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРК» (податковий номер 30370381) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. від 09.07.2014р. № 1477/22-00/30370381 Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області, встановлено:

- в І кварталі 2013 року налічувалось особових рахунків за штатом - 0 , сумісників - 0, працюючих по трудовій угоді - 0 ;

- в II кварталі 2013 року за штатом працювало - 2, сумісників - 0, працюючий по трудовій угоді - 0;

- в III кварталі 2013 року за штатом працювало - 66 (прийняті в вересні), сумісників - 0 , працюючий по трудовій угоді - 0 ;

- в IV кварталі 2013 року за штатом працювало - 73, сумісників - 0 , працюючих по трудовій угоді - 0.

Зазначене на думку відповідача, свідчить про неможливість ТОВ «ТРК» виконувати роботи (надавати послуги), зазначені в актах виконаних робіт у зв'язку із відсутністю певних матеріалів, які потрібні для виконання та трудових ресурсів.

У зв'язку із неможливістю виконання демонтажних (підготовчих) робіт (згідно актів виконаних робіт демонтажні роботи виконувались в травні та липні, коли у ТОВ «ТРК» були відсутні працівники), виконання ремонтних робіт в подальшому також неможливе.

На думку податкового органу, сукупність отриманої Інформації спростовує факт виконання ТОВ „ТРК" комплексу підрядних робіт в офісних приміщеннях за адресою: Україна, м, Київ, вул.. Мечникова, 2, БЦ «Парус», 6 поверх, придбання будівельних матеріалів; у обсягах та спосіб, відображених у актах виконаних робіт, не підтверджено первинними документами, що свідчить про укладення угод без мети настання реальних наслідків.

Отже, відповідач дійшов висновку, що ТОВ «Сінтез Ресурс» перераховувались кошти без мети реального настання правових наслідків, але з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, в зв'язку з чим дії підприємства призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011р. № 742/11/13-11, згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Статтею 2 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16.07.99р. № 996-XIV (із змінами та доповненнями) зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п.2 ст. 3 “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за №168/704, первинні документи:

- це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16.07.99р. №996-XIV (із змінами та доповненнями) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995р. за №168/704 первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16.07.99р. № 996-XIV (із змінами та доповненнями).

Враховуючи вищевикладене, позивачем не підтверджено фактичне здійснення постачання, приймання-передачі та оприбуткування товарно-матеріальних цінностей по договірним взаємовідносинам з вказаними контрагентами.

Згідно з п. 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно з п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов’язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.6 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно з п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, розмір податкового зобов’язання продавця товарів (послуг) по господарським операціям, проведеним з кожним контрагентом – покупцем у окремому звітному періоді, має дорівнювати розміру податкового кредиту такого покупця, задекларованого за такий звітний період, що передбачає відображення покупцем отриманої податкової накладної у реєстрі отриманих податкових накладних цього звітного періоду.

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011, № 742/11/13-11 "Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України" будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Представником ТОВ «ТРК» надано до матеріалів справи в якості доказів по справі копії трудових книжок працівників підприємства та податковий розрахунок за формою 1-ДФ, згідно яких представник третьої особи пояснив, що на підприємстві в другому кварталі 2013 року працювало – 128 осіб, в третьому кварталі – 129, осіб та в четвертому кварталі 2013 року – 133 особи.

Проте дані докази суд не приймає до уваги, оскільки представником ТОВ «ТРК» копії трудових книжок працівників підприємства надано вибірково, оглянувши які, суд зазначає, що вони не містять усіх сторінок, що на думку суду є неможливим стверджувати про те, що на підприємстві дійсно працює вказана, третьою особою кількість працівників.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія акту перевірки ТОВ «ТРК» від 09.07.2014р. № 1477/22-00/30370381 Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області.

Проте, представником ТОВ «ТРК» не надано доказів оскарження в адміністративному чи судовому порядку висновків, встановлених податковим органом під час перевірки підприємства.

В ході розгляду справи судом встановлено, що операції між позивачем та ТОВ “ТРК” не мали реального характеру. Фактично перевіркою встановлено документування операцій по регістрах бухгалтерського обліку, які стосуються лише факту перерахування грошових коштів. Контрагентом перераховувались кошти без мети реального настання правових наслідків, з метою зниження об’єкту оподаткування, несплати податків, у зв'язку з чим дії підприємства призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена реальність господарських операцій, оскільки не підтверджується час здійснення операції, відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, транспортне та торгівельне обладнання, а також складені первинні документи не відповідають вимогам встановленим статтею 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб’єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Сінтез Ресурс» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.В. Амельохін