Справа № 824/2929/14-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 р. м. Чернівці справа № 824/2929/14-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Анісімов О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кордобан А.В.,

представників позивача - Бакуліна О.Ю., Якубенко Д.В.,

представника відповідача - Швець О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Дністровська ГАЕС" до Сокирянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Дністровська ГАЕС" (далі - ПАТ "Дністровська ГАЕС" або позивач) звернулась до суду із адміністративним позовом (з урахуванням уточнюючої позовної заяви) до Сокирянської об'єднаної державної податкової інспекції (далі - Сокирянська ОДПІ або відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.02.2010 р. №№/2, /2, /2.

Зазначена справа надійшла до Чернівецького окружного адміністративного суду із Вищого адміністративного суду України для нового розгляду, після скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції. Підставами для скасування рішень судів стало не надання належної оцінки обставинам справи, порушення та не вірне застосування норм матеріального права. Зокрема, при вирішенні цієї справи не було з'ясовано за рахунок яких саме коштів (інвестиційної надбавки в якості забезпечення державного фінансування чи за рахунок коштів підприємства) здійснювалось будівництво спірних об'єктів, та які з них, відповідно, передані на баланс відкритого акціонерного товариства «Укргідроенерго» (далі - ВАТ «Укргідроенерго»), а які залишились на балансі позивача, та, відповідно не встановлено обґрунтованості формування ПАТ "Дністровська ГАЕС" податкового кредиту з податку на додану вартість (далі - ПДВ).

Згідно із ч.5 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи. Враховуючи зазначене, судом справу прийнято до свого провадження.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що Сокирянською ОДПІ проведено планову виїзну документальну перевірку ПАТ "Дністровська ГАЕС" за наслідками якої прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень стало, на думку ДПІ, формування позивачем валових витрат та податкового кредиту з ПДВ за рахунок операцій, які фактично не проводились та заниження податкових зобов'язань з ПДВ за лютий 2009 р. Позивач вважає прийняті за наслідками перевірки податкові повідомлення-рішення незаконними, так як господарські операції носили реальний характер, були належним чином оформлені первинними документами, у т.ч. податковими накладними та пов'язані з його господарською діяльністю, заниження податкового зобов'язання із ПДВ за лютий 2009 р. не відбулось, а така позиція відповідача ґрунтується на помилковій оцінці фактів, виявлених під час перевірки. У зв'язку із зазначеним позивач просить позов задовольнити.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечила.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, суду пояснили наступне.

Так, відповідачем проведено планову виїзну перевірку ПАТ "Дністровська ГАЕС" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2008 р. по 30.06.2009 р., яка задокументована актом №575/23-013/30149623 від 13.11.2009 р.

Проведеною перевіркою в діяльності позивача виявлені у т.ч. порушення:

- ч.5 п.п. 7.4.1 п.п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р., №168/97-ВР (далі - Закон №168), в результаті чого, внаслідок не відображення в декларації з метою оподаткування продажу за звичайною ціною, але не нижче ціни їх придбання незавершеного будівництва Дністровської ГАЕС, основних засобів та запасів ТМЦ по яких в попередніх податкових періодах виник податковий кредит з ПДВ, занижено податкове зобов'язання з ПДВ за лютий 2009 р. на загальну суму 22006128,00 грн.;

- п.п 7.2.1 п. 7.2, п.. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону №168, що призвело до заниження ПДВ на суму 83736,00 грн., внаслідок неправомірного включення ПАТ „Дністровська ГАЕС" до складу податкового кредиту 83736,00 грн.

- п.5.1, п.п.5.2.1 п. 5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 р., №334/94-ВР (далі - Закон №334), в результаті чого занижено суму податку на прибуток на 35169,00 грн.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем 27.03.2010 р. прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а саме №/2 про визначення податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 22089864 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 11044782 грн.; №/2 про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 35169 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 12140,8 грн.; №/2 про застосування штрафних санкцій в сумі 11038721 грн.

Представники позивача, вважають ці податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасування, виходячи із наступного.

Так, підставою для прийняття зазначених вище податкових повідомлень-рішень стали висновки, які викладені в акті перевірки, відповідно до яких позивачем занижено податкове зобов'язання з ПДВ по декларації з ПДВ за лютий 2009 року на загальну суму 22006128 грн. внаслідок не відображення в декларації з метою оподаткування продажу за звичайною ціною, але не нижче ціни їх придбання незавершеного будівництва Дністровської ГАЕС, основних засобів та запасів ТМЦ по яких в попередніх податкових періодах виник податковий кредит з ПДВ; а також завищення податкового кредиту з ПДВ та витрат внаслідок формування податкових зобов'язань за рахунок господарських операцій між ПАТ «Дністровська ГАЕС» та товариствами з обмеженою відповідальністю «УБК «Стелла» (далі - ТОВ «УБК «Стелла»), «БК «Тайлінг» (далі - ТОВ «БК «Тайлінг»), які носять характер фіктивних.

Позивач вважає таку позицію Сокирянської ОДПІ помилковою, оскільки майно, ТМЦ по яких в попередніх податкових періодах виник податковий кредит з ПДВ на загальну суму 22006128 грн. не використовувалось в операціях, що не є об'єктом оподаткування ПДВ. Зокрема, позивач вважає помилковим висновок відповідача, що ним на баланс ВАТ «Укргідроненерго» передано майно, за рахунок якого було сформовано вищезазначений податковий кредит з ПДВ. Дане майно залишалось на балансі ПАТ "Дністровська ГАЕС", як майно господарського товариства, яке сформоване за рахунок інвестиційної надбавки до тарифу, що підтверджується звітом товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторсько-консалтингова група «Експерт»» від 23.06.2008 р., №03-08/59/401/494.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «УБК «Стелла» та з ТОВ «БК «Тайлінг» то операції із зазначеними контрагентами носили реальних характер, були спрямовані на досягнення ділової мети, документовані необхідними первинними документами, що надавало право позивачу за рахунок цих операцій формувати податковий кредит з ПДВ та витрати.

За таких обставин, представники позивача просять суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечила, суду пояснила наступне.

Так, дійсно відповідачем проведено планову виїзну перевірку ПАТ "Дністровська ГАЕС" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2008 р. по 30.06.2009 р., в ході якої виявлені чисельні порушення вимог податкового законодавства.

Суть виявлених порушень полягала у тому, що ПАТ "Дністровська ГАЕС" внаслідок не відображення в декларації з метою оподаткування продажу за звичайною ціною, але не нижче ціни їх придбання незавершеного будівництва Дністровської ГАЕС, основних засобів та запасів ТМЦ по яких у попередніх податкових періодах виник податковий кредит з ПДВ, занижено податкове зобов'язання з ПДВ за лютий 2009 р. на загальну суму 22006128,00 грн., а також ним сформовано податковий кредит з ПДВ та витрати за результатами документального проведення нереальних господарських операцій з ТОВ «УБК «Стелла» та ТОВ «БК «Тайлінг».

У зв'язку із виявленими порушеннями Сокирянською ОДПІ прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Представник відповідача вважає такі рішення законними, оскільки вони прийняті за результатами проведеної перевірки, якою об'єктивно встановлені обставини діяльності ПАТ "Дністровська ГАЕС" у перевіряємий період.

Зокрема, щодо господарських операцій між позивачем та ТОВ «УБК «Стелла» та ТОВ «БК «Тайлінг», представник відповідача суду пояснила, що ці операції носять характер фіктивних, оскільки не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, майна, які необхідні для здійснення операцій, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності. Перевіркою встановлено документування операцій по регістрам бухгалтерського обліку, які стосуються лише факту перерахування грошових коштів.

Щодо не відображення в декларації з метою оподаткування продажу за звичайною ціною, але не нижче ціни їх придбання незавершеного будівництва Дністровської ГАЕС, основних засобів та запасів ТМЦ по яких в попередніх податкових періодах виник податковий кредит з ПДВ на загальну суму 22006128,00 грн., представник відповідача суду пояснила, що державне майно, в т.ч. завершене будівництво Дністровської ГАЕС, було створено за рахунок державних коштів, що виділялися на будівництво Дністровської ГАЕС. У лютому 2009 р. відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України, позивач безоплатно передав на баланс ВАТ «Укргідроенерго» незавершене будівництво Дністровської ГАЕС, основних засобів та запасів ТМЦ за балансовою залишковою вартістю на загальну суму грн.

Однак в порушення п.п.5.3.4 п.5.3 розділу Порядку заповнення податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 р., №166, позивач у податковій декларації з ПДВ за лютий 2009 р. не відобразив безоплатну передачу державного майна з балансу підприємства на баланс ВАТ «Укргідроенерго», не подав до податкового органу разом з декларацією довідку про операції, які не є об'єктом оподаткування.

На формування податкового кредиту з ПДВ операції, які фінансувались за рахунок діючої надбавки, включались тільки в якості забезпечення державного фінансування будівництва Дністровської ГАЕС.

За таких обставин представник відповідача просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Так, відповідачем у період часу з 30.09.2009 р. по 06.11.2009 р. проведено планову виїзну перевірку ПАТ "Дністровська ГАЕС" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2008 р. по 30.06.2009 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 р. по 30.06.2008 р., яка задокументована актом №575/23-013/30149623 від 13.11.2009 р.

Перевіркою в діяльності позивача виявлені у т.ч. порушення:

- ч.5 п.п.7.4.1 п.п.7.4 ст.7 Закону №168, в результаті чого, внаслідок не відображення в декларації з метою оподаткування продажу за звичайною ціною, але не нижче ціни їх придбання незавершеного будівництва Дністровської ГАЕС, основних засобів та запасів ТМЦ по яких в попередніх податкових періодах виник податковий кредит з ПДВ, занижено податкове зобов'язання з ПДВ за лютий 2009 р. на загальну суму 22006128,00 грн.;

- п.п. 7.2.1 п. 7.2, п.7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст.7 Закону №168, що призвело до заниження ПДВ на суму 83736,00 грн., внаслідок неправомірного включення ПАТ „Дністровська ГАЕС" до складу податкового кредиту 83736,00 грн.

- п.5.1, п.п.5.2.1 п. 5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закон №334, в результаті чого занижено податку на прибуток на суму 35169,00 грн.

Суть виявлених порушень полягала у тому що ПАТ "Дністровська ГАЕС" внаслідок не відображення в декларації з метою оподаткування продажу за звичайною ціною, але не нижче ціни їх придбання незавершеного будівництва Дністровської ГАЕС, основних засобів та запасів ТМЦ по яких в попередніх податкових періодах виник податковий кредит з ПДВ, занижено податкове зобов'язання з ПДВ за лютий 2009 р. на загальну суму 22006128,00 грн., а також ним сформовано податковий кредит з ПДВ та витрати за результатами документального проведення нереальних господарських операцій з ТОВ «УБК «Стелла» та ТОВ «БК «Тайлінг».

У зв'язку із зазначеними вище порушеннями Сокирянською ОДПІ 27.02.2010 р. прийняті податкові повідомлення-рішення, а саме №/2 про визначення податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 22089864 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 11044782 грн.; №/2 про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 35169 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 12140,8 грн.; №/2 про застосування штрафних санкцій в сумі 11038721 грн.

Суд вважає, що податкові повідомлення-рішення від 27.02.2010 р. №№/2, /2, /2 є протиправними та підлягають скасуванню.

До зазначеного суд прийшов виходячи із наступного.

Так, Сокирянська ОДПІ у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є суб'єктом владних повноважень, який відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи державної податкової служби зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Органи державної податкової служби та їх посадові особи при прийнятті рішень у т.ч. податкових повідомлень-рішень, зобов'язані виходити із наявності в діяльності платника податків об'єктивних порушень вимог податкового законодавства, які задокументовані актом перевірки.

Згідно Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (далі - Порядок), затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 р., №327 (чинний на момент проведення перевірки) під актом передвіки розуміють службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання Відповідно до п.2.3.4 Порядку не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб суб'єкта господарювання (наприклад, "приховування об'єкта оподаткування", "розкрадання", "привласнення", "описка" тощо).

Згідно положень чинного на той час податкового законодавства України, а також враховуючи принципи прийняття суб'єктом владних повноважень рішень, які викладенні у ч.3 ст.2 КАС України, не допускається прийняття рішень, у т.ч. податкових повідомлень-рішень на підставі припущень, які не підтверджуються відповідними доказами. У силу положень ч.2 ст.71 КАС України саме на Сокирянську ОДПІ покладено обов'язок доказувати законність своїх рішень. При цьому під доказами в адміністративному судочинстві розуміють будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.69 КАС України). Припущення в розумінні КАС України не є доказами у справі.

Так, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акту перевірки. Дослідженням змісту зазначеного акту перевірку суд прийшов до висновку, що він не відповідає вимогам Порядку в частині чіткого, об'єктивного відображення порушень податкового законодавства. Факти викладені у ньому не в повній мірі підтверджуються первинними документами, а інколи і суперечать їм, що у сукупності з іншими обставинами, призвело до винесення незаконних податкових повідомлень-рішень. До зазначеного суд дійшов виходячи із наступного.

Вище судом встановлено, що підставами для донарахуванням відповідачем податкових зобов'язань стали господарська операція по безоплатній передачі державного майна ПАТ "Дністровська ГАЕС" на баланс ВАТ «Укргідроенерго» та операції щодо проведення робіт на підставі договорів підряду між позивачем та ТОВ «УБК «Стелла», ТОВ «БК «Тайлінг».

Щодо операції по безоплатній передачі державного майна ПАТ "Дністровська ГАЕС" на баланс ВАТ «Укргідроенерго».

Так, позивачем у 2007 р. включена до податкового кредиту сума ПДВ 22006128,00 грн., а саме по постачальникам ТОВ «Енергопром» - 19023981,00 грн., ВАТ «Укргідропроект» - 2915071,00 грн., ВАТ «Турбоатом» - 50000,00 грн., ТОВ «Мехтрансбуд» - 17076,00 грн. Зазначені суми сформовані за рахунок витрат на капітальне будівництвом Дністровської ГАЕС.

Відповідач вважає, що зазначена сума податкового кредиту з ПДВ не пов'язана із майном, яке залишилось на балансі ПАТ "Дністровська ГАЕС", а пов'язана із майном, яке використано в неоподаткованій операції по передачі державного майна та баланс ВАТ «Укргідроенерго». Суд вважає таку позицію відповідача такою, що ґрунтується виключно на припущенні, яке не підтверджено будь-якими матеріалами, які стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Так, ПАТ "Дністровська ГАЕС" створене згідно з постановою Кабінету Міністрів №674 віл 15.05.1998 р. "Про створення відкритого акціонерного товариства "Дністровська гідроакумулююча електрична станція".

Склад акціонерів ПАТ "Дністровська ГАЕС", НАК "Енергетична компанія України" - 87,40 %, ВАТ "Укргідроенерго" - 11,48%, інші юридичні та фізичні особи - 12%.

Наказом Міністерства палива та енергетики України №14 від 16 січня 2008 року замовником будівництва Дністровської ГАЕС визначено ВАТ "Укргідроенерго".

Для фінансування будівництва залучались кошти резервно-інвестиційного фонду Міністерства енергетики України, цільової надбавки до діючих тарифів на електроенергію, виробленої Дністровською ГЕС-2 та власних коштів Дністровської ГАЕС.

При цьому суд зазначає, що відповідно до звіту товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторсько-консалтингова група «Експерт»» від 23.06.2008 р., №03-08/59/401/494 станом на 01.05.2008 р., за період діяльності позивача фінансування будівництва Дністровської ГАЕС здійснювалось за рахунок держави на суму 509406,00 тис. грн. та за рахунок інших надходжень 155220,00 тис. грн.

У зазначеному звіті аудитора визначений перелік майна, яке є державним. Зокрема до цього переліку увійшли 93 інвентарні об'єкти, а саме:

- 21 об'єкт незавершеного будівництва Дністровської ГАЕС: споруду ГАЕС у складі - верхнє водоймище, водоприймач, тунельні водоводи, перемичка, споруди для водовідливу, КІА, інженерно-побутовий корпус, центральне маслогосподарство, пожежне депо на 4 автомобілі, А-дорога до очисних споруд, А-дорога від промбази ДКГВ до греблі буф. водосховища, А-дорога до верхньої частини Дністровського схилу, А-дорога навколо верхнього водоймища, А-дорога до банкету кріплення Дністровського яру, А-дорога до оголовка дренажної штольні підкріплення покриття існуючої автодороги, житловий будинок №18;

- 2 основні засоби: кран козловий КС 50-42В, кран козловий в.п.125 тн.,

- 70 одиниць обладнання.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 року №1595, Наказу Міністерства палива та енергетики України від 21.01.2009 року №22, рішенням комісії з приймання-передачі державного майна та на підставі акта приймання-передачі державного майна від 27.01.2009 р., ВАТ "Дністровська ГАЕС" передало, а ВАТ "Укргідроенерго" прийняло майно, що обліковується в Єдиному реєстрі об'єктів державної власності, в кількості 93 об'єкти залишковою балансовою вартістю .08 грн. Разом з цим, у вказаному акті відсутня інформація про дату та підстави зарахування на баланс ВАТ "Дністровська ГАЕС" зазначеного державного майна.

При цього суд зазначає, що на підставі зазначених вище актів, з балансу позивача на баланс ВАТ «Укргідроенерго» передавалось виключно державне майно, інше майно не передавалось. Тобто, на балансі позивача залишено майно із статусом корпоративного.

Відповідно до звіту товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторсько-консалтингова група «Експерт»» від 23.06.2008 р., №03-08/59/401/494, довідки Рахункової палати України «Про результати зустрічної перевірки щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 р., №1595-р стосовно передачі державного майна з балансу ВАТ «Дністровська ГАЕС» на баланс ВАТ «Укргідроенерго»» від 25.06.2011 р., №04-10/17 корпоративне майно ПАТ "Дністровська ГАЕС" складається із наступних груп: 1) майно, що було придбане за рахунок коштів, що надходили у вигляді цільової надбавки до діючих тарифів на електроенергію (вартістю 140971 тис. грн.); 2) майно, що було передане до статутного капіталу в якості внеску інших акціонерів (5419,4 тис. грн.); 3) майно, що було придбане за рахунок власних коштів ПАТ "Дністровська ГАЕС" (8719 тис.грн.).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.04.2006, № 204-р "Деякі питання щодо завершення будівництва першої черги Дністровської ГАЕС" рекомендовано НКРЕ здійснити в установленому порядку перегляд тарифу на електричну енергію, що реалізується ВАТ «Укргідроенерго», врахувавши його інвестиційну складову, для фінансування завершення будівництва Дністровської ГАЕС.

На реалізацію зазначених положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.04.2006, №204-р, НКРЕ видані постанови, якими затвердженні тарифи на відпуск електроенергії, в структурі яких містилась інвестиційна складова, для фінансування завершення будівництва Дністровської ГАЕС.

Відповідно до наданих представниками позивача пояснень та документів на їх підтвердження, ПАТ "Дністровська ГАЕС" отримало грошових коштів у вигляді інвестиційної надбавки до тарифу в сумі 188860,00 тис. грн., з яким сплачено податок на прибуток та ПДВ.

При цьому суд вважає за необхідним, визначити правову природу інвестиційної складової до тарифу.

Так, відповідно до п.1.3 Постанови НКРЕ від 04.05.2006 р., №563 «Про затвердження Методики розрахунку тарифів на послуги з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами, а також послуги з централізованого диспетчерського управління об'єднаною енергетичною системою» інвестиційна складова це кошти, необхідні ліцензіату для фінансування капітальних вкладень, що спрямовуються на розвиток виробничої діяльності в межах ліцензованої діяльності в період регулювання, які є складовою розрахункового прибутку (додаткове до амортизаційних відрахувань джерело фінансування інвестиційної діяльності).

Чинний Податковий кодекс України під інвестиційною складовою розуміє кошти, передбачені в тарифі на виробництво, передачу та постачання електричної енергії, виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а також транспортування, зберігання та постачання природного газу ліцензіата як частина прибутку, що залишається в розпорядженні суб'єкта господарювання для цільового фінансування видатків, пов'язаних із відновленням, реконструкцією, модернізацією основних засобів (у тому числі заходів з підвищення безпеки та дотримання екологічних норм) та будівництвом нових об'єктів підприємств паливно-енергетичного комплексу, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України (п.п.14.1.82, п.14.1 ст.14 ПК України).

Тобто, аналізуючи викладене слідує, що інвестиційна складова входить до структури прибутку позивача та спрямовується на створення майна ПАТ "Дністровська ГАЕС", зазначене майно використовується у господарській діяльності позивача, а тому операції з цим майном можуть бути об'єктом оподаткування ПДВ.

При цьому необхідно зазначити, що інвестиційна надбавка це є власні кошти підприємства і по своїй правовій природі ці кошти є відмінними від цільової надбавки до тарифу, які є виключно державними коштами.

Під час здійснення планової перевірки, посадовими особами Сокирянської ОДПІ, наявність різних джерел фінансування ПАТ «Дністровська ГАЕС» та відповідно формування за рахунок цих джерел майна, яке має статус державного та корпоративного, не враховувалась. Посадові особи, відповідача виходили з того, що всі роботи/послуги по яким формувався податковий кредит на загальну суму 22006128,00 грн. були пов'язані із державним майном, яке на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 року №1595 перейшло на баланс ВАТ «Укренерго».

Однак у матеріалах, які стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень, відсутні будь-які докази, які обґрунтовують таку позицію Сокирянської ОДПІ.

Відповідно до ч.4 ст.13 Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Тобто, наявність в структурі засновників ПАТ «Дністровська ГАЕС» державних підприємств (державна форма власності) не створює у них переваги над іншими засновниками товариства (приватна форма власності). У даному разі управління товариством здійснюється на підставі норм корпоративного права, що не позбавляє, за рахунок інвестиційної надбавки, адміністрацію ПАТ «Дністровська ГАЕС» покращувати майно із статусом корпоративного.

Як встановлено судом вище, позивачем у 2007 р. податковий кредит у сумі ПДВ 22006128,00 грн. сформований за рахунок господарських операцій, які пов'язані із витратами на капітальне будівництвом Дністровської ГАЕС.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що зміст цих господарських операцій у переважній більшості полягав у наданні позивачу послуг його контрагентами, а саме ТОВ «Енергопром» на суму ПДВ 19023981,00 грн., ВАТ «Укргідропроект» на суму ПДВ 2915071,00 грн., ВАТ «Турбоатом» на суму ПДВ 50000,00 грн., ТОВ «Мехтрансбуд» на суму ПДВ 17076,00 грн.

Відповідачем при перевірці не було встановлено, яке саме майно (державне або корпоративне) було покращено за рахунок зазначених вище послуг, акт перевірки та додатки до нього не містять переліку такого майна, що свідчить про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення приймались на підставі припущень.

Позивач мав право за рахунок коштів, які надійшли йому як інвестиційна надбавка, здійснювати роботи по капітальному будівництву об'єктів Дністровської ГАЕС, які відносились до майна із статусом корпоративне та відповідно не перейшло на баланс ВАТ «Укргідропроект».

Відповідно до положень п.п. 7.4.1. п. 7.4 ст. 7 Законом України "Про податок на додану вартість", податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної вартості товарів (робіт, послуг) та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 6.1 ст. 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності з п.п. 7.5.1. ст.7 Закону №168 датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно із п.п. 7.2.8. ст.7 Закону №168 платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з поставки та придбання товарів (послуг), які підлягають оподаткуванню цим податком, а також які не є об'єктами оподаткування згідно із статтею 3 та звільнених від оподаткування згідно із статтею 5 цього Закону.

Зведені результати такого обліку відображаються у податкових деклараціях, форма і порядок заповнення яких визначаються відповідно до закону. Платник податку веде реєстр отриманих та виданих податкових накладних у документальному або електронному вигляді за його вибором, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку продавця, який надав податкову накладну такому платнику податку.

В додатку до акту перевірки "Витрати, віднесені на капітальне будівництво Дністровської ГАЕС за липень-грудень 2007 р. та січень 2008 р." наведені дані податкових накладних, за якими сформовано податковий кредит в сумі 22006128 грн. При цьому в акті перевірки відсутні посилання на документи бухгалтерського обліку, на підставі яких перевіркою встановлено, що вартість зазначених в додатку до акту перевірки робіт, послуг а товарів включено до вартості державного майна, зазначеного в акті приймання-передачі від 27.01.2009 р.

Відповідно до п.1.7 Порядку факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

В силу п.2.3.2 вказаного Порядку 2.3.2. за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно:

- висвітлити показники, які відображаються суб'єктом господарювання у податковій та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання у розрізі періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю;

- у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб суб'єкта господарювання щодо встановлених порушень;

- зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів. При цьому до акта перевірки додаються пояснення посадових осіб або інших працівників суб'єкта господарювання (у межах їх компетенції), що перевіряється, щодо відсутності первинних та інших документів;

- у разі відмови посадових осіб суб'єкта господарювання надати перевіряючим письмові пояснення щодо встановлених порушень та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, факти відмови відобразити в акті.

Не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб суб'єкта господарювання (п.2.3.4. Порядку).

Тобто, констатація фактів порушень законодавства, що ґрунтується лише на сумнівах та припущеннях, є неприпустимою при складанні офіційного документу органу державної податкової служби (акту перевірки).

Крім того, відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз 28 грудня 2012 року № 5405/5406/12-45, висновки акту Сокирянської об'єднаної державної податкової інспекції Чернівецької області № 575/23-013/30149623 від 13.11.2009 року "Про результати планової виїзної перевірки ПАТ "Дністровська ГАЕС" питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2008 р. по .06.2008 р. валютного та іншого законодавства за період 01.01.2008 р. по 30.06.2008р. в частині нарахування податкових зобов'язань по податку на додану вартість у розмірі 22006128 грн. документально не обґрунтовані та не відповідають вимогам Порядку.

Також, згідно із даним експертним висновком встановити, чи віднесено ПАТ "Дністровська ГАЕС" вартість придбаних товарів, робіт та послуг, по яких сформовано податковий кредит в сумі 22006128 грн. до витрат на придбання об'єктів, переданих згідно акту приймання-передачі майна від 27.01.2009р. або до вартості майна, що залишилось на балансі ПАТ "Дністровська ГАЕС", неможливо. Більш того, у зв'язку із відсутністю даних аналітичного обліку майна, зазначеного в акті приймання-передачі майна від 27.01.2009р., неможливо встановити до вартості яких конкретно об'єктів, в якій сумі та в якому періоді ПАТ "Дністровська ГАЕС" віднесено вартість придбаних товарів, робіт та послуг.

За таких обставин, суд вважає, що висновки податкового органу щодо допущення позивачем зазначених порушень не підтверджені матеріалами справи та ґрунтуються лише на припущеннях, а тому є необґрунтованими, а прийняте на їх підставі рішення - протиправне та підлягає скасуванню.

Щодо господарських операцій позивача з ТОВ «УБК «Стелла» та ТОВ «БК «Тайлінг».

Згідно позиції Сокирянською ОДПІ підставою для донарахування податкових зобов'язань позивачеві, за наслідками господарських операцій з ТОВ «УБК «Стелла» та ТОВ «БК «Тайлінг», стала відсутність видаткових та податкових накладних оформлених належним чином, не підтвердження стосовно врахування реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, майна, яке економічно необхідне для здійснення діяльності, відсутня логічна ув'язка стосовно того, що операції по взаємовідносинах із вищезазначеними підприємствами мали реальний товарний характер.

Оцінюючи взаємовідносини позивача з ТОВ „УБК „Стелла" та ТОВ „БК „Тайлінг", суд виходить із того, що в межах дослідження питання про правомірність формування податкового кредиту у відповідності до норм Закону №168 та Закону №334 варто враховувати наявність, по-перше, належних договорів на надання певних послуг, поставку товару, по-друге, відповідних документів на підтвердження виконання таких договорів та зв'язку понесених витрат з господарською діяльністю підприємства, зокрема, актів виконаних робіт та інших додаткових документів, які передують підписанню цих актів в підтвердження конкретних обсягів, змісту наданих послуг, товарів, по-третє, податкової накладної на оплату послуг, товарів, по-четверте, реальне подальше використання послуг, товарів у господарській діяльності та збільшення обсягів виробництва, продаж й конкретні результати від цього.

При цьому, суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 161 КАС України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Верховний Суд України у постанові від 27.03.2012 р. (справа № 21-737во10) зазначив, що про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку.

Так, 01.02.2009 р. між ПАТ "Дністровська ГАЕС" та ТОВ «БК «Тайлінг» укладено договір підряду №318 щодо проведення електромонтажних робіт.

Зазначена господарська операція документована наступними документами:

- акт приймання виконаних робіт за березень 2009 р. форми №КБ-2в, рахунок-фактура №0012/03 від 12.03.2009 р., податкові накладні №225/244 від 12.03.2009 р., №1000 від 29.04.2009 р., акт виконаних робіт (послуг) №1000 від 29.04.2009 р., акт виконаних робіт б/н (а.с.141-153 т.15).

Крім цього, 24.02.2009 р. між ПАТ "Дністровська ГАЕС" та ТОВ «УБК «Стелла» укладено договір підряду №345, згідно предмету якого підрядник зобов'язувався виготовити проектно-кошторисну документацію і, після її затвердження відповідно до чинного законодавства України, отримати дозвіл та виконати роботи з капітального ремонту приміщень головного щита управління відповідно до календарного графіку виконання робіт.

Зазначена господарська операція документована наступними документами:

- акт приймання виконаних підрядних робіт за травень 2009 р. форми №КБ-2в, податкові накладні №968 від 08.07.2009 р., №244 від 24.02.2009 р., довідка про вартість виконаних підрядних робіт за травень 2009 року форми №КБ-3, платіжне доручення №92 від 08.07.2009 р. (а.с.159-183, т.15).

На момент реалізації зазначених господарських операцій, ТОВ «УБК «Стелла» та ТОВ «БК «Тайлінг» були зареєстровані як юридичні особи та були платниками ПДВ, а отже володіли необхідною податковою правосуб'єктністю, що надавало право позивачу за рахунок операцій з ними формувати податковий кредит з ПДВ та витрати.

Всі податкові накладні, які складені за наслідками господарських операцій між ПАТ "Дністровська ГАЕС" та ТОВ «УБК «Стелла», ТОВ «БК «Тайлінг», включені до податкового реєстру, вартість робіт повністю оплачена (а.с.8,9 т.7, а.с.190 т.16).

На підтвердження реальності виконання зазначених вище підрядних робіт, позивачем суду надано фотоілюстрації об'єктів (робіт), будівництво яких здійснили ТОВ «УБК «Стелла» та ТОВ «БК «Тайлінг» (а.с.7-20, т.16). Дослідженням змісту цих фотоілюстрацій встановлено, що фотодокументовані об'єкти відповідають предмету договорів підряду між позивачем та ТОВ «УБК «Стелла», ТОВ «БК «Тайлінг».

Крім цього, дослідженням матеріалів справи, а також враховуючи вид діяльності, який здійснює ПАТ "Дністровська ГАЕС", слідує, що укладення та виконання ним договорів підряду з ТОВ «УБК «Стелла», ТОВ «БК «Тайлінг» відповідає характеру його діяльності і переслідує ділову мету.

Отже, аналізуючи викладене, суд прийшов до висновку, що на момент проведення зазначених господарських операцій ПАТ "Дністровська ГАЕС" та ТОВ «УБК «Стелла», ТОВ «БК «Тайлінг» володіли спеціальною податковою правосуб'єктністю (у т.ч. були платниками ПДВ), проведення будівельних та суміжних з ними робіт відносилось до їх виду господарської діяльності, підприємства декларували свої податкові зобов'язання, місцезнаходження їх було згідно даних ЄДРПОУ, розрахунки відбувались у безготівковій формі, господарські операції між ними підтвердженні належними первинними документами, що надає право формувати валові витрати, податкові накладні оформленні відповідно до вимог чинного законодавства України, що надає право формувати податковий кредит.

При цьому суд зазначає, що вище досліджені господарські операції між позивачем та ТОВ «УБК «Стелла», ТОВ «БК «Тайлінг» задокументовані первинними документами, які в логічно-хронологічному порядку доповнюють один одного та не містять змістових розбіжностей. Враховуючи вартісні показники досліджених вище договорів та первинних документів до них, суд вважає, що основною метою їх укладення було отримання майнової вигоди. При цьому мала місце зміна активів позивача.

Отже за наявних обставин, аналізуючи зазначене у своїй сукупності, суд прийшов до висновку, що досліджені господарські операції між ПАТ "Дністровська ГАЕС" та ТОВ «УБК «Стелла», ТОВ «БК «Тайлінг» носили реальний (товарний характер), у зв'язку із чим позивач мав право відносити до складу валових витрат витрати здійсненні у зв'язку із придбанням послуг та відповідно за рахунок цих операцій формувати податковий кредит.

Також, суд зазначає, що законодавство України виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставить у залежність від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання. Положення щодо надмірної сплати податку, як необхідної умови його повернення з бюджету платникові, стосується саме цього платника і сплати ним податку в ціні товарів (послуг) постачальникам. Несплата продавцем податку на додану вартість до бюджету, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у зв'язку з невиконанням своїх обов'язків його контрагентами (контрагентами контрагентів позивача), в тому числі не нарахування і несплата податкових зобов'язань останніми, порушує право особи мирно володіти своїм майном, що міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20.03.1952 р. (надалі - Протокол 1 до Конвенції), яка є частиною національного законодавства згідно із ст.9 Конституції України. Зокрема, ст.1 Протоколу до конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України", якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, ЄСПЛ чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Платник податку на додану вартість (покупець товару) на час здійснення господарської операції з придбання товару не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту у зв'язку з придбанням товарів та робіт у випадку, коли останній має необхідні документальні підтвердження розміру таких витрат і податкового кредиту (рішення Верховного Суду України від 31.01.2011 у справі № 21-47а10).

Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

Тому, порушення контрагентами позивача вимог податкового законодавства щодо відображення господарських операцій в податковому обліку та сплати податків спричиняє негативні наслідки саме для них, а не для позивача.

Досліджені вище господарські операції стали підставою, для прийняття податкових повідомлень-рішень від 27.02.2010 р. №№/2,/2, а тому із врахуванням мотивів викладених вище, дані податкові повідомлення-рішення є незаконними та підлягають скасуванню.

Щодо застосування до позивача штрафної санкції в сумі 11038721 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення №/2 від 27.03.2010 року, суд зазначає наступне.

Даним рішенням до позивача застосовано штрафну санкцію в порядку п.п. 17.1.6 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 р, №2181-ІІІ.

Згідно із даною нормою у разі коли платника податків (посадову особу платника податків) засуджено за скоєння злочину щодо ухилення від сплати податків або якщо платник податків декларує переоцінені або недооцінені об'єкти оподаткування, що призводить до заниження податкового зобов'язання у великих розмірах, такий платник податків додатково до штрафів, визначених цим пунктом, за наявності підстав для їх накладення сплачує штраф у розмірі п'ятдесяти відсотків від суми недоплати, але не менше ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Зі змісту даної норми вбачаються дві умови застосування штрафу у розмірі п'ятдесяти відсотків від суми недоплати:

1) засудження за скоєння злочину щодо ухилення від сплати податків;

2) декларація переоцінених або недооцінених об'єктів оподаткування, що призводить до заниження податкового зобов'язання у великих розмірах.

Доказів декларування позивачем переоцінених або недооцінених об'єктів оподаткування, що призвело до заниження податкового зобов'язання у великих розмірах, матеріали справи не містять, а доводи податкового органу в цій частині, як було встановлено вище, є необґрунтованими.

Також, в матеріалах справи містяться: постанова Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2010 року, якою головного бухгалтера ВАТ "Дністровська ГАЕС" ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.367 КК України; постанови слідчого ОВС СВ ПМ ДПА в Чернівецькій області майора ПМ ОСОБА_5 від 04.11.2010р. про відмову в порушенні кримінальної справи відносно головного бухгалтера ВАТ "Дністровська ГАЕС" ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, та про відмову в порушенні кримінальної справи відносно головного бухгалтера ВАТ "Дністровська ГАЕС" ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України від 03.11.2010р. та 04.11.2010р

За наведених обставин, підстави для застосування до позивача штрафних санкцій згідно до п.п. 17.1.6 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" - відсутні, а податкове повідомлення-рішення №/2 від 27.03.2010 р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а згідно з ч.2 зазначеної статті в адміністративних справах про протиправність рішення суб'єктів владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач по справі обґрунтовано довів свої вимоги щодо скасування податкових повідомлень-рішень, а ДПІ не надала суду доказів, які б свідчили про порушення ПАТ "Дністровська ГАЕС" вимог податкового законодавства України.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позов публічного акціонерного товариства "Дністровська ГАЕС" до Сокирянської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.02.2010 р. №№/2, /2, /2 - підлягає задоволенню у повному обсязі.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст.158 - 163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства "Дністровська ГАЕС" до Сокирянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Сокирянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області від 27.02.2010 р. №№/2, /2, /2.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.В. Анісімов

Постанова в повному обсязі складена 27 лютого 2015 р.