Справа № 2а-13738/12/2670
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Київ К/800/16090/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Конюшка К.В.

Мороза В.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Київгума" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Київгума" до Київської регіональної митниці про скасування рішення про визначення митної вартості товару,-

в с т а н о в и л а :

ТОВ «Київгума» звернулось до суду з позовом в якому просило скасувати рішення Київської регіональної митниці про визначення митної вартості товарів від 21.02.2012року №100190000/2012/310176/2 та зобов'язати відповідача визначити митну вартість товару за методом №1, відповідно до положень ст.267 Митного кодексу України, за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, а саме в розмірі 15, 27 (руб. РФ) за один погонний метр товару, код УКТЗЕД , виробник ОАО «Шуйские ситцы», країна виробник - Росія.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції ТОВ «Київгума» звернулось з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, що між ТОВ «Київгума» (покупець) та Компанією AS INGLE (м. Таллінн, Естонія (продавець) укладено Контракт №15/1-11 від 11.01. 2011р., відповідно до п. 1.1 умов якого, протягом 2011-2012 року продавець зобов'язаний поставити, а покупець прийняти і оплатити сировину для власних потреб, в подальшому - товар, найменування і кількість яких буде фіксуватися у відповідності погодження на кожну окрему партію, в порядку та на умовах, зазначених в даному контракті. До контракту укладено погодження №98 від 15.02.2012 р. на поставку 100 000 пог. метрів, 82000м.кв., ТО 8311- 391496-072-2006 к ГОСТ 29298-2005, арт.с 985 шв., для виробництва клейонки підкладної код УКТЗЕД , виробник ОАО «Шуйские ситцы», країна виробництва - Росія, для власного виробництва.

Відповідно до пункту 2 угоди №98 від 15.02. 2012р. ціна на товар, із врахуванням умов ставки DАР - Київ, Україна (INCOTERMS 2010) автомобільним транспортом, складає 15,27 рублів РФ за один погонний метр товару. На виконання умов зовнішньоекономічних контрактів позивачем до митного оформлення було подано ВДМ №100190000/2012/310140 від 21 лютого 2012 р., в якій вказана митна вартість товару, визначена за 1 методом за ціною договору щодо товарів. Відповідачем 21.02.2012 року прийнято рішення від №100190000/2012/310176/2 про визначення митної вартості товару.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій вказали, що відповідач приймаючи рішення №100190000/2012/310176/2 від 21.02.2012 року про визначення митної вартості товару за другим методом діяв в межах повноважень та на підставі наявних документів, а отже підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу України від 17.11.2002р. (далі - МК України) митна декларація - письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення.

Згідно зі ст. 86 МК України митна декларація приймається та реєструється митним органом у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 265 МК митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу.

Виходячи із зазначеного, колегія суддів вважає, що у разі незгоди Митниці із митною вартістю імпортованого товару, вона відповідно до вимог статті 266 МК зобов'язана провести процедуру консультацій, у ході яких мала б дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів, при цьому кожний наступний метод застосовується у разі неможливості застосування попереднього із наведенням відповідних аргументів.

У випадку якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, відповідачем при визначенні митної вартості товару за основу для розрахунків брались базові цінові дані з їх прив'язкою до конкретного товару.

Згідно наявної у митному органі інформації, митна вартість товару «тканина ситцевой групи, сурова «Полина» становила 0,98 доларів США за метр І. (ВМД від 19 січня 2012 року №100190000/2012/307542). З наведеного вбачається, що вартість заявленого позивачем до митного оформлення товару менша від рівня митної вартості подібних товарів того ж самого виробника з країною походження. Відповідно до Порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання при ввезенні їх на митну територію України декларант повинен подати митному органу необхідні відомості для підтвердження заявленої митної вартості та забезпечити можливість їх перевірки.

Строк дії гарантійних зобов'язань не може перевищувати 90 календарних днів з моменту випуску товарів у вільний обіг (п.11 даного Порядку).

З матеріалів справи вбачається, що митний орган надав позивачу згоду на випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання.

Як зазначає відповідач для підтвердження заявленої митної вартості ТОВ «Київгума» було надано додаткові документи: спеціальний прайс-лист виробника; копія ВМД країни відправлення.

Проте, позивачем не надано інформацію зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість сировини, висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, калькуляції фірми-виробника, які було запропоновано надати в якості підтверджуючих документів. Наданий декларантом «спеціальний прайс-лист виробника» для фірми AS INGLE, суперечить суті прайс-листа, який як комерційна пропозиція повинен бути адресований необмеженій кількості можливих потенційних покупців.

Таким чином ТОВ «Київгума» не виконано вимоги п.11 Порядку декларування, оскільки декларантом не в повному обсязі надано додаткові документи, які вимагались митним органом. Відповідно до п.14 Порядку декларування, якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Аналізуючи матеріали справи колегією суддів встановлено, у митниці виникли обґрунтовані сумніви у достовірності заявленої митної вартості товару в зв'язку з чим і були витребувані додаткові документи, однак позивачем їх надано не було.

Обов'язок суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності подати додаткові документи на вимогу митного органу встановлений ч.2 ст. 264 Митного кодексу України, а також пунктом 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1766 від 20.12.2006р. За ст. 267 МК України перший метод визначення митної вартості може бути використаний лише за умови, якщо дані, заявлені декларантом, підтверджені документально та є достовірними.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при визначенні митної вартості за другим методом митниця діяла відповідно до вимог ст. 266 МК України та мотивувала позивачу неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості товару.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Київгума" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: