Справа № 810/392/14-а
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року 810/392/14-а

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за страховими внесками -

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за страховими внесками в розмірі 6 960,48 грн.

28.02.2014 ухвалою суду провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішення у справі № 810/856/14 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області про скасування вимоги № 33-14 від 30.01.2014 у зв'язку з тим, що сума заборгованості увійшла до спірної вимоги.

17.06.2014 рішення у вищевказаній справі набрало законної сили, а провадження 13.01.2015 було поновлено та призначено до розгляду.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що за фізичною особою - підприємцем утворилась заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 6 960,48 грн. Зазначає, що сума боргу виникла за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 та з 01.01.2013 по 30.06.2013.

Сторони до суду не з'явилися. Про час, місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

28.01.2015 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, перевіривши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у відповідача фізичної особи - підприємця виникла заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 6 960,48 грн. за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 та з 01.01.2013 по 30.06.2013.

Законом України від 08.07.2010 № 2464 - 17 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (надалі - Закон № 2464) визначає правовi та органiзацiйнi засади забезпечення збору та облiку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соцiальне страхування, умови та порядок його нарахування i сплати та повноваження органу, що здiйснює його збiр та ведення облiку.

Згідно ч. 1 ст. 2 дія Закону № 2464 поширюється на вiдносини, що виникають пiд час провадження дiяльностi, пов'язаної iз збором та веденням облiку єдиного внеску. Дiя iнших нормативно-правових актiв може поширюватися на зазначенi вiдносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частинi, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 встановлено, що платниками єдиного внеску, зокрема є фiзичнi особи - пiдприємцi, в тому числi тi, якi обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності

Статтею 6 Закону № 2464 визначено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з тим, що відповідачем не сплачувались суми заборгованості органами Пенсійного фонду на підставі ст. 25 Закону № 2464 були сформовані та направлені вимоги щодо сплати вказаного боргу за № Ф - 338 від 11.04.2013, № Ф - 440 від 05.07.2013 та вимога № Ф - 563 від 05.08.2013.

Крім того, судом в подальшому було встановлено, що позивачем також сформована вимога про сплату боргу № 33-14 від 30.01.2014, до якої увійшла сума боргу у розмірі 6 960,48 грн., предметом розгляду якої є у даній справі.

Відповідач не погодившись з вказаною вимогою звернувся до Київського окружного адміністративного суду щодо її оскарження у судовому порядку, у зв'язку з чим судом було зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у даній справі.

09.04.2014 Київський окружний адміністративний суд виніс постанову, якою позовні вимоги фізичної особи - підприємця щодо скасування даної вимоги задовольнив частково та скасував вимогу про сплату боргу № 33 - 14 від 30.01.2014. Як вбачається з даної постанови 17.06.2014 рішення набрало законної сили.

Вказаним судовим рішенням було встановлено, що відповідач отримує пенсію за віком.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи фотокопії посвідчення серії НОМЕР_1 відповідач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 (2 категорії).

Так згідно ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 особи, зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Умови її призначення за віком визначені статтею 26 зазначеного Закону.

З викладеного слідує, що від сплати єдиного внеску звільняються пенсіонери, пенсія яких призначена відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - Закон № 796) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

У даному випадку положення ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» потрібно розуміти в контексті з положеннями ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відтак, пенсія за віком може бути надана особі, яка не досягла пенсійного віку, встановленого Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за умови, якщо остання працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення.

Із наведеного випливає, що призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку не впливає на статус відповідача, як пенсіонера за віком, вказана правова норма не встановлює окремий самостійний вид пенсії, а лише надає право особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, отримати пенсію за віком достроково, тобто із зменшенням загального пенсійного віку.

В даному рішенні суду встановлено, що відповідач скористався своїм правом на дострокове отримання пенсії за віком і на день набуття чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» мав статус пенсіонера за віком.

Разом із тим суд звертає увагу, що неправомірність нарахування позивачеві боргу зі сплати єдиного внеску підтверджуються також нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України.

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з постанови Київського окружного адміністративного суду у справі № 810/856/14 від 09.04.2014, що набрала законної сили, суд дійшов до висновку про те, що відповідач не має сплачувати вказані єдині соціальні внески.

Оцінивши докази, які є у справі та враховуючи всі наведені обставини, зокрема, постанову Київського окружного адміністративного суду, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122, 159-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядку, встановленому статтями 185-187 КАС України, шляхом подання апеляційної скарги через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Головенко О.Д.