Справа № 2а-1670/6663/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Київ К/9991/7975/12

№ К/9991/7975/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2011

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2012

у справі № 2а-1670/6663/11 Полтавського окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Промислова група ДФМ»

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області (ОДПІ)

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2012, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 08.04.2011 № /124б. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі Кременчуцька ОДПІ у Полтавській області просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування позивачу податкових зобов`язань із податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 21.03.2011 № 1444/15-322, про порушення товариством норм підпункту 1.7 статті 1, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР), а саме: завищення податкового кредиту у податковому обліку за грудень 2010 року на загальну суму 157188,00 грн. у зв`язку з включенням суми податку на додану вартість за податковою накладною, виписаною ТОВ «БТС «Арон».

При цьому контролюючий орган послався на відсутність ТОВ «БТС «Арон» за місцезнаходженням, на відсутність у цієї юридичної особи необхідних основних фондів (складських приміщень, виробничих потужностей, транспортних засобів).

За наслідками перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.04.2011 № /124б про донарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 196485,00 грн. (у т.ч. 157188,00 грн. - основний платіж та 39297,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

У судовому процесі встановлено, що 01.12.2010 між ТОВ «Промислова група ДФМ» (покупець) та ТОВ «БТС «Арон» (постачальник) укладений договір поставки № 01/12-1, згідно якого постачальник зобов'язується поставити покупцю, а покупець в свою чергу прийняти та оплатити поставлений товар (інвентатор ACS 800-104, випрямовувач ACS 800-704, шафи сервера ШС-1, шафи живлення ШП-1).

За наслідками виконання вказаного договору ТОВ «БТС «Арон» виписало позивачу податкові та видаткові накладні, суми ПДВ за якими він включив до податкового кредиту у податковому обліку за грудень 2010 року.

Підпунктом 1.7 ст.1 Закону № 168/97-ВР визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 вказаного Закону у редакції Закону України від 25.03.2005 № 2505-IV податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту) (підпункт 7.4.5 пункту 7.4 вказаної статті).

На підставі приєднаних до справи доказів, а саме: копії договору поставки № 01/12-1 від 01.12.2010, податкових та видаткових накладних, рахунків-фактур, а також доказів перевезення обладнання (посвідчення про відрядження до м. Києва, товарно - транспортної накладної), суд першої та апеляційної інстанції встановили факт поставки позивачу обладнання (інвентатор ACS 800-104, випрямовувач ACS 800-704, шафи сервера ШС-1, шафи живлення ШП-1). У подальшому придбане обладнання було реалізовано позивачем ТОВ «Трей-Україна». Оцінка доказів судами відповідає правилам оцінки доказів, встановленим ст.86 КАС України.

Згідно з частиною другою ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що невиконання платником податку - постачальником податкових зобов'язань не позбавляє іншого платника цього ж податку - покупця права на податковий кредит, якщо останнім виконані встановлені законом умови щодо включення сум податку, сплаченого у ціні придбаних товарів (послуг), до податкового кредиту.

Приймаючи до уваги викладене, суди попередніх інстанцій зробили юридично обґрунтований висновок про неправомірне донарахування ТОВ «Промислова група ДФМ» податкових зобов`язань із податку на додану вартість згідно із спірним податковим повідомленням-рішенням.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність вищенаведених висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев