Справа № 826/20783/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 лютого 2015 року № 826/20783/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Державної фіскальної служби України Головного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві
про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії
Обставини справи:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві з вимогами про визнання протиправними дії Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо прийняття рішення № 290 від 30 вересня 2014 року про анулювання свідоцтва платника єдиного податку серія НОМЕР_2 від 17 січня 2012 року, виданого ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) як фізичній особі-підприємцю, що перебував на спрощеній системі оподаткування зі ставкою єдиного податку: 3 група, 5 відсотків; про зобов'язання Державну податкову інспекцію в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві скасувати рішення № 290 від 30 вересня 2014 р. про анулювання свідоцтва платника єдиного податку; про зобов'язання Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві скасувати рішення від 17 грудня 2014 р. № 344/к/26-15-10-08 про результати розгляду первинної скарги; про зобов'язання Державну податкову інспекцію в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві видати ОСОБА_1 нове свідоцтво платника єдиного податку, що перебуває на спрощеній системі оподаткування зі ставкою єдиного податку: 3 група, 5 відсотків, взамін анульованого свідоцтва платника єдиного податку серія НОМЕР_2 від 17.01.2012р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про помилкову сплату грошових коштів по єдиному податку на рахунок відповідача з невірно вказаними реквізитами, що позивачем в майбутньому було виправлено. При цьому, позивач також посилався на порушення відповідачем 1 п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України при винесені оскаржуваного рішення у зв'язку з відсутністю акту перевірки за наслідками проведеної камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування. А тому, позивач вважає, що оскаржуване рішення № 290 прийнято необґрунтовано та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги у повному обсязі.

Відповідачі заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець Оболонською районною у м. Києві державною адміністрацією, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця №022909 від 12 травня 2010 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

З 01 січня 2012 року по 30 вересня 2014 року позивач перебував на спрощеній системі оподаткування зі ставкою єдиного податку: 3 група 5 відсотків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено грошові кошти по єдиному податку: 3 група 5 відсотків у сумі 5395,00 грн. на невірний рахунок відповідача 1 із зазначенням призначення платежу - сплата єдиного податку, що підтверджується платіжними дорученнями № № 50, 52 та квитанцією № 82, копії якиї наявні в матеріалах справи.

30.09.2014 ДПІ в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведена камеральна перевірка фізичної особи-підприємця платника єдиного податку ОСОБА_1 щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, якою встановлено наявність податкового боргу по єдиному податку у розмірі 5 395,00 грн.

Рішенням Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № 290 від 30 вересня 2014 р. анульовано свідоцтво платника єдиного податку серія НОМЕР_2 від 17 січня 2012 p.

За наслідками адміністративного оскарження Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві вказане рішення залишено без змін, а скарга позивача без задоволення.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове обґрунтування позовних вимог і наявність підстав для їх часткового задоволення виходячи з наступного.

З 1 січня 2011 року введено в дію Податковий кодекс України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 75 Податкового кодексу України (в редакції від 27.09.2014 чинною на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні перевірки документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Згідно п. 86.1. ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до пп. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації в органі державної податкової служби вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем за наслідками проведеної камеральної перевірки фізичної особи-підприємця платника єдиного податку ОСОБА_1 щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування встановлено наявність податкового боргу по єдиному податку та складено довідку № 290/26-54-17-04-28/НОМЕР_1.

Підстави та умови анулювання реєстрації платника єдиного податку передбачені пп. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України. Зокрема, згідно зазначеної норми у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку здійснюється на підставі акту перевірки у разі встановлення відповідних порушень вимог чинного податкового законодавства.

Проте, відповідачем в порушення пп. 86.2 ст. 86 та пп. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України за наслідками проведеної камеральної перевірки складено довідку, а не акт на підставі якої прийнято оскаржуване рішення. А тому, суд вважає, що відповідачем 1 - ДПІ в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві не дотримано вимоги Податкового кодексу України за наслідками проведеної перевірки та вчинено дії при прийнятті оскаржуваного рішення у спосіб, який не передбачений законом, а саме прийняття рішення № 290 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку на підставі довідки.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправними дії Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві при прийнятті рішення № 290 від 30 вересня 2014 року про анулювання свідоцтва платника єдиного податку серія НОМЕР_2 від 17 січня 2012 року та скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, судом враховано, що податковий борг в сумі 5395,00 грн. був погашений позивачем, що підтверджується квитанцією від 28.10.2014, копія якої наявна в матеріалах справи. Відповідачем 1 проведено звірку відсутності податкового боргу, що підтверджується актом звірки від 19.11.2014 № 5585-20 про відсутність боргу.

Стосовно вимог позивача про зобов'язання Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві скасувати рішення від 17 грудня 2014 р. № 344/к/26-15-10-08 про результати розгляду первинної скарги суд вказує про наступне.

Відповідно до частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Таким чином судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Отже, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, та підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Рішення, дія чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення, дія чи бездіяльність прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення, дія чи бездіяльність є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Суд зазначає, що рішення контролюючого органу, прийняте в процедурі апеляційного узгодження суми податкового зобов'язання, в разі, якщо ним не змінюється податкове повідомлення-рішення, яким визначена сума податкового зобов'язання, не має юридичного значення для платника податків, оскільки не створює для нього юридичного наслідку (не звужує коло прав, не збільшує коло обов'язків).

Вказана позиція суду узгоджується з висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в Ухвалі суду від 31 травня 2012 р. у справі К-54177/09-С.

З огляду на викладене, вимога позивача про зобов'язання Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві скасувати рішення від 17 грудня 2014 р. № 344/к/26-15-10-08 про результати розгляду первинної скарги задоволенню не підлягає.

Також, враховуючи, що судом скасовано рішення, яким анульовано свідоцтво платника єдиного податку, суд не вбачає законних підтесав для видачі позивачу нового свідоцтва платника єдиного податку, а тому дана вимога задоволенню також не підлягає.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 69, 70, 71, 122, 158-163, 172, 177, 179 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Задовольнити адміністративний позов частково.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві при прийнятті рішення № 290 від 30 вересня 2014 року про анулювання свідоцтва платника єдиного податку серія НОМЕР_2 від 17 січня 2012 року;

3. Скасувати рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № 290 від 30 вересня 2014 р. про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

4. В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Скарга про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда