Справа № 820/19070/14
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Харків

03 березня 2015 р. справа № 820/19070/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагайдак В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області, Реєстраційної служби Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області про визнання дій незаконними та скасування державної реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1, з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області, Реєстраційної служби Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд: визнати незаконними дії особи з назвою "управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області" () щодо складання вимоги № Ф-498 від 05.08.2013 р. у зв'язку з відсутністю у останньої відповідного обсягу повноважень; скасувати державну реєстрацію особи з назвою "управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області" () як таку, що проведена за відсутності факту створення цієї особи та за відсутності жодного установчого документу, з істотним порушенням порядку створення юридичної особи.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив, що винесена відносно нього Управлінням Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області вимога № Ф-498 від 05.08.2013 р. є незаконною, оскільки складена, на його думку, не уповноваженим на вчинення таких дій територіальним органом Пенсійного фонду України в порядку Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а отже при наявності істотних порушень створення такої юридичної особи, її державна реєстрація повинна бути скасована, як така, що проведена за відсутності факту створення цієї особи та за відсутності жодного установчого документу.

В обґрунтування заперечень проти позову представник УПФУ в Новоайдарському районі Луганської області зазначив, що згідно діючого законодавства УПФУ в Новоайдарському районі Луганської області є територіальним органом Пенсійного фонду України та входить до структури апарату Луганського обласного управління Пенсійного фонду України, а отже приймає на себе відповідні функції з реалізації державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підвідомчій йому території, з урахуванням чого при наявності у відповідача заборгованості з єдиного внеску на підставі ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-IV та п. 6.3 розділу 6 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 р. № 21-5 (діяла станом на час винесення спірної вимоги), має право застосовувати до боржника заходи впливу та стягнення, з огляду на що вимога про сплату недоїмки № Ф-498 від 05.08.2013 р. винесена законно, а посилання позивача на відсутність такої юридичної особи як Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області виключно ґрунтуються на невірному розумінні норм чинного законодавства.

В обґрунтування заперечень проти позову представник Реєстраційної служби Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області зазначив, що оскільки на час набуття чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» з 01.07.2004 р, яким регулюються правовідносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців, Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області вже існувало.

Позивач та представники відповідачів в судове засідання не прибули, просили розглянути справу без їх участі. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець на спрощеній системі оподаткування та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

З 01.01.2011 р. набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (надалі - Закон № 2464), яким визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з пунктом другим розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, з дня набрання чинності цим Законом суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування відповідно до Указу Президента України від 03 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», нараховують, обчислюють та сплачують єдиний внесок відповідно до цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України № 2464, платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 7 та частиною 11 статті 8 Закону № 2464, фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, зобов'язані сплачувати єдиний внесок у розмірі 34,7% від суми, що визначається такими платниками самостійно, при цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону № 2464, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У відповідності до частини восьмої статті 9 Закону № 2464, платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Як вбачається з матеріалів справи, за ФОП ОСОБА_1 рахувався борг зі сплати єдиного внеску в сумі 11310,78 грн., який складався з недоїмки у розмірі 10970,78 грн. у т.ч. за 2011 рік - 4010,30 грн., за 2012 рік - 4572,42 грн., за 1 півріччя 2013 року - 2388,06 грн. та штрафної санкції - 340,00 грн.

Згідно з положеннями частини 4 статті 25 Закону № 2464 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату, яка є виконавчим документом. Дане положення також було унормовано пунктом 6.3 розділу 6 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 р. № 21-5, яка була чинною в період винесення вимоги відносно позивача та наразі втратила чинність.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Суд зазначає, що на теперішній час у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013 р. № 406-VII, функції з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від Пенсійного фонду України передано Міністерству доходів і зборів України.

У зв'язку з існуючою заборгованістю пенсійним органом відносно боржника - ФОП ОСОБА_1 було винесено вимогу про сплату недоїмки від 05.08.2013 р. № Ф-498 (а.с. 5), яка була направлена на її адресу рекомендованим листом та отримана, що не заперечувалось позивачем.

Позивач у зв'язку з незгодою з сумою боргу скористався своїм правом на її узгодження та оскарження, яке передбачено статтею 25 Закону № 2464.

Як встановлено судовим розглядом, рішенням від 30.01.2014 р. № 2506/09-10 Пенсійний фонд України залишив без змін рішення ГУ ПФУ в Луганській області про результати розгляду скарги від 27.11.2013 р. № 7556/03-10, рішення УПФУ в Новоайдарському районі Луганської області про результати розгляду заяви від 26.09.2013 р. № 6124/03-10 та вимогу про сплату недоїмки № Ф-498 від 05.08.2013 р., а скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 р. № 384/2011, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України (далі - Міністр). Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; внесення пропозицій Міністру щодо формування державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством; ефективне та цільове використання коштів, удосконалення методів фінансового планування, звітності та системи контролю за витрачанням коштів; забезпечення надходжень від сплати збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, ведення обліку цих надходжень, інших коштів відповідно до законодавства та здійснення контролю за їх сплатою, забезпечення ведення реєстру застрахованих осіб; виконання інших завдань, визначених законами України та покладених на Пенсійний фонд України Президентом України.

Відповідно до пункту 7 Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про створення Пенсійного фонду України» від 28.01.1992 р. № 39 на базі Українського республіканського відділення Пенсійного фонду СРСР створено Пенсійний фонд України з управліннями в Республіці Крим, містах Києві та Севастополі.

Постановою Кабінету Міністрів України «Питання створення Пенсійного фонду України» від 01.06.1994 р. № 345 визначено статус Пенсійного фонду як центрального органу виконавчої влади. Згідно з цим Положенням та Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.06.1994 р. № 5-1 утворено відділи Пенсійного фонду України у районах, містах та районах у містах.

Відповідно до абз. 2 п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 р. № 497 «Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду» Пенсійному фонду України було наказано утворити на базі районних, міських та районних у містах відділів Пенсійного фонду у Вінницькій, Волинській, Житомирській, Запорізькій, Івано-Франківській, Кіровоградській, Луганській. Одеській, Рівненській, Сумській, Тернопільській, Херсонській, Черкаській, Чернівецькій, Чернігівській областях та м. Севастополі відповідні районні, міські, районні у містах управління Пенсійного фонду.

Правлінням Пенсійного фонду України 30.04.2002 р. було прийнято Постанову № 8-1 «Про затвердження структури Пенсійного фонду України» та Постанову № 8-2 «Про затвердження Положення про управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, і Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, а також у містах та районах», згідно якого управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах, а також у містах та районах у містах є органами Пенсійного фонду України, підпорядкованими відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України. Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Отже, у зв'язку з порушенням позивачем законодавства та виникнення наявного боргу УПФУ в Новоайдарському районі Луганської області діяло як орган державної влади у здійсненні ним владних управлінських функцій і, відповідно, як суб'єкт владних повноважень.

Суд звертає увагу, що в даному адміністративному позові позивачем оскаржується вимога про сплату недоїмки виключно з підстав відсутності відповідного обсягу повноважень у УПФУ в Новоайдарському районі Луганської області, що спростовується судом виходячи з системного аналізу наведених вище нормативно - правових актів, з урахування того, що факт винесення такої вимоги є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції та процесом реалізації наданих йому законом функцій, який сам по собі не тягне за собою будь-яких правових наслідків для особи, а правові наслідки для позивача несе акт індивідуальної дії - вимога про сплату недоїмки, яка має вплив на його права та інтереси, а тому у позовній вимозі щодо визнання незаконними дій особи з назвою "управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області" () щодо складання вимоги № Ф-498 від 05.08.2013 р. слід відмовити.

Щодо позовних вимог відносно скасування державної реєстрації особи з назвою "управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області" () як такої, що проведена за відсутності факту створення цієї особи та за відсутності жодного установчого документу з істотним порушенням порядку створення юридичної особи, суд також відмовляє у їх задоволенні з огляду на наступне.

Твердження позивача щодо відсутності такої юридичної особи як Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області ґрунтуються на хибному тлумаченні норм чинного законодавства, оскільки в матеріалах справи наявний витяг з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України на підтвердження правового статусу відповідача як юридичної особи, з організаційно правовою формою - орган державної влади (а.с. 30-31)

Позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про наявність порушень його прав як фізичної особи з боку відповідачів при створенні та реєстрації Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона по справі повинна доказати ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Положеннями частини 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, відсутність з боку відповідачів порушень прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 при створенні та реєстрації Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області, винесенні оскаржуваної вимоги, виключає можливість захисту судом порушеного права та, відповідно, прийняття судом рішення на користь позивача.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати йому не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 163, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області, Реєстраційної служби Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області про визнання дій незаконними та скасування державної реєстрації - відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сагайдак В.В.