Справа № 806/2/15
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року Житомир справа № 806/2/15

час прийняття: 15 год. 00 хв. категорія 8.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря Длугаш О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Бистрицької Д.О.,

представника третьої особи Куліди М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, за участі третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, - Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Новоград - Волинського відділення про скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.09.2014,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила скасувати повністю як таке, що суперечить чинному законодавству податкове повідомлення - рішення № від 30.09.2014. У обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 зазначала, що висновок контролюючого органу, викладений у акті № 1238/01-208/99/17-02/54/НОМЕР_1 від 16.09.2014, про порушення нею пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 176.1 ст. 176, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України в результаті несплати податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік в сумі 12790,91 грн від отриманого додаткового блага є безпідставний. Так як причиною списання банком процентів було дострокове погашення нею кредиту, яким вона мала право користуватися до 29 вересня 2023 року. На думку позивача, дострокове погашення кредиту призвело до втрати нею доходів, а не їх отримання. Проценти були списані у зв'язку з достроковою сплатою, а отже у результаті безпідставності їх нарахування, оскільки кредитними коштами вона вже не користувалась. Позивач вважає, що у даному випадку анулювання чи прощення боргу не було. Кредитні кошти витрачені нею у підприємницькій діяльності, тому вона їх включила до податкового звіту за 2012 рік, податок на доходи фізичних осіб не сплачувала, оскільки на платників єдиного податку не покладено такого обов'язку. У зв'язку з цим позивач переконана, що Новоград-Волинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області неправомірно податковим повідомленням - рішенням № від 30.09.2014 збільшено їй суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами, за основним платежем у розмірі 12790,91 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 3367,73 грн.

Представник позивача у засіданні суду позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, на підставі доводів наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, з мотивів наведених у письмових запереченнях на позовну заяву.

Представник третьої особи в засіданні суду позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, на підставі тверджень, викладених у письмових запереченнях проти позову. Пояснила, що проценти за користування сумою позики, які мала сплатити позивач за договором кредиту та які були анульовані банком, є додатковим благом позивача, а тому вона мала відобразити їх у річній податковій декларації та повинна сплатити із даної суми податок з доходів фізичних осіб.

Заслухавши пояснення представників сторін і представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з таких підстав.

Встановлено, що 12 вересня 2014 року начальником відділу доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Новоград - Волинської ОДПІ проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи ОСОБА_4 за період з 01.01.2012 по 31.12.2012.

Перевіркою встановлено порушення:

- пп. "в" п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, а саме встановлено неподання декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік;

- пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 176.1 ст. 176, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у сумі 12790,91 грн за 2012 рік.

За результатами перевірки складено акт про результати невиїзної позапланової документальної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_4 за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 від 16.09.2014 № 1238/01-208/99/17-02/54/НОМЕР_1.

30 вересня 2014 року Новоград - Волинською ОДПІ Головного управління Міндоходів Житомирської області, на підставі акту перевірки № 1238/01-208/99/17-02/54/НОМЕР_1 від 16.09.2014, прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 16158,64 грн, у т.ч. за основним платежем на 12790,91 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 3367,73 грн.

Не погоджуючись із податковим повідомленням - рішенням ОСОБА_4 оскаржила його у адміністративному порядку.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Житомирській області про результати розгляду первинної скарги від 30.10.2014 № 14853/У-С/10-205 податкове повідомлення - рішення Новоград - Волинської об'єднаної державної податкової інспекції від 30.09.2014 № залишено без змін, а скаргу ОСОБА_4 без задоволення.

Державна фіскальна служба України рішенням про результати розгляду повторної скарги від 26.11.2014 № 3477/У/99-99-10-01-03-14 податкове повідомлення - рішення від 30.09.2014 № та рішення ГУ Міндоходів у Житомирській області від 30.10.2014 № 14853/У-С/10-205 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Суд, визначаючись щодо позовних вимог, виходив із наступного.

ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа - підприємець та узята на облік як платник податків в Новоград - Волинській ОДПІ. З 01 січня 2012 року ФОП ОСОБА_4 здійснювала господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування, про що свідчить копія свідоцтва платника єдиного податку.

Як слідує із акту перевірки від 16.09.2014 № 1238/01-208/99/17-02/54/НОМЕР_1 підставою для висновку контролюючого органу щодо необхідності подання фізичною особою ОСОБА_4 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік, декларування отриманого додаткового блага в сумі 76502,84 грн, нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб від отриманого доходу в сумі 12790,91 грн слугувало те, що, згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України від 11.09.2014, ПАТ "Укрсоцбанк" відображено отримання доходів платником податку - фізичною особою ОСОБА_4 протягом періоду з 01.01.2012 по 31.12.2012 у вигляді додаткового блага за ознакою доходів "126", а саме прощення (анулювання) боргу кредитором за його самостійним рішенням ОСОБА_4 у сумі 76502,84 грн.

Судом встановлено, що 30 вересня 2008 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (Кредитор) в особі начальника сектору роздрібного обслуговування фізичних осіб Новоград - Волинського відділення Житомирської обласної філії АКБ "Укрсоцбанк" та громадянкою України - ОСОБА_4 (Позичальник) укладено договір кредиту № 287/1-698.

За умовами статті 1 цього договору Кредитор зобов'язується надати Позивальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 45000,00 доларів США (надалі - кредит) зі сплатою 15 % процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеними Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться у додатку 1 до цього договору, що є невід'ємною складовою частиною цього договору та порядку погашення основної суми заборгованості згідно з графіком, що міститься у додатку 2 до цього договору, який є невід'ємною складовою частиною цього договору, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 29 вересня 2023 року, на умовах, визначених цим договором. Кредит надається Позичальнику на поточні потреби.

У вересні 2012 року ПАТ "Укрсоцбанк", який є правонаступником АКБ "Укрсоцбанк", на підставі рішення уповноважених осіб Банку щодо позасудового врегулювання питання погашення проблемної заборгованості за уніфікованими Опціями, запропоновано ОСОБА_4 Опцію Cash Settlemtnt 100+30. Вказана Опція передбачала погашення 100 % тіла + 30 % нарахованих та несплачених відсотків (на дату здійснення операції) одноразово. При виконання умов погашення 100 % тіла кредиту та 30 % нарахованих відсотків, залишок нарахованих і несплачених відсотків підлягає анулюванню, знімаються накладені банком заборони на заставне майно, списуються пені та штрафи.

04.09.2012 ОСОБА_4 на ім'я начальника Новоград - Волинського відділення ПАТ "Укрсоцбанк" подано заяву, в якій Позичальник просила надати реструктуризацію по запропонованій банком Опції.

06 вересня 2012 року ПАТ "Укрсоцбанк" в особі начальника Новоград - Волинського відділення № 287 групи відділень № 7 Департаменту роздрібних продаж Північного комерційного макрорегіону ПАТ "Укрсоцбанк" та фізична особа - громадянка України ОСОБА_4 за взаємною згодою вирішили внести зміни до договору кредиту № 287/1-698 від 30 вересня 2008 року, про що уклали додаткову угоду № 1.

Додатковою угодою № 1 від 06.09.2012 про внесення змін до Договору кредиту № 287/1-698 від 30.09.2008 сторонами встановлено черговість повернення заборгованості у разі наявності простроченої заборгованості за кредитом та несплачених процентів за його використання. Згадана угода підписана Кредитором і Позичальником.

Як видно із довідки начальника Житомирського відділення ПАТ "Укрсоцбанк" станом на 07.09.2012 за ОСОБА_4 рахувалася заборгованість у загальній сумі 58971,27 доларів США, у тому числі 40296,80 доларів США - строкове тіло, 5001,28 доларів США - прострочене тіло, 132,12 доларів США - поточні відсотки, 13541,07 доларів США - прострочені відсотки. Позичальником (Клієнтом) 07.09.2012 погашено тіло кредиту в розмірі 45298,08 доларів США та відсотки в розмірі 4101,96 доларів США. Залишок по нарахованих і несплачених відсотках в 9571,23 доларів США було списано.

Статтею 67 Конституції України закріплено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Згідно зі пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Якщо фізична особа - платник податку вперше отримує оподатковувані доходи всередині податкового періоду, то перший податковий період розпочинається з дня отримання таких доходів (п. 162.4 ст. 162 Податкового кодексу України).

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

У відповідності до п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Загальний оподатковуваний дохід, згідно зі абз. 2 п. 164.1 ст. 164 ПК України, - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно зі пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Проценти - дохід, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора як плата за використання залучених на визначений або невизначений строк коштів або майна. До процентів включаються, зокрема: платіж за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит. Проценти нараховуються у вигляді відсотків на основну суму заборгованості чи вартості майна або у вигляді фіксованих сум (пп. 14.1.206 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Із аналізу наведених законодавчих положень, суд приходить до висновку, що обов'язок щодо самостійної сплати податку на доходи фізичних осіб внаслідок анулювання кредитором суми боргу виникає у платника податку за наявності таких умов: отримання платником податку доходу у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; надіслання (вручення) платнику податку кредитором повідомлення про анулювання боргу або укладення з платником відповідного договору; включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду.

Судом з'ясовано, що про списання Банком кредитної заборгованості по кредитному договору № 287/1-698 від 30.09.2008, а саме відсотків у розмірі 9571, 23 доларів США, ПАТ "Укрсоцбанк" неодноразово було повідомлено ОСОБА_4, зокрема позивачу були направлені повідомлення № 100-07/1107 від 07.09.2012 і від 13.09.2012, № 19.1-01/96-13 від 29.12.2012.

Також у цих повідомленнях Банк, посилаючись на пп. 164.2.17 "д" п. 164.2.7 ст. 164 Податкового кодексу України, зазначив, що ОСОБА_4 необхідно відобразити вищевказану суму в річній податковій декларації та самостійно сплатити суму податку на доходи фізичних осіб.

Факт отримання повідомлень ОСОБА_4 її представником не заперечувався.

Отже, ПАТ "Укрсоцбанк" повідомило позивача щодо прощення кредитної заборгованості та, відповідно, отримання позичальником додаткового блага у формі суми анульованого боргу.

Крім того, Банком суму анульованого (прощеного) боргу включено до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь ОСОБА_4, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено).

З огляду на викладене, а також ураховуючи те, що позивачу Банком списано заборгованість зі сплатити прострочених відсотків у розмірі 9571,23 доларів США, суд приходить до висновку, що списана заборгованість у еквівалентній сумі 76502,84 грн є додатковим благом ОСОБА_4 і в розумінні вищенаведених положень ПК України підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

Суд вважає безпідставними твердження представника позивача, що ОСОБА_4, яка є платником єдиного податку, звільнена від сплати податку на доходи фізичних осіб, зважаючи на те, що в силу приписів п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об'єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності фізичної особи та оподатковані згідно з главою 1 розділу XIV ПК України, яка набирала чинності з 1 січня 2012 року.

Списані проценти були платою Позичальника за користування фізичною особою ОСОБА_4 кредитними коштами отриманими для поточних потреб, на підставі договору кредиту № 287/1-698 від 30.09.2008. Проте аж ніяк не доходами ОСОБА_4, які отримані нею в результаті господарської діяльності.

Доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу визначені у статті 165 ПК України.

Однак, наведений у цій статті ПК України перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, не містить доходів, отриманих особою від списання банком процентів, які виникли внаслідок порушення договірного зобов'язання за кредитним договором.

За таких обставин, позивач є платником податку на доходи фізичних осіб.

Згідно зі пп. "в" п. 176.1 ст. 176 ПК України, платники податку зобов'язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

Пунктом 179.1 статті 179 ПК України визначено, що платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пп. 49.18.4 п. 49.18 та п. 49.2 ст. 49 ПК України, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позивач була зобов'язана відобразити суму отриманого додаткового блага в розмірі 76502,84 грн у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік та сплатити податок на доходи з фізичних осіб.

За змістом підпункту 167.1 статті 167 ПК України, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри. Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

ОСОБА_4 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік із відображеним доходом у розмірі 76502,84 грн до податкового органу подано не було, податок на доходи фізичних осіб від отриманого доходу в сумі 12790,91 грн не нараховано і до бюджету не сплачено.

Невиконання позивачем такого обов'язку обумовило самостійне донарахування контролюючим органом ОСОБА_4 суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за ставкою, визначеною п. 167.1 ст. 167 ПК України та на підставі, встановленій пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 цього ж Кодексу.

Судом з'ясовано, що відповідач обґрунтовано розрахував суму такого зобов'язання позивача за ставками, визначеними п. 167.1 ст. 167 ПК України. При цьому позивач коректність такого розрахунку не оспорює.

Разом з цим, суд зазначає, що пунктом 123.1 статті 123 ПК України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (п. 120.1 ст. 120 ПК України).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Новоград-Волинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області правомірно збільшено ОСОБА_4 суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на 12790,91 грн та за штрафними санкціями на 3367,73 грн, з яких: штраф у розмірі 25 % від суми основного платежу - 3197,73 грн, штраф за неподання податкової декларації - 170 грн, та винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення № від 30 вересня 2014 року.

Згідно зі частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення. У той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування своїх вимог.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У частині 2 цієї статті КАС України закріплено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно зі підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 3674-VI), за подання до адміністративного суду: адміністративного позову майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява.

Зважаючи на розмір позовних вимог (16158,64 грн - сума грошового зобов'язання збільшена оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням) та мінімальної заробітної плати встановленої на 1 січня 2015 року, ставка судового збору за подання до суду даного позову становила 1827,00 грн.

Частиною 3 статті 4 Закону № 3674-VI визначено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Квитанцією від 25 грудня 2014 року підтверджено, що за подання до суду даного позову ОСОБА_4 сплачено судовий збір у сумі 182,70 грн. (10% від ставки судового збору).

За таких обставин та враховуючи висновок суду про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, решту суми судового збору в розмірі 1644,30 грн слід стягнути з позивача на користь Державного бюджету.

Керуючись статтями 86, 94, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 1644,30 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 17 лютого 2015 р.