Справа № 804/2021/15
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2015 р. Справа № 804/2021/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКононенко О. В.
при секретаріДмитрієнко О.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції про скасування: рішення щодо застосування штрафних санкцій, податкового повідомлення-рішення та вимоги, -
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що підставою для винесення оскаржуваних рішень послугували відомості зазначені в акті перевірки № 2132/173/НОМЕР_3 від 31.12.2014 року, однак на підтвердження своїх висновків Криворізька центральна об'єднана державна податкова інспекція не надала жодного документального підтвердження та доказу, висновки базуються більше на припущеннях та поясненнях бухгалтера, а не на дослідженнях первинних документів, даних бухгалтерського обліку наданих до перевірки.
Представник позивача в судовому засіданні просила позов задовольнити, доводи викладені в позовні заяві підтримали.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала.
Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити, з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі пункту 75.1 статті 75, пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України, на підставі наказу №724 від 28.11.2014 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_3) з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період 3 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.
За результатами перевірки 31.12.2014 року складений акт №2132/173/НОМЕР_3, у висновку якого зазначено, що встановлені порушення:
- пункту 2 частини 1 статті7 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого з урахуванням вимог частини 11 статті 8 підлягає донарахуванню сума єдиного внеску в розмірі 121 304,95 грн.
В обґрунтування висновків акту перевірки перевіряючим було зазначено, що:
- В перевіряємому періоді валові витрати, відображені у декларації про доходи, наданій ФОП ОСОБА_3 до Криворізької центральної ОДПІ складають 4557321 грн., а при перевірці встановлені витрати в сумі 4307321 грн. Розбіжності у сумі 250 000,00 грн. виникли в результаті невірного визначення валових витрат за 2013 рік. Так, в результаті визначення валових витрат за 2013 рік ФОП ОСОБА_3 до витрат включено сплату грошових коштів ДП «Гулівер» у сумі 300000 грн., які фактично не сплачені в 2013 році. Відповідно пояснень бухгалтера Нікішиної І.Б. та ФОП ОСОБА_3 та доданого до пояснень руху коштів по розрахунковому рахунку, зазначена сума сплачена 03.01.2014, отже, витрати фактично понесені в 2014 році.
В ході перевірки питань правомірності декларування доходу, отриманого від провадженням господарської діяльності, в результаті порушень податкового законодавства, викладених в акті, встановлено заниження оподатковуваного доходу у 2013 році на загальну суму 349 582,00 грн. В результаті цього, ФОП ОСОБА_3 занижено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2013 рік у сумі 121 304,95 грн. (349582,00 х 34,7%).
Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.
Пунктом 137.1 статті 137 Податкового кодексу України визначено, що дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.
Відповідно до пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.
Згідно пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Відповідно до пункту 137.4 статті 137 Податкового кодексу України датою отримання доходів, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, є звітний період, у якому такі доходи визнаються згідно з цією статтею, незалежно від фактичного надходження коштів (метод нарахувань), визначений з урахуванням норм цього пункту та статті 159 цього Кодексу.
Висновки про заниження податку зазначені в акті перевірки ґрунтуються лише на помилкових поясненнях бухгалтера Науменко І.Б. (яка в акті перевірки хибно записана, як Нікішина І.Б.) про вчинення арифметичної помилки.
Таким чином, суд вважає, що податковий орган помилково зробив висновок про заниження валового доходу за 2013 рік, при вчиненні арифметичної помилки.
Щодо висновку про завищення валових витрат, суд зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань , внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу
Згідно пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.
Згідно підпункту 14.1.228 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу III Податкового кодексу - витрати, що прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу.
Відповідно до пункту 138.4 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
Висновки акту перевірки щодо завищення валових витрат не підтверджуються з огляду на те, що в декларації про доходи за 2013 рік відображена вартість документально підтверджених витрат пов'язаних з господарською діяльністю, в загальній сумі 4 557 421,00 грн. без ПДВ, які складаються з витрат на оплату праці та нарахування на заробітну плату в сумі 355 348,00 грн. та собівартості реалізованих товарів та з інших витрат у сумі 4 202 073 грн.
В акті перевірки відповідач посилається на пояснення бухгалтера, натомість не зазначено, яка загальна сума коштів сплачена з розрахункового рахунку за товари, роботи, послуги які використовувались в господарській діяльності платника в 2013 році, та не зазначено на підставі, яких документів зроблено висновок про те, що 300000 грн., які позивач сплатив ДП «Гулівер» 03.01.2014 року було віднесено до складу валових витрат в 2013 році.
Оцінивши зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що акт перевірки №2132/173/НОМЕР_3 від 31.12.2014 року не містить достатніх фактичних даних, які підтверджують порушення податкового законодавства позивачем та не може бути підставою для прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень.
Зі змісту статей 162, 164 Податкового кодексу України вбачається, що платником податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, базою оподаткування яких є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Згідно частини 1 статті 8 Закону № 2464-VI розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Приписи частини 11 саттті 8 Закону № 2464-VI визначають, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Абзацом 1 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
З наведеного випливає, що розмір єдиного внеску обраховується виходячи з розміру доходу (прибутку), отриманого від господарської діяльності фізичної особи-підприємця, що підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.
Відтак, зважаючи на те, що у ході перевірки Криворізькою центральною об'єднаною державною податковою інспекцією помилково було встановлено порушень правил визначення чистого оподатковуваного доходу (прибутку), суд вважає що відсутні правові підстави для збільшення грошового зобов'язання зі сплати єдиного соціального внеску.
Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Криворізькій центральній об'єднаній державній податковій інспекції про скасування: рішення щодо застосування штрафних санкцій, податкового повідомлення-рішення та вимоги задовольнити.
Стягнути з державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судовий збір в сумі 404 (чотириста чотири) грн. 86 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2015 року

Суддя О.В. Кононенко