Справа № 308/16882/13-а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Справа № 876/4274/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Бруновської Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 07.11.2013р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради, Головне управління праці та соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації, Головного управління Державного казначейства України в Закарпатській обл. про визнання дій протиправними, зобов'язання провести нарахування і виплату щорічної разової грошової допомоги інваліда війни,-

В С Т А Н О В И Л А:

27.09.2013р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати незаконними дії, бездіяльність та вчинення дій Управлінням праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради щодо виплат йому щорічної разової грошової допомоги, як інваліду війни третьої групи, за період з 2010р. по 2013р., у розмірі значно заниженому, ніж це визначено ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради здійснити перерахунок розміру щорічної грошової допомоги за 2010-2013 роки, як інваліду війни третьої групи, і виплатити різницю між виплаченою допомогою, обчисленою з урахуванням 7 (семи) розмірів мінімальної пенсії за віком і реально отриманих коштів, у розмірі 18730 грн.; залучити як відповідача Головне управління Державного казначейства України в Закарпатській обл. щодо забезпечення виконання постанови суду грошовими коштами та коштами по відшкодуванню матеріальної шкоди та судових витрат згідно ст.56, ч.3 ст.152 Конституції України (а.с.1-4).

Ухвалою суду від 30.09.2013р. заявлений позов у частині вимог за період з 01.01.2010р. по 27.03.2013р. залишено без розгляду через пропуск строку звернення до суду та відсутності поважних причин для його поновлення (а.с.11-12).

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 07.11.2013р. заявлений позов задоволено частково, визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, за 2013 рік, у розмірі 7 (сім) мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та зобов'язано цього відповідача нарахувати і виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, за 2013 рік, у розмірі 7 (сім) мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та раніше виплаченої суми; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.19-21).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив відповідач Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради, який у поданій апеляційній скарзі просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявленого позову, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи (а.с.28-30).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідач проводив виплату належної позивачу допомоги у межах кошторисних призначень; відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» розміри державних соціальних гарантій на 2013 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються нормативно-правовими актами КМ України. Вказані положення не були визнані неконституційними, а відтак апелянт правомірно виплатив позивачу спірну допомогу у розмірі, визначеному постановою КМ України № 149 від 13.03.2013р. «Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІІ групи, що стверджується копією відповідного посвідчення (а.с.8).

З урахуванням наведеного, позивачу на підставі постанови КМ України № 149 від 13.03.2013р. «Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» органом праці та соціального захисту населення виплачена щорічна разова грошова допомога до 5 травня у 2013 році в розмірі 1895 грн. (а.с.9).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» викладені в новій редакції положення ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до яких щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються КМ України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. наведені положення визнані неконституційними.

Отже, починаючи з 22.05.2008р., відновлено дію ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої розмір грошової допомоги інвалідам війни ІІІ групи має становити сім мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, відповідачем неправомірно здійснена позивачу виплата допомоги у розмірі, який визначений постановою КМ України № 149 від 13.03.2013р. «Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

Окрім цього, на думку колегії суддів, спірні правовідносини не регулюються положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік».

Приписами ч.4 Прикінцевих положень цього Закону установлено, що у 2013 році норми і положення ст.ст.12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Згідно п.1 ч.1 постанови КМ України № 149 від 13.03.2013р. «Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» у 2013 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), проводиться до 5 травня Міністерством соціальної політики шляхом спрямування коштів Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення) для їх перерахування через поштові відділення зв'язку або банки на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання) у таких розмірах:

інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин:

інвалідам I групи - 2415 гривень;

інвалідам II групи - 2110 гривень;

інвалідам III групи - 1895 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» прожитковий мінімум в 2013 році осіб, які втратили працездатність складає: з 1 січня - 894 грн., з 1 грудня - 949 грн.

Приписами ч.4 ст.9 КАС України встановлено пріоритетність законів над підзаконними актами.

Таким чином, виплата щорічної допомоги інваліду війни ІІІ групи до 5 травня за 2013 рік повинна становити сім мінімальних пенсій за віком, з урахуванням вимог ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивач має право на отримання спірної допомоги у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням вимог ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не в розмірі, визначеному постановою КМ України № 149 від 13.03.2013р. «Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії незаконними і зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону.

Також не можуть бути задоволені позовні вимоги про стягнення спірних сум з відповідача, оскільки саме орган праці та соціального захисту населення зобов'язаний здійснювати обрахування та виплату таких сум допомоги, вказані дії до компетенції адміністративного суду не належать.

В силу ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка містить положення про те, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснюють органи праці та соціального захисту населення, обов'язок по виплаті спірної допомоги слід покласти саме на Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради.

Покликання на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» розмірів щорічної грошової допомоги як на причину невиконання зобов'язань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1 у частині визнання дій органу праці та соціального захисту населення протиправними, зобов'язання відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача недоплачену частину спірної допомоги за 2013 рік.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 07.11.2013р. в адміністративній справі № 308/16882/13-а залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

Н.В.Бруновська