Справа № 180/2130/14-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 рокусправа № 180/2130/14-а(2а/180/116/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року у справі № 180/2130/14-а за позовом ОСОБА_1 до Марганецької міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24 липня 2014 року звернувся до суду з позовом до Марганецької міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2, згідно якого, просить визнати незаконним та скасувати рішення відповідача №1664-51-6/VI від 21 липня 2014 року «Про затвердження звіту № 2 тимчасової депутатської комісії з проведення перевірки дотримання трудового законодавства, виконавської дисципліни у виконавчих органах Марганецької міської ради».

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказане рішення повинно бути скасоване, оскільки воно суперечить вимогам ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», так як до повноважень міської ради не належить висловлення недовіри заступнику міського голови. Крім того, перевірка, на підставі якої відповідачем було висловлено позивачу недовіру, проводилась за його відсутності, позивачу не було надано право надавати пояснення, на сесію він не запрошувався.

Крім того, його звільнення з посади є незаконним, у зв'язку з відсутністю підстав припинення служби в органах місцевого самоврядування, визначених ст. 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав незаконним та скасував п.п. 2, 3 рішення Марганецької міської ради №1664-51-6/VI від 21 липня 2014 року «Про затвердження звіту № 2 тимчасової депутатської комісії з проведення перевірки дотримання трудового законодавства, виконавської дисципліни у виконавчих органах Марганецької міської ради».

Постанова суду мотивована тим, що відповідачем лише частково не доведена правомірність оскаржуваного рішення, оскільки в спірному рішенні не зазначена підстава звільнення позивача із займаної посади передбачена ст.20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме безпідставне: посилання судом на ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та неврахування судом першої інстанції обставин проведення відносно позивача перевірки за його відсутності.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Згідно заперечень на апеляційну скаргу, відповідач, посилаючись на необґрунтованість позову, просив у його задоволені відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що розпорядженням міського голови м. Марганця Дніпропетровської області від 22 листопада 2010 року № 144-к, позивача прийнято на посаду заступника міського голови з 23 листопада 2010 року.

Відповідно до висновків звіту № 2 тимчасової депутатської комісії Марганецької міської ради з проведення перевірки дотримання законодавства, виконавської дисципліни у виконавчих органах Марганецької міської ради, визнано незадовільним виконання посадових обов'язків та висловлено недовіру заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради ОСОБА_1, за вчинені грубі порушення притягти ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з займаної посади (а.с.28-30).

Рішенням Марганецької міської ради №1664-51-6/VI від 21 липня 2014 року «Про затвердження звіту № 2 тимчасової депутатської комісії з проведення перевірки дотримання трудового законодавства, виконавської дисципліни у виконавчих органах Марганецької міської ради»: п. 1 затверджено звіт № 2 тимчасової депутатської комісії Марганецької міської ради з проведення перевірки дотримання трудового законодавства, виконавської дисципліни у виконавчих органах Марганецької міської ради; п. 2 визнано незадовільним виконання своїх посадових обов'язків, передбачених законодавством України, та висловлено недовіру заступнику міського голови ОСОБА_1; п. 3 зобов'язано в.о. міського голови, секретаря Марганецької міської ради ОСОБА_2 притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із займаної посади; п. 4 відповідальність за виконання даного рішення покласти на заступника міського голови Дуплій Л.М., контроль на постійну депутатську комісію з питань депутатської діяльності і етики, законності та правопорядку, охорони прав та законних інтересів громадян (ОСОБА_3) (а.с.5,6).

Розпорядженням в.о. міського голови ОСОБА_2 від 04.08.2014 року звільнено із займаної посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради ОСОБА_1, відповідно до рішення Марганецької міської ради №1664-51-6/VI від 21 липня 2014 року, згідно з ст. 43-1 Кодексу законів про працю України, з моменту виходу його з лікарняного (а.с. 44).

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем лише частково не доведена правомірність оскаржуваного рішення, оскільки в спірному рішенні не зазначена підстава звільнення позивача із займаної посади, передбачена ст. 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Статтею 9 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено основні права посадових осіб місцевого самоврядування, серед яких:

у порядку і в межах, встановлених законом, отримувати інформацію щодо матеріалів своєї особової справи та ознайомлюватися з іншими документами, що стосуються проходження нею служби в органах місцевого самоврядування, отримувати від керівників органу місцевого самоврядування відповідні пояснення та давати особисті пояснення;

вимагати проведення службового розслідування з метою спростування безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри щодо неї;

захищати свої законні права та інтереси в органах державної влади, органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування та в судовому порядку.

Згідно із частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином позивач мав право особистої участі у процесі прийняття відповідачем оскарженого рішення для надання особистих пояснень та захисту своїх прав та інтересів, однак був позбавлений реалізації цього права, так як не був повідомлений відповідачем про розгляд ним звіту № 2 тимчасової депутатської комісії з проведення перевірки дотримання трудового законодавства, виконавської дисципліни у виконавчих органах Марганецької міської ради, оскільки доказів такого повідомлення суду не надав.

Між тим судом першої інстанції наявність вказаних обставин безпідставно не врахував, що вплинуло на правильність постанови суду першої інстанції.

Щодо доводів відповідача викладених в запереченнях на апеляційну скаргу про наявність у позивача можливості ознайомлення на офіційному веб-сайті виконкому Марганецької міської ради Дніпропетровської області з інформацією про проведення 51-6 сесії Марганецької міської ради, яку було оприлюднено на підставі розпорядження міського голови № 115-р від 18.07.2014 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Для підтвердження зазначених обставин, відповідачем не було надано суду в якості доказу розпорядження міського голови № 115-р від 18.07.2014 року «Про проведення 51-6 сесії Марганецької міської ради VI скликання» на підставі якого повинно було відбутися оприлюднення вказаної інформації.

Крім того службова записка не є належним доказом оприлюднення цієї інформації та вона не може свідчить про те в якому обсязі було оприлюднено інформацію.

Згідно з ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачена виключна компетенція сільських, селищних, міських рад.

Згідно з п.10 вказаної статті виключна компетенція полягає у прийнятті рішення про недовіру сільському, селищному, міському голові.

Згідно з п. 11 вказаної статті виключна компетенція полягає у заслуховувані звітів постійних комісій, керівників виконавчих органів ради та посадових осіб, яких вона призначає або затверджує.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що до виключних повноважень відповідача не належить висловлення недовіри заступнику міського голови. Крім того, питання такого звільнення не віднесені до відання відповідача Конституцією України та іншими законами.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України (322-08), служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" ( 280/97-ВР ), цим та іншими законами України, а також у разі:

порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону;

порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону);

неподання відомостей або подання посадовою особою місцевого самоврядування неправдивих відомостей щодо її доходів у встановлений термін (стаття 13 цього Закону);

виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов'язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону);

досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).

Посадові особи місцевого самоврядування, зазначені в абзацах третьому та четвертому статті 3 цього Закону, яких притягнуто до відповідальності за корупційні правопорушення, пов'язані з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (3206-17), підлягають звільненню з посади у триденний строк з дня отримання відповідним органом місцевого самоврядування копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Посадові особи місцевого самоврядування, крім посадових осіб, зазначених у частині другій цієї статті, яких притягнуто до відповідальності за корупційні правопорушення, підлягають звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" ( 3206-17 ).

Рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування може бути оскаржено посадовою особою місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом.

Перевибори сільських, селищних, міських голів, зміна керівників органів місцевого самоврядування не є підставою для припинення служби посадовими особами виконавчих органів рад, їх секретаріатів, крім працівників патронатної служби.

Між тим, в оскаржуваному рішенні відповідача не зазначено підстав для звільнення позивача з займаної посади.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає протиправним п.3 спірного рішенні відповідача, яким міська рада зобов'язала в.о. міського голови притягти позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із займаної посади, з урахуванням висновку комісії з проведення перевірки дотримання позивачем трудового законодавства та виконавської дисципліни, оскільки згідно з Кодексом законів про працю України передбачений порядок застосування дисциплінарних стягнень, доказів дотримання якого відповідач суду не надав.

Протиправним є також п.4 оскарженого рішення відповідача, оскільки цим пунктом передбачена відповідальність за не виконання вказаного рішення відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач вказаного обов'язку не виконав.

Таким чином, колегія суддів вважає рішення Марганецької міської ради №1664-51-6/VI від 21 липня 2014 року протиправним та підлягаючим скасуванню.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду та прийняття нової постанови про задоволення позову повністю.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом 4 частини 1 статті 202, статтею 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року у справі №180/2130/14-а - скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Марганецької міської ради №1664-51-6/VI від 21 липня 2014 року «Про затвердження звіту № 2 тимчасової депутатської комісії з проведення перевірки дотримання трудового законодавства, виконавської дисципліни у виконавчих органах Марганецької міської ради».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлений 02 березня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко