Справа № 2а/0470/4684/12
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/66171/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та стягнення вихідної допомоги за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії відповідачів щодо невірного нарахування, несвоєчасної та не в повному обсязі виплати ОСОБА_4 вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку з посади судді.

Стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_4 недовиплачену вихідну допомогу у сумі 23 156, 84 грн.

У касаційній скарзі Територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить змінити ухвалу суду апеляційної інстанції та скасувати постанову суду першої інстанції.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним вимогам не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом голови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 грудня 2010 року № 171-к на підставі постанови Верховної Ради України від 02 грудня 2010 року № 2762-VI «Про звільнення суддів» з 31 грудня 2010 року ОСОБА_4 був відрахований зі штату суду у зв'язку з виходом у відставку з виплатою вихідної допомоги у розмірі 28 місячних заробітків та з цієї ж дати йому було припинено виплату щомісячного грошового утримання. Стаж роботи позивача на посаді судді станом на 31 грудня 2010 року складав 28 повних років.

Пунктом 3 статті 43 Закону України «Про статус суддів» (яка булла чинною на момент виникнення спірних правоввідносин) передбачено, що судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заробітку.

Як встановлено судами, на підставі ст. 43 Закону України «Про статус суддів» при звільненні позивачеві була виплачена вихідна допомога в сумі 133719, 59 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2012 року у справі №2а/0470/9157/11 за позовом ОСОБА_4 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, стягнення недовиплаченої суми вихідної допомоги та стягнення середньої заробітної плати за час затримки остаточного розрахунку, стягнуто з Територіального управління державної судової адміністрації в Дніпропетровської області на його користь 92117, 21 грн. вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку з посади судді.

Крім того, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2012 року у справі № 2а/0470/12935/11 за позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровської області видати ОСОБА_4 довідку про заробітну плату для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці з зазначенням індексації за грудень 2010 року в сумі 827,03 грн.

Відповідно до довідки про заробітну плату позивача за грудень 2010 року, заробітна плата (з урахуванням індексації в сумі 827,03 грн.) за вказаний період склала 8892, 63 грн.

Вважаючи, що загальна сума вихідної допомоги, яка повинна бути виплачена позивачу, з урахуванням довідки про заробітну плату складає 248 993, 64 грн., з яких відповідачем було виплачено 133 719, 59 грн. при звільненні та 92 117, 21 грн. було стягнуто за рішенням суду, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості по вихідній допомозі в сумі 23156,84 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна з таких підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Тобто, судовому захисту відповідно до вимог адміністративного судочинства підлягають лише порушені права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб з боку суб'єктів владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Проте з матеріалів справи не вбачається, а судами першої та апеляційної інстанцій не було з'ясовано, якими саме рішенням, діями чи бездіяльністю відповідачів були порушені права, свободи або законні інтереси позивача, які б потребували судового захисту.

Колегія суддів вважає, що виходячи зі змісту позовних вимог, з'ясуванню у даній справі підлягає факт звернення позивача до відповідачів з вимогою про виплату заборгованості по вихідній допомозі та прийняття відповідачами рішення з приводу цього питання.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи те, що судами попередніх інстанцій не було встановлено всіх обставин справи як таких, що мають суттєве значення у справі, що призвело до необгрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов'язків сторін у даному спорі, а також те, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до положень частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

При новому розгляді справи судам слід врахувати викладене, уточнити зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, всебічно і повно перевірити доводи, на яких грунтуються вимоги та запереченні сторін, вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, надати правову оцінку встановленим обставинам, і в залежності від встановленого правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин,

За таких обставин, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, зокрема, статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало