Справа № 718/2849/14-а
Суддя: Мізюк В. М.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2015 року Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Мізюка В.М., при секретарі Константинник М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіцмань справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до Кіцманської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кіцманської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням ХХХІ сесії Кіцманської міської ради VІ скликання від 11 вересня 2014 року №203/9, відмінено рішення виконкому Кіцманської міської ради №269/4 від 10 квітня 1996 року "Про надання земельної ділянки у безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва", оскільки в рішенні не вказано адресу, за якою надається земельна ділянка ОСОБА_2 Зазначає, що рішення міської ради №203/9 від 11 вересня 2014 року, являється незаконним і підлягає скасуванню, так як рішення від 10 квітня 1996 року №269/4, яке було прийнято без відома позивача, який заперечує проти відміни цього ж рішення, вичерпало свою дію, а тому Кіцманська міська рада не мала права через 18 років 5 місяців відмінити це рішення.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю посилаючись на обставини та документи викладені у позовній заяві.

Представник відповідача не з'явився у судове засідання, однак подала до суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу за її відсутності та письмове заперечення на позов вказуючи на те, що в оскаржуваному рішенні №269/4 від 10 квітня 1996 року "Про надання земельної ділянки у безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва" не вказано адресу за якою надається земельна ділянка ОСОБА_2, то з даного рішення неможливо визначити істотні умови передачі земельної ділянки, а саме - адресу за якою вона надається, таке рішення є незаконним та нікчемним, а отже підлягає скасуванню. Таким чином, на підставі вказаного рішення дана громадянка не могла б реалізувати своє право щодо приватизації вказаної ділянки. Тому міська рада вважає, що мала право на скасування своїх попередньо прийнятих рішень які прийняті з порушенням законодавства або з допущеними неточностями чи помилками. Просила відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з таких підстав.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Кіцманської міської ради №269/4 від 10 квітня 1996 року "Про надання земельної ділянки у безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва", ОСОБА_2 надано у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку, без зазначення адреси за якою надається земельна ділянка ОСОБА_2.

Згідно рішення сесії ХХХІ Кіцманської міської ради VІ скликання від 11 вересня 2014 року №203/9, відмінено рішення виконкому Кіцманської міської ради №269/4 від 10 квітня 1996 року та прийнято вважати таким, що втратило чинність у зв'язку з невідповідністю до вимог чинного законодавства .

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Рішенням Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19, ст. 144 Конституції України, ст. 25, ч. 14 ст.46, ч. 1, 10 ст. 59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначено, що : зі змісту ч. 2 ст. 144 Конституції України та ч. 10 ст. 59 закону, вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України в аспекті конституційного подання положення ч. 2 ст. 19, ст.. 144 конституції України, ст.. 25, ч.1, 10 ст. 59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року , стосовно права органу місцевого самоврядування скасувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що вимоги позивача безпідставні. Відповідач діяв в межах своїх повноважень у відповідності з діючим законодавством України.

Частиною 1 ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є доказами, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Суд зауважує, що згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Судом оцінюється належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Однак, подавши до суду позов та не надавши доказів на його обґрунтування, тим самим позивач не довів обставин правомірності оскаржуваного рішення, тому його слід визнати неправомірним.

Дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх доказів, що є в матеріалах справи. В їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, та

на підставі ст ст. 26 ч.1 п.34, Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року №280/97-ВР, та керуючись ст.ст.71 ч.2, 86, 160-163, 171 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до Кіцманської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення - відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: