Справа № 308/19961/13а
Суддя: Сеник Р.П.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Справа № 7606/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2014 року у справі № 308/19961/13-а за позовом ОСОБА_1до Управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

11 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області про перерахунок пенсії. Посилається на те. що 26.11.2012 року він досяг віку 60 років та відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» набув право на пенсію за віком, після чого звернувся до Управління пенсійного фонду у м. Ужгороді за призначенням пенсії та надав відповідний, який вимагався від нього відповідачем, пакет документів.

Вважає дії відповідача по неврахуванні при призначенні його пенсії всіх наданих ним документів та його всього трудового стажу, і як наслідок призначення йому пенсії в заменшеному розмірі протиправними, оскільки такими діями, порушено його конституційне право на достатній життєвий рівень шляхом отримання належного, заслуженого ним за 40 років роботи (а фактично 43 роки), пенсійного забезпечення передбаченого ст.ст. 46, 48 Конституції України. Так, при призначенні йому пенсії ним було надано та пред'явлено всі необхідні документи, які вимагав від нього пенсійний фонд, а зокрема, заяву, паспорт, ідентифікаційний код, трудову книжку, довідки про зарплату, про підтвердження стажу, протоколи опиту свідків тощо. Вказані документи в оригіналах (крім паспорту та ідентифікаційного коду) знаходяться в матеріалах його пенсійної справи у відповідача.

Під час розгляду справи позивач на підставі ст. 51 КАС України збільшив позовні вимоги та просив визнати протиправними дії відповідача щодо призначення, нарахування та виплати йому пенсії за віком в заменшеному розмірі та зобов'язати Управління пенсійного фонду Україгги в м. Ужгороді Закарпатської області поновити його порушене право на належне пенсійне забезпечення шляхом проведення перерахунку його пенсії з врахуванням: трудового (страхового) стажу 41 рік 7 місяців 27 днів; довідки Литовської республіки від 12.02.2013 року № 7Д-268 про заробітну плату за період з травня 1983 року по грудень 1986 року та довідки від 22.03.2013 року № 25; 13-років (з липня 1999 року по 26.11.2012 року) здійснення догляду за батьками - інвалідами Великої Вітчизняної Війни враховуючи протоколи опитування свідків(протокол опитування свідка ОСОБА_2, протокол опитування свідка ОСОБА_3, протокол опитування свідка ОСОБА_4.) та довідку Управління праці та соціального захисту населення № 275 від 06.12.2012 року; наказу ТОВ Виробничо-комерційної фірми «Колізей» про прийняття на роботу від 19.03.1993 року та наказу ТОВ Виробничо-комерційної фірми «Колізей» про звільнення з роботи від 06.10.1997 року; розпорядження Управління пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області 812251 від 11.04.2013 року; запис в трудовій книжці про період роботи в ТОВ Виробничо-комерційній фірмі «Колізей» з 19.03.1993 року по 06.10.1997 рік; стягнути з Управління пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області на його користь недоотримані суми пенсії за період з 26.11.2012 року по 22.05.2014 року 46323.86 грн.; зобов'язати Пенсійний фонд в подальшому виплачувати йому пенсію з розрахунку 2591.35 грн. щомісяця; відповідно до п. 1 ч. 1. п. 1 ч. 2 ст. 256 КАС України звернути постанову в частині стягнення боргу з виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання; стягнути з відповідача на йог о користь всі судові витрати.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням: запису в трудовій книжці про період роботи в ТОВ Виробничо-комерційній фірмі «Колізей» з 19.03.1993 по 06.10.1997 рік; часу здійснення догляду за батьками інвалідами Великої Вітчізняної Війни з липня 1999 по 31.12.2003 рік, враховуючи протоколи опитування свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив позивач та відповідач, подавши на неї апеляційні скарги.

В апеляційніх скаргах апелянти зазначають, що не погоджуються з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2014 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Пенсійний фонд України в місті Ужгороді Закарпатської області у своїй апеляційній скарзі просить скасувати постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2014 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області як одержувач пенсії за віком.

04 вересня 2013 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, в якій просив повідомити: яким шляхом та відповідно до яких нормативно-правових актів здійснюється призначення та подальший перерахунок пенсій за віком; який розмір пенсії був йому нарахований при призначенні пенсії за віком, коли (число, місяць, рік), які періоди роботи (місяці, роки, розмір зарплати) були враховані при призначенні пенсії, які були взяті до уваги документи надані для призначення пенсії; який розмір пенсії він отримує на сьогоднішній день, з чого даний розмір складається (коефіцієнти стажу та заробітної плати, коефіцієнт заробітку після оптимізації тощо); чи були враховані при призначенні його пенсії наступні документи: довідка від 12.02.2013 року про заробітну плату за період з травня 1983 року по грудень 1986 року; протокол опитування свідка ОСОБА_2, протокол опитування свідка ОСОБА_3,протокол опитування свідка ОСОБА_4; наказ про прийняття на роботу від 19.03.1993 року; наказ про звільнення від 06.10.1997 року; чи був врахований при призначенні пенсії період фактичного здійснення ним догляду за батьками інвалідами ВВВ: з липня 1999 року по 10.02.2006 року (по день смерті) за батьком ОСОБА_5 та за мамою ОСОБА_6 - з липня 1999 року по теперішній час. Також він просив видати йому довідку з помісячною роздруківкою нарахованих йому пенсійних сум за період з дня призначення пенсії по теперішній час (а.с. 26).

Відповідач своїм листом № 08/Ч-42 від 17.06.2013 року повідомив, що питання призначення пенсії за віком регулюється Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою визначено перелік необхідних документів для призначення (перерахунку) пенсій та встановлення надбавок до пенсій. Відповідно до поданої заяви від 25.02.2013 року з 27.11.2012 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком згідно норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із змінами, внесеними Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»

Розмір пенсії при вихідних його даних про страховий стаж ЗО років 7 місяців 9 днів (коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1.35 0.41288) та середньомісячного заробітку 953.59 грн. за період з 01.01.2004 року по 25.11.2012 року (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації-0.40258) склав 856 грн., з 01.12.2012 року- 884 грн., а з 01.01.2013 року - 894 грн. При обчисленні розміру пенсії до страхового стажу не враховано період роботи в ТОВ Виробничо-комерційна фірма «Колізей» з 19.03.1993 року по 06.10.1997 рік. оскільки в трудовій книжці при внесенні відомостей про дату звільнення та відомості про дату наказу про звільнення записи вчинені не акуратно, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. У разі надання уточнюючої довідки про вищевказаний період роботи до страхового стажу може бути зарахований тільки період з 01.04.1993 року по 31.10.1993 року, за який сплачено страхові внески до Пенсійного фонду. Крім того, до страхового стажу не зараховано також час догляду за інвалідами І групи з липня 1999 року по 31.12.2003 року, оскільки це повинно бути підтверджено опитами свідків, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». Відповідно до пункту 30 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Отже, в разі надання оригіналів документів про факт здійснення догляду за інвалідами І групи, буде проведено перерахунок пенсії. Стосовно питання обчислення пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату від 12.02.2013 року № 7Д-268 та від 22.03. 2013 року № 25 зазначено, що на особистому прийомі у спеціалістів залу «єдиного вікна» ОСОБА_1 було наголошено про необхідність здійснення перекладу з литовської мови на українську мову змісту поданих документів, тільки після цього вони будуть прийняті для розгляду. Повідомлено, що відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії проводиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, із першого числа наступного місяця, якщо заяву із усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. У разі подання ОСОБА_1 вище згаданих документів, буде проведено перерахунок пенсії у строки, передбачені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 27.28)

Крім того, позивачу було надіслано довідки про розмір нарахованої йому пенсії, а саме довідка № 222/05 від 14.06.2013 року, з якої вбачається, що пенсія за віком при повному стажі за листопад 2012 року становила 114.13 грн. за грудень 2012 року - 884 грн., та довідка № 223/05 від 14.06.2013 року, згідно якої пенсія позивача завіком при повному стажі з січня 2013 року по травень 2013 року становила 894 грн. щомісячно (а.с. 29, 30).

Задовільняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що доводи відповідача про те, що до страхового стажу не враховано період роботи в ТОВ Виробничо-комерційна фірма «Колізей» за період з 19.03.1993 року по 06.10.1997 рік. так як в трудовій книжці при внесенні відомостей про дату звільнення та відомості про дату наказу про звільнення записи вчинені не акуратно, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, суд не може прийняти до уваги, оскільки запис в трудовій книжці (запис 23) здійснений відповідно до Інструкції, а саме акуратно, кульковою ручкою та про одночасне використання різних чорнил будь-яких заборон Інструкція не має. Разом з тим. вказаний запис у трудовій книжці підтверджується наданими позивачем та оглянутими у судовому засіданні оригіналом наказу № 5 від 19.03.1993 року про прийняття ОСОБА_1 на роботу в ТОВ Виробничо-комерційна фірма «Колізей» та оригіналом наказу № 16 від 06.10.1997 року про звільнення його з вказаного товариства за власним бажанням (а.с. 24. 25).

Щодо позовних вимог, які стосуються проведення перерахунку пенсії з урахуванням часу здійснення позивачем догляду за батьками інвалідами суд першої інстанції зазначив наступне.

Згідно із запису «25» трудової книжки зазначено, що з 01.07.1999 року позивач був звільнений (а.с. 12). Враховуючи наведене та те, що позивачем у судовому засіданні першої інстанції були надані довідки та відповідні посвідчення, які підтверджують факт інвалідності його батьків (а.с. 17-20), оригінали опитування свідків ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 21-23), суд вважав, що позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача провести перерахунок з врахуванням часу догляду за батьками інвалідами за період з липня 1999 року по 31.12.2003 року підлягають до задоволення. Решта періоду по догляду за батьками інвалідами, який просить врахувати позивач у своїх позовних вимог, а саме по 26.11.2012 року, було враховано відповідачем та зараховано до його страхового стажу, що стверджується відповідними довідками, що містяться у матеріалах пенсійної справи (а.с. 93, 98).

Щодо позовних вимог про зобов'язання провести перерахунок пенсії з врахуванням довідки Литовської республіки від 12.02.2013 року № 7Д-268 про заробітну плату за період з травня 1983 року по грудень 1986 року та довідки від 22.03.2013 року № 25 суд першої інстанції пришов до висновку про те, що позивач дійсно має право на врахування стажу його роботи у Литовській республіці згідно довідки від 12.02.2013 року № 7Д-268 про заробітну плату за період з травня 1983 року по грудень 1986 року та довідки від 22.03.2013 року № 25, для перерахунку його пенсії, яку він на даний час одержує на території України.

Однак разом з тим суд першої інстанції зазначив, щовідповідач увесь спірний час діяв у межах своїх повноважень, з урахуванням вимог законодавства з питань пенсійної справи. Так, відповідно до ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Згідно Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями 51 народного депутата України про офіційне тлумачення положень статті 10 Конституції України щодо застосування державної мови органами державної влади, органами місцевого самоврядування та використання її у навчальному процесі в навчальних закладах України (справа про застосування української мови) № 10-рп/99 від 14 грудня 1999 року, положення частини першої статті 10 Конституції України, за яким «державною мовою в Україні є українська мова», треба розуміти так, що українська мова як державна є обов'язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п'ята статті 10 Конституції України). На Пенсійний Фонд України і його територіальні підрозділи, законодавством України не покладений обов'язок та ненадана матеріальна можливість здійснювати переклад документів, які надають особи, для перерахунку або нарахування їм пенсій. З тих же підстав суд не може покласти на відповідача витрати на переклад вказаних документів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем доведена правомірність своїх дій ірішень щодо розгляду заяви ОСОБА_1 стосовно призначення пенсії і подальшого її нарахування, надано достатньо доказів та обгрунтувань правомірності вчинення даних дій з урахуванням норм чинного законодавства.

Отже, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у способів, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, під час розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 по суті, на підставі досліджених судом судом першої інстанції доказів по справ, їх оцінки та аналізу у сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність встановлених законом правових підстав для задоволення решти його позовних вимог за наведеними у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог мотивах.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, пунктом З якої передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, тощо.

За правилами ч. 1 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі. Це означає, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно п. З вказаного Порядку в редакції, що діяв на час звернення позивача, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 5 Порядку надання і оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-1V, затвердженому Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1. зареєстрованому в Міністерстві юстиції від 27.12.2005 року № 1566/11846. із змінами, днем звернення за пенсією вважається день прийому органом, що призначає пенсію, заяви про призначення пенсії. У випадку, якщо до заяви про призначення пенсії надані не всі необхідні документи, орган який призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно надати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть надані не пізніше ніж за три місяці з дня повідомлення про необхідність надання додаткових документів, то днем звернення за пенсією вважається вдень прийому заяви про призначення пенсії. Якщо документи, які необхідно надати додатково, впродовж трьох місяців не надані, пенсія призначається по наявних документах.

Пунктом 2.19 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 року, що діяла на час внесення записів у трудову книжку позивача визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку. Записи здійснюються акуратно, пір'яною чи кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору (п. 2.3); у графі 4 зазначається підстава для внесення запису до трудової книжки наказ (розпорядження) керівника підприємства, дата його видання і номер (п. 2.19). Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; в графі 3 - причина звільнення; в графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис. - наказ (розпорядження ), його дата і номер

Із вищенаведеного випливає те, що доводи в частині не врахуванні відповідачем трудового стажу періоду роботи в ТОВ Виробничо-комерційна фірма «Колізей» за період з 19.03.1993 року по 06.10.1997 рік не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки запис в трудовій книжці (запис 23) здійснений відповідно до Інструкції. Разом з тим, вказаний запис у трудовій книжці підтверджується із матеріалів справи, а саме наказу № 5 від 19.03.1993 року про прийняття ОСОБА_1 на роботу в ТОВ Виробничо-комерційна фірма «Колізей» та наказу № 16 від 06.10.1997 року про звільнення його з вказаного товариства за власним бажанням (а.с. 24. 25).

З запису «25» трудової книжки зазначено, що з 01.07.1999 року позивач був звільнений (а.с. 12). Враховуючи наведене та те, що у матеріалах справи знаходяться довідки та відповідні посвідчення, які підтверджують факт інвалідності його батьків (а.с. 17-20), копії опитування свідків ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 21-23), колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції, щодо задоволення позовних вимоги позивача про зобов'язання відповідача провести перерахунок з врахуванням часу догляду за батьками інвалідами за період з липня 1999 року по 31.12.2003 року. Решта періоду по догляду за батьками інвалідами, який просив врахувати позивач у своїх позовних вимогах, а саме по 26.11.2012 року, було враховано відповідачем та зараховано до його страхового стажу, що стверджується відповідними довідками, що містяться у матеріалах пенсійної справи (а.с. 93, 98).

У відповідності до ч. З ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті(вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6.) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації: 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, наявні у матеріалах справи докази, колегія суду приходить до висновку, що не врахування Управлінням Пенсійного фонду України в місті Ужгороді при нарахуванні позивачу пенсії запису в трудовій книжці про період роботи в ТОВ Виробничо-комерційній фірмі «Колізей» та часу здійснення догляду за батьками інвалідами, суперечать вищезазначеними принципам, що свідчить про наявність порушень прав, свобод та інтересів позивача збоку відповідача, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, звертаючись до суду з позовними вимогами про зобов'язання провести перерахунок пенсії з врахуванням довідки Литовської республіки від 12.02.2013 року № 7Д-268 про заробітну плату за період з травня 1983 року гіо грудень 1986 року та довідки від 22.03.2013 року № 25. позивач вказав, що ці довідки є доказами отримання ним трудового стажу та на підставі них безпосередньо повинна бути перерахована його пенсія. їх переклад жодним нормативно-правовим актом не передбачений та є недоцільним, оскільки довідки складаються з цифрової інформації. Крім того, переклад одного аркушу коштує 400 грн., що є для нього непомірною сумою.

Відповідачем при поданні вказаних документів ОСОБА_1 було наголошено про необхідність здійснення їх перекладу з литовської мови на українську, і тільки після цього вони будуть прийняті до розгляду.

Згідно п. 26 «Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у неї», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637. якщо ім'я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім'ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Відповідно до п. 22 Порядку, стаж роботи громадян України за її межами підтверджується документами, легалізованими МЗС (крім роботи на території колишнього СРСР і держав, з якими колишнім СРСР було укладено угоди про соціальне забезпечення, до укладення відповідних двосторонніх угод). Згідно з п. 23 Порядку, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою.

У відповідності до ч. 2 підпункту «в» п. 7 Постанови правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій згідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи, яким пенсія призначається відповідно до міждержавних Договорів (Угод) в галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу га довідку згідно з додатком № 1 (вказаної постанови) .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Договору між Україною та Литовською Республікою про соціальне забезпечення (Договір ратифіковано Законом № 2928-1II (2928-14) від 10.01.2002, ВВР, 2002, № 23, ст. 148) цей Договір поширюється на передбачені законодавством кожної із Сторін види соціального забезпечення, зокрема в Україні пенсії за віком. Згідно ч. З ст. 28 цього Договору, документи, які на території однієї Сторони були видані та засвідчені гербовою печаткою в установленому порядку відповідними державними органами, будуть дійсними на території іншої Сторони без легалізації.

Легалізація документу - це підтвердження дійсності підпису посадової особи займаній посаді та печатки уповноважених органів державної влади з метою використання документу натериторії іншої держави. Легалізація не підтверджує змісту документа.

Виходячи з викладеного, позивач дійсно має право на врахування стажу його роботи у Литовській республіці згідно довідки від 12.02.2013 року № 7Д-268 про заробітну плату за період з травня 1983 року по грудень 1986 року та довідки від 22.03.2013 року № 25, для перерахунку його пенсії, яку він на даний час одержує на території України.

Разом з тим,колегія суду приходить до висновку про те, що відповідач увесь спірний час діяв у межах своїх повноважень, з урахуванням вимог законодавства з питань пенсійної справи. Так, відповідно до ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Згідно Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями 51 народного депутата України про офіційне тлумачення положень статті 10 Конституції України щодо застосування державної мови органами державної влади, органами місцевого самоврядування та використання її у навчальному процесі в навчальних закладах України (справа про застосування української мови) № 10-рп/99 від 14 грудня 1999 року, положення частини першої статті 10 Конституції України, за яким «державною мовою в Україні є українська мова», треба розуміти гак.що українська мова як державна є обов'язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п'ята статті 10 Конституції України). На Пенсійний Фонд України і його територіальні підрозділи, законодавством України не покладений обов'язок та ненадана матеріальна можливість здійснювати переклад документів, які надають особи, для перерахунку або нарахування їм пенсій. З тих же підстав суд не можіг покласти на відповідача витрати на переклад вказаних документів.

Стаття 19 Конституції України передбачає обов'язок органів державної влади, органів місцевого самоврядування. їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завдання адміністративного судочинства є захист прав, свободі та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування. їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з цим. розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 4 ст. 71 КАСУ, суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З аналізу вимог цієї статті слідує, що суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дій чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для нього не доступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростовувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов'язку, суд повинен задовольнити вимоги позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем доведена правомірність своїх дій і рішень щодо розгляду заяви ОСОБА_1 стосовно призначення пенсії і подальшого її нарахування, надано достатньо доказів та обгрунтувань правомірності вчинення даних дій з урахуванням норм чинного законодавства та у суду не виникає сумнівів у їх переконливості.

Отже, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у способів, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які не віднесені до його компетенції, а тому суд вважає, що такий спосіб захисту прав позивача як зобов'язання Пенсійного фонду в подальшому виплачувати йому пенсію щомісяця з визначеного ним розрахунку, не може бути застосований судом.

Таким чином, під час розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 по суті, на підставі досліджених судом доказів по справі, їх оцінки та аналізу у сукупності, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність встановлених законом правових підстав для задоволення решти його позовних вимог за наведеними у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог мотивах.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2014 року у справі № 308/19961/13-а - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Я.С. Попко

Р.Б. Хобор