Справа № 2а/2470/445/11
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2011-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13:15год. 15 березня 2011 року м. Чернівці Справа № 2а/2470/445/11

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Ковтюк В.О.

секретаря судового засідання Колесник В.Ю.

за участю :

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Федонюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом приватного підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Хотинському районі Чернівецької області про скасування податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій, суд -

В С Т А Н О В И В :

Приватний підприємець ОСОБА_3 (позивач) звернувся з адміністративним позовом (з врахуванням заяви про зміну позовних вимог) до Державної податкової інспекції у Хотинському районі Чернівецької області (відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 08 лютого 2011 року в частині застосування штрафних санкцій за нездійснення щоденного друку фіскальних звітних чеків в розмірі 2720,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що податкове повідомлення-рішення №/0 від 08.02.11р. є таким, що підлягає частковому скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з акту, під час перевірки було встановлено 8 випадків не роздрукування щоденного друку фіскальних звітних чеків, однак це не відповідає дійсності, оскільки фіскальні чеки за вказані відповідачем дні є в наявності в книзі КОРО та роздруковані протягом 24-х годин з моменту початку роботи позивача, що відповідає податковому роз'ясненню державної податкової адміністрації України надане в листі від 07.11.02р. №7501/6/23-2119, тобто фіскальні звітні чеки повинні роздруковуватися не пізніше ніж через 24 години після початку роботи РРО.

Крім того, думку позивача, працівниками відповідача методологічно не вірно визначено та застосовано штрафні санкції передбачені п.п.4 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон №265), оскільки вони не містять вимоги щодо застосування до суб'єкта підприємницької діяльності санкції за кожне не виконання щоденного друку фіскального звітного чеку чи кожне його не зберігання протягом встановленого терміну.

На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що податкове повідомлення рішення №/0 від 08.02.11р., в частині щодо застосування штрафних санкцій за невиконання щоденного друку фіскальних звітних чеків є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, на обґрунтування чого надав письмове заперечення, в яких зазначено наступне.

Як вбачається з акту перевірки від 03 лютого 2011 року позивачем не було забезпечено щоденне друкування фіскальних звітних чеків за 13.05.10р.; 08.06.10р.; 03.07.10р.; 16.07.10р.; 11.10.10р.; 23.10.10р.; 21.11.10р.; 08.01.11р., тим самим було порушено вимоги п.9 ст.3 Закону №265, відповідальність за це передбачена п.4 ст.17 Закону №265 - 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340,00 грн.) у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку, так як позивачем було допущено 8 випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку, то сума штрафних санкцій складає 2720,00 грн. = 8 х 340,00 грн.

Таким чином, як вбачається з наведеного, законодавством чітко визначено, що штрафна санкція за вказані порушення застосовується за кожен факт його вчинення, а не одноразово за їх сукупністю.

Також, відповідач зазначає, що відповідно до ч.2 ст.251 Цивільного кодексу України, терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а ч.2 ст.252 ЦК зазначає, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати; в абзаці 25 ст.2 Закону №265, зазначено, що фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті, а тому виходячи з наведеного позивач зобов'язаний друкувати щоденні фіскальні звітні чеки протягом кожної календарної дати (дня) в якій здійснювалися розрахункові операції.

Виходячи з наведеного, дії працівників відповідача відповідають вимогам чинного законодавства, а тому відповідач наполягає на безпідставності позову та на відмові у його задоволені.

Під час судового розгляду представник відповідача наполягав на безпідставності позову та відмові у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 03 лютого 2011 року проведено перевірку магазину-бару ПП ОСОБА_3, в ході якої встановлено:

- не відповідність фактичної суми готівки на місці проведених розрахунків, сумі зазначеної в денному звіті РРО (Х-звіті) в розмірі 41,25 грн.;

- 8 випадків нездійснення щоденного друкування на РРО фіскальних звітних чеків (Z-звітів) - 13.05.10р.; 08.06.10р.; 03.07.10р.; 16.07.10р.; 11.10.10р.; 23.10.10р.; 21.11.10р.; 08.01.11р. (розрахункові операції у зазначені дні проводилися), про що було складено акт перевірки від 03.02.11р. (без номера) (а.с. 5-6).

На підставі зазначеного акту 08 лютого 2011 року було винесено податкове повідомлення-рішення №/0, яким до ПП Александрова застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 2721,00 грн. на підставі ст.17 Закону №265 за порушення п.п. 9, 13 ст.3 Закону №265 (а.с.8).

Факт порушення п.13 ст.3 Закону №265 та правомірність застосування відповідачем штрафних санкцій за це порушення в розмірі 1 грн., позивачем не оскаржується та підтверджується матеріалами справи, зокрема: актом перевірки від 03.02.11р. (а.с.5-6) та розрахунком штрафних санкцій (а.с.25).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та надання послуг регулюються Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995р. №265/95-ВР. (далі - Закон №265) та Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002р. №199 «Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування».

Частково задовольняючи позов суд виходить з наступного.

Пункт 9 ст.3 Закону №265 передбачає обов'язок суб'єктів господарювання які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Статтею2 Закону №265 визначено термін «фіскальний звітний чек» згідно якого це документ установленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті.

Згідно з абзацом другим ст.2 Закону №265 фіскальні функції - здатність реєстратора розрахункових операцій забезпечувати однократне занесення, довгострокове зберігання у фіскальній пам'яті, багаторазове прочитання і неможливість зміни підсумкової інформації про обсяг розрахункових операцій, виконаних у готівковій та/або безготівковій формі, або про обсяг операцій з купівлі-продажу іноземної валюти. Виконання Z- звіту безумовно відноситься до фіскальних функцій РРО.

Стаття 13 Закону №265 зазначає, що вимоги щодо реалізації фіскальних функцій реєстратора розрахункових операцій для різних сфер застосування встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, відповідно до Постанови №199 підсумок розрахунків обчислюється за зміну, максимальна тривалість якої не повинна перевищувати 24 години. Проте, ні Закон №265, ні постанова №199 не пов'язує ці вимоги з добою або робочою зміною.

Крім того, п.2 Постанови №199 зазначає поняття «зміна» - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z- звіту до виконання наступного Z-звіту.

Таким чином, суд вважає, що зміна РРО - це період часу, не прив'язаний до календарної дати або часу роботи суб'єкта господарювання, відлік тривалості зміни РРО починається з моменту реєстрації першої розрахункової операції, після виконання попереднього Z-звіту.

Як вбачається із досліджених в судовому засіданні копій контрольних стрічок за 13.05.10р.; 08.06.10р.; 03.07.10р.; 16.07.10р.; 11.10.10р.; 23.10.10р.; 21.11.10р.; 08.01.11р. та книги обліку розрахункових операцій, позивачем друкування Z-звітів за 08.06.2010р., 23.10.2010р., 08.01.2010р. здійснювалось з порушенням вимог п.9 ст.3 Закону №265, зокрема після реєстрації першої розрахункової операції до друкування Z-звіту проміжок часу перевищує 24 години.

Однак щодо застосування штрафних санкцій в розмірі 2700 грн. то суд вважає, що рішення відповідача підлягає частковому скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ст.17 Закону №265, за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання.

Відповідно до розрахунку штрафних (фінансових) санкцій по ПП ОСОБА_3 за порушення п. 9 ст. 3 Закону №265 (8 випадків нездійснення щоденного друкування фіскальних звітних чеків) нарахована сума фінансових санкцій у відповідності до п. 4 ст. 17 Закону № 265 в розмірі 2720,00 грн. (8х340,00 грн.) (а.с.25), тобто до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції за кожен факт не роздрукування Z-звіту.

Суд не погоджується з даним висновком відповідача, оскільки не виконання обов'язку - це єдине порушення, не залежно від кількості днів чи разів невчинення, а тому санкція повинна застосовуватися у єдиному розмірі 340,00 грн. Даний висновок також кореспондується з позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена у рішенні від 30.09.10р. у справі №К-24064/10.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Відповідачем не надано суду переконливих доказів правомірності застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі зазначеному в оскаржуваному рішенні.

Таким чином, сукупність вищенаведених обставин дає суду підстави для часткового задоволення позовних вимог зокрема щодо застосування штрафних санкцій в розмірі 2 380 грн. (340,0 грн.*7).

Керуючись статтями 11, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення від 08 лютого 2011 року № /0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі розмірі 2380 (дві тисячі триста вісімдесят) грн. 00 коп.

3. В іншій частині відмовити в задоволенні позову.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанову в повному обсязі виготовлено 21 березня 2011 р.(20.03.2011р. -вихідний день).

Суддя В.О. Ковтюк