Справа № 2-а/1970/3133/12
Суддя: Баранюк А.З.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/3133/12

23 лютого 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

при секретарі судового засідання Хоменко Л.В.

за участю:

представника позивача - Чудика Р. В.

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Козівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Козівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби в Тернопільській області (надалі-позивач, Козівська ОДПІ) звернулась до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (надалі-відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 511999,20 грн. по штрафних (фінансових) санкціях за порушення норм з регулювання обігу готівки.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що за результатами проведеної перевірки за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій складено акт №48-23/НОМЕР_1 від 16.06.2009 року. В ході даної перевірки було виявлено факт реалізації необлікованих товарів. Наведені обставини стали підставою для застосування до відповідача фінансової санкції у розмірі 511999,20 грн.

Відповідач та представник відповідача проти задоволення позову заперечили та пояснили, що висновки акту, на підставі якого було винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, податковим органом зроблено не об'єктивно, не в повній мірі, крім того, податкова вимога від 18.05.2012 року №2, яка стала підставою для звернення позивача до суду скасована у встановленому законом порядку.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, оцінивши представлені у справі докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства суд вважає, що позов не підлягає до задоволення враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець Зборівською районною державною адміністрацією 11 вересня 2002 року.

Відповідно до довідки Козівської міжрайонної державної податкової інспекції Тернопільської області від 15.08.2012 р. № 624/19-017/1 за відповідачем рахується податковий борг в сумі 511999,20 грн. по штрафних (фінансових) санкціях за порушення норм регулювання обігу готівки.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання

Підпунктом 14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності

Судом встановлено, що заборгованість виникла у зв'язку з несплатою грошового зобов'язання нарахованого згідно податкового повідомлення - рішення № від 06.07.2009 року винесеного на підставі Акта перевірки за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій №48-23/НОМЕР_1 від 16 червня 2009 року, яким встановлено порушення п.12 ст.3 та ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (надалі Закон № 265/95-ВР).

Згідно п.12 ст.3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання

готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Відповідно до ст. 6 вищевказаного Закону облік товарних запасів фізичною особою-підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Як зазначено у статті 2 Закону №265/95-ВР місце проведення розрахунків - це місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Стаття 20 даного Закону передбачає, що до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі наведеної норми до відповідача застосовано штрафну санкцію у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів у розмірі 511999,20 грн. (25999,60*2=51999,20).

Податкове повідомлення-рішення № від 06.07.2009 р. на суму 511 999,20 грн. оскаржене відповідачем в судовому порядку. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.10.2009 р. задоволено позов ФОП ОСОБА_2 до Козівської МДПІ та скасовано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 06.07.2010 р. Однак, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2012 р. по справі №88167/09/9104 апеляційну скаргу Козівської МДПІ задоволено, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.10.2009 р. скасовано та прийнято нову, якою в позові відмовлено. Дана постанова набрала законної сили з моменту проголошення, а тому податковий борг нарахований згідно рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 06.07.2009 року № вважається узгодженим.

Згідно п.59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання даної норми Закону податковим органом сформовано та надіслано платнику податків податкова вимога №2 від 18.05.2012 р. відповідно до якої сума податкового боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 становить 515423,86 грн., вручення якої 24.05.2012 р. підтверджено підписом відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Дана податкова вимога оскаржена відповідачем в судовому порядку. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.10.2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2014 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2012 року у адміністративній справі № 2-а/1970/3559/12 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено. Скасовано податкову вимогу Козівської міжрайонної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби від 18.05.2012 року за №2 в частині 511999,20 грн. штрафних санкцій за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій, нарахованих згідно рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 06.07.2009 року. Зобов'язано Козівську міжрайонну державну податкову інспекцію Тернопільської області Державної податкової служби виключити з особового рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (номер ДФО НОМЕР_1) 511999,20 грн. Фінансових санкцій, нарахованих згідно рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 06.07.2009 року.

Дана постанова мотивована неможливістю застосування податковим органом до правовідносин, що виникли з відповідачем зворотної дії закону. В постанові, зокрема, зазначено, що зміст суб'єктивного права Козівської МДПІ Тернопільської області про стягнення фінансових санкцій, згідно рішення № від 06.07.2009 року, повинен визначатися із застосуванням законодавства, яке діяло на момент його виникнення, а приписи Податкового кодексу України не можуть змінити правовий статус зазначених санкцій, який було встановлено попередніми нормативно-правовими актами та поширити на них процедури стягнення, в тому числі в частині строків та способу стягнення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.12.2014 року касаційну скаргу Козівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області відхилено, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2014 року залишено без змін.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сума боргу відповідача в сумі 511999,20 грн. повинна бути виключена позивачем з особового рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, чого позивачем не було зроблено, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та досліджені в судовому засіданні докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, у зв'язку з чим не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Козівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Тернопільській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення податкового боргу - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

В повному обсязі складена 02 березня 2015 року.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.