Справа № 810/6501/14
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року 810/6501/14

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя: Головенко О.Д.,

при секретарі судового засідання Гололобові В.Ю.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1;

представника відповідача: не з'явився;

представника третьої особи: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, третя особа - ОСОБА_4 про скасування розпорядження -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, третя особа ОСОБА_4 про скасування розпорядження № 3019 від 14.09.2012 «Про передачу у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_4 для ведення садівництва в садівничому товаристві «Лелека» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області».

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що спірним розпорядженням третій особі було передано у власність земельну ділянку за кадастровим № 2600:04:002:1281, яка накладається на іншу земельну ділянку, а саме на ту, що належить позивачу на праві приватної власності за кадастровим № :04:002:0004.

Зазначає, що даний факт підтверджується повідомленням про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру № 02-33/236 від 01.09.2014 та роздруківкою із кадастрової карти України.

На думку позивача оскаржуване розпорядження є протиправним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Подав суду письмові заперечення проти позову, відповідно до яких вважає, що спірне розпорядження видано в результаті розгляду технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку третій особі для ведення садівництва. Зазначив, що технічна документація із землеустрою була виготовлена організацією, яка має відповідний дозвіл (ліцензію) на проведення робіт із землеустрою, мітила всі необхідні висновки та погодження. Вказує, що технічна документація не мітила відомості щодо накладення виданої земельної ділянки з суміжними.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні. Вказує, що накладення меж земельних ділянок, які належать позивачу та третій особі відсутні.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, суд вважає, що позов у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.05.2004 позивач - ОСОБА_3 уклав договір купівлі - продажу земельної ділянки з ОСОБА_5, що посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 2331.

На підставі вказаного договору позивачем було придбано земельну ділянку площею 0,12 га за кадастровим № :04:002:0004, що підтверджується Державними актом на право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Гнідинської сільської ради Садового товариства «Лелека».

Тобто позивач є власником земельної ділянки із кадастровим № :04:002:0004, що також у судовому засідання сторонами не заперечувалось.

Як вбачається з матеріалів справи 01.09.2014 позивач звернувся до Держземагенства у Бориспільському районі Київської області щодо надання відомостей з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, що належить йому на праві приватної власності.

Однак, Держземагенство у Бориспільському районі Київської області відмовило позивачу у наданні таких відомостей з посиланням на те, що у Державному земельному кадастрі обліковується накладення на земельну ділянку позивача земельних ділянок із кадастровими номерами :04:002:0223, 2600:04:002:1281.

Не погоджуючись з вказаною відмовою позивач звернувся до суду. Наразі цей позов розглядається в рамка іншої адміністративної справи.

В межах розгляду такої справи судом було витребувано в Управлінні Держземагенства у Бориспільському районі Київської області технічну документацію на земельні ділянки із кадастровими номерами :04:002:0223, 2600:04:002:1281.

Так, ознайомившись з матеріалами технічної документації на земельну ділянку № 2600:04:002:1281 позивачу стало відомо про спірне розпорядження щодо передачі у власність третій особі земельної ділянки.

На думку позивача розпорядження № 3019 від 14.09.2012 «Про передачу у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_4 для ведення садівництва в садівничому товаристві «Лелека» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області» є протиправним та таким, що порушує його права, оскільки земельна ділянка позивача та третьої особи накладаються одна на одну.

Не погоджуючись із вищевказаним розпорядженням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань:

забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян;

соціально-економічного розвитку відповідних територій;

бюджету, фінансів та обліку;

управління майном, приватизації, сприяння розвитку підприємництва та здійснення державної регуляторної політики;

промисловості, сільського господарства, будівництва, транспорту і зв'язку;

науки, освіти, культури, охорони здоров'я, фізкультури і спорту, сім'ї, жінок, молоді та неповнолітніх;

використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля;

зовнішньоекономічної діяльності;

оборонної роботи та мобілізаційної підготовки;

соціального захисту, зайнятості населення, праці та заробітної плати.

Місцеві державні адміністрації вирішують й інші питання, віднесені законами до їх повноважень.

Також з урахуванням Законів України «Про землеустрій», «Про місцеві державні адміністрації» та Земельного кодексу України, до повноважень місцевих державних адміністрацій входить передача у власність земельних ділянок громадянам для ведення господарства.

Зокрема, ст. 17 Земельного кодексу передбачає повноваження місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин, а саме до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання та охорони земель; координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; викуп земельних ділянок для суспільних потреб у межах, визначених законом; підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст; здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок; координація діяльності державних органів земельних ресурсів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Пунктом 1 ст. 35 Земельного кодексу України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу однією з умов набуття громадяними України права власності на земельні ділянки є безоплатна передача із земель державної і комунальної власності.

Згідно п. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 118 Земельного кодексу України визначений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем дотримано усіх вимог чинного законодавства щодо передачі у власність третій особі земельної ділянки.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не бере до уваги посилання представника позивача на повідомлення Державного земельного кадастру від 01.09.2014, яке на його думку має інформацію про накладення земельної ділянки позивача на земельну ділянку третьої особи, оскільки у даному повідомленні містить інформація про накладення земельних ділянок третьої особи з іншою земельною ділянкою за № :04:002:0223, а не за № :04:002:0004, яка належить позивачу.

Крім того, судом було направлено відповідний запит до Управління Держземагентва у Бориспільському районі щодо надання інформації про облік наявності накладення земельних ділянок за кадастровими № :04:002:0223, № :04:002:0004 та № 2600:04:002:1281.

З відповіді на запит вбачається, що земельна ділянка позивача розташована на відстані понад 1 км від земельних ділянок з кадастровими № :04:002:0223 та № 2600:04:002:1281.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Позивачем не надано суду належним доказів, які б свідчили про його порушене право при видачі спірного розпорядження про передачу земельної ділянки.

Щодо посилань позивача на роздруківку із кадастрової карти України, то на думку суду це не є належним доказом або документом, оскільки з неї не вбачається порушення меж земельних ділянок та вона офіційно не засвідчена.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122, 159-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядку, встановленому статтями 185-187 КАС України, шляхом подання апеляційної скарги через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Головенко О.Д.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 20 лютого 2015 р.