Справа № 814/2142/14
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

16 лютого 2015 року м. Київ В/800/435/15

Вищий адміністративний суду України в складі колегії суддів:

Борисенко І.В.

Вербицької О.В.

Кошіля В.В.

Островича С.Е.

Юрченко В.П.,

розглянувши заяву Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області

про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.12.2014

у справі № 814/2142/14 (№ К/800/63753/14)

за позовом Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва

Головного управління Міндоходів у Миколаївській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дубричи»

про визнання недійсними установчих документів, припинення юридичної особи, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.12.2014 у названій справі.

Згідно ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом;

3) порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення Вищим адміністративним судом України незаконного судового рішення з питань, передбачених статтею 1711 цього Кодексу.

У заяві про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.12.2014 року заявник посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме - п.п. 7.7.8 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

В обґрунтування своїх вимог надає копію постанови Вищого адміністративного суду України від 12.11.2014, в якій, на його думку, відповідні норми матеріального права застосовані інакше, ніж у даній справі.

Між тим, відповідно до положень ст.237 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про перегляд судового рішення може бути подана виключно за наявності таких складових: неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, ухвалення різних за змістом судових рішень, спірні питання виникли у подібних правовідносинах. Зокрема, така складова як подібність правовідносин, означає тотожність суб'єктного складу учасників відносин, тобто, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (наприклад часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). У той же час, зміст правовідносин визначається обставинами кожної конкретної справи.

У справі, про перегляд якої ставиться питання, перевіряючи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору про визнання недійсними установчих документів, припинення юридичної особи, суд касаційної інстанції, відмовляючи у відкритті касаційного провадження з підстав необґрунтованості касаційної скарги, погодився з висновком судів попередніх інстанцій про непідтвердження податковим органом ознак фіктивності відповідача.

Зі змісту постанови Вищого адміністративного суду України від 12.11.2014 (наведеної заявником як приклад неоднакового застосування судами норм матеріального права) вбачається, що суд касаційної інстанції, перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про доведеність контролюючим органом, що державна реєстрація підприємства (відповідача) була здійснена на підставну особу без наміру здійснення підприємницької діяльності, тобто, з порушенням закону. При цьому, судом касаційної інстанції зазначено, що, відмовляючи у позові, суди попередніх інстанцій помилково послались на норми підзаконного нормативно-правового акту, які мають меншу юридичну силу, ніж норми закону, яким встановлені підстави для припинення юридичної особи.

Приписи ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України визначають виключними мотивами подання заяви про перегляд судових рішень неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень саме у подібних правовідносинах.

Отже, правовідносини у справі, щодо якої подано заяву про перегляд судових рішень, та у справі, на яку посилається заявник в обґрунтування неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права судом касаційної інстанції, не є подібними, що виключає підстави для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державній податковій інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області у допуску справи для перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.12.2014 у справі № 814/2142/14 (№ К/800/63753/14).

2. Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді І.В. Борисенко

О.В. Вербицька

В.В. Кошіль

С.Е. Острович

В.П. Юрченко