Справа № 815/4996/14
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 р. Справа № 815/4996/14

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко Л.П.
судді -Домусчі С.Д.
судді -Запорожана Д.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до Головного управління Міндоходів в Одеській області, Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року фізична особа - підприємець (далі ФОП) ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міндоходів в Одеській області, Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі Б-Дністровська ОДПІ) про визнання протиправними дій з проведення фактичної перевірки, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13 серпня 2014 року:

- № щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 84 854 грн.;

- № щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1 700 грн.;

- № щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 976 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що фактична перевірка була проведена безпідставно і незаконно та не в приміщенні, що використовується позивачем для здійснення господарської діяльності, а в сусідньому приміщенні, до якого позивач не має відношення.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на правомірність перевірки та правильність її висновків.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2014 року в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_5 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги ФОП ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

07.07.2014 року за вх. № 416/х до Головного управління Міндоходів в Одеській області надійшла заява громадянки ОСОБА_6, щодо порушення діючого законодавства в торгівельній точці за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи обставини викладені в заяві гр. ОСОБА_6, начальником ГУ Міндоходів в Одеській області прийнято рішення про проведення фактичної перевірки зазначеної торгівельної точки, оформлене наказом № 929 від 23.07.2014 року

29.07.2014 року позивачу особисто було вручено копію наказу №929 від 23.07.2014 року та направлення на перевірку № 348 від 24.07.2014 року на ім'я ОСОБА_7 та направлення на перевірку № 347 від 24.07.2014 року на ім'я ОСОБА_4, про що було зроблено відповідний напис в направленнях.

Вирішуючи питання про правомірність податкового повідомлення-рішення від 13 серпня 2014 року № щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 976 грн., суд першої інстанції виходив з того, що перевіркою встановлено відсутність у позивача свідоцтва про сплату єдиного податку, реєстратора розрахункових операцій, книги обліку доходів, договору оренди торгівельної площі і, зокрема, встановлений факт здійснення господарської діяльності без придбання торгового патенту, що є порушенням ст. 267 ПК України, у зв'язку з чим, вказане рішення є правомірним.

Вирішуючи питання про правомірність податкового повідомлення-рішення від 13 серпня 2014 року № щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1 700 грн., суд першої інстанції виходив з того, що під час перевірки позивачем був проданий ювелірний виріб 10880 «буква підвіска» за ціною 340 грн. без оприбуткування готівкових коштів від розрахункової операції в книзі обліку доходів, що є порушенням п.2.6 ст. 2 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого Постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 р. №637 і, тому, це рішення є правомірним.

Вирішуючи питання про правомірність податкового повідомлення-рішення від 13 серпня 2014 року № щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 84 854 грн. за порушення п.п.1, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суд першої інстанції встановив наступне.

Згідно з актом перевірки, в торгівельній точці не ведеться у порядку, встановленому законодавством, облік товарно-матеріальних цінностей (ювелірних виробів) на складах та/або за місцем їх реалізації на загальну суму 42 427 грн.

Позивач стверджує, що свідоцтво про сплату єдиного податку та книга обліку доходів та витрат були здані до Б-Дністровської ОДПІ ще в 2011 році та в його входить тільки торгівля та ремонт ювелірних виробів, яка здійснюється за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно службової записки №154/1702 від 15.09.2014 року, наданої відділом адмініструванням доходів і зборів з фізичних осіб, позивач з 01.04.2010 року по 31.12.2011 року перебував на спрощеній системі оподаткування та з 01.01.2012 року і по теперішній час перебуває на загальній системі оподаткування, оскільки відповідно до норм Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності», а також ст. 291 ПК України, позивач не подавав до 25.01.2012 року відповідної заяви про застосування спрощеної системи оподаткування.

Накладні: №33 від 16.08.2007 року, №46 від 30.08.2007 року та №6 від 13.09.2007 року, виписані від ПП ОСОБА_8 ЧП ОСОБА_9, не мають жодного відношення до обставин справи.

Згідно заяви позивача на право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності на 2011 рік, вхідний №27524/10 від 15.12.2010 року, позивачем самостійно зазначено, що видом діяльності останнього є 52.48.2 роздрібна торгівля ювелірними виробами, а обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) з початку календарного року (2010 рік) становив 66 620 грн. (копія додається). Також у свідоцтві позивача №2078 про сплату єдиного податку на 2011 рік видом діяльності позивача зазначено 52.48.2 «Роздрібна торгівля ювелірними виробами», яке було повернуто до Білгород-Дністровської ОДПІ.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 26.08.2014 року по справі №495/5955/14-п встановлено, що ФОП ОСОБА_5 29.07.2014 року порушив порядок проведення розрахункових операцій без застосування РРО, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 155-1 КУпАП, що підтверджує ту обставину, що саме позивач здійснював підприємницьку діяльність, яка була перевірена 29.07.2014 року та за наслідками такої перевірки складений акт №169/15-32-22-03-.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт не ведення позивачем обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у порядку, встановленому законодавством, є доведеним, що вказує на порушення ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» і, тому, податкове повідомлення-рішення від 13 серпня 2014 року № також є правомірним.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_5 вказується, що перевірка, на підставі якої складені податкові повідомлення-рішення, стосувалася не діяльності апелянта, а ФОП ОСОБА_9 та проходила в приміщенні ФОП ОСОБА_9, до якого апелянт не має відношення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не приймає доводи апелянта, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що перед початком фактичної перевірки посадовими особами податкової служби була проведена контрольна розрахункова операція з придбання ювелірного виробу вартістю 340 грн., що узгоджується з нормою п.80.4 ст. 80 ПК України: «Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція».

Згідно з копією товарного чеку, яка представлена суду податковим органом (а.с.74), товарний чек на вказану покупку виписав ФОП ОСОБА_5, що підтверджується його особистим підписом, в якому цілком розбірливо читається ім'я: «ОСОБА_5. Колегія суддів зазначає, що до позовної заяви (на підтвердження доводу, що продавцем ювелірного виробу фактично була ФОП ОСОБА_9, а не ФОП ОСОБА_5) додана копія товарного чеку, яка підписана ФОП ОСОБА_9 (а.с.29), однак колегія суддів вважає необхідним прийняти до уваги ту копію товарного чеку, яка надана податковим органом (а.с.74), оскільки саме вона зроблена з оригіналу.

Також, з матеріалів справи вбачається, що після проведення розрахункової операції ФОП ОСОБА_5 власноручно у присутності посадових осіб податкової служби зробив опис та перерахунок готівкових коштів, що знаходились на місці проведення розрахунків (а.с.70), та власноручно написав пояснення, згідно з яким, він з червня 2014 року у вказаній торгівельній точці здійснює торгівлю і ремонт ювелірних виробів (а.с.79).

Крім того, ні під час перевірки, ні після отримання акта перевірки ФОП ОСОБА_5 не надав податковому орган будь-яких заперечень з приводу того, що перевірка стосувалася не його діяльності та проходила в приміщенні, до якого він не має відношення.

Сукупність наведених обставин вказують на повну необґрунтованість зазначеного доводу апеляційної скарги.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги як необґрунтовані та погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: Д.В. Запорожан