Справа № 814/2878/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2015 р. м. Київ К/800/54712/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Центральному районі м. Миколаєва на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року у справі №814/2878/13-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України Центральному районі м. Миколаєва про скасування вимоги, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України Центральному районі м. Миколаєва про визнання протиправною та скасування вимоги від 05.06.2013 року № Ф-1386/1 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 9776,75 грн.

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що є фізичною особою-підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування, а також пенсіонером за віком, тому згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» звільняється від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року, позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Управління Пенсійного фонду України Центральному районі м. Миколаєва від 05.06.2013 року №Ф-1386/1 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 9776,75 грн.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, Управління Пенсійного фонду України Центральному районі м. Миколаєва звернулось з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Окрім того, позивач є пенсіонером та отримує пенсію з 1997 року за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що підтверджується пенсійним посвідченням №076201.

05.06.2013 року відповідачем було винесено вимогу про сплату недоїмки № Ф-1386/1, відповідно до якої ОСОБА_4 нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 9776,75 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ жодним чином не позбавляє позивача права бути звільненим від сплати єдиного внеску на підставі частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI, оскільки зазначена норма не пов'язує звільнення від сплати єдиного внеску із досягненням особою певного віку, а передбачає звільнення від сплати цього платежу всіх пенсіонерів за віком, яким є позивач.

Однак колегія суддів не погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій та вважає їх передчасними з огляду на наступне.

Право чоловіків на пенсію за віком, що передбачене частиною першою статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у редакціях, чинних на час вчинення спірних відносин, пов'язується, зокрема, з досягненням 60 років.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту «б» статті 12 цього Закону право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільнені зі служби за вислугу років, за віком, за станом здоров'я, у зв'язку із скороченням штатів або організаційними заходами і які на день звільнення досягли 45-річного віку, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4 цього Закону (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України», які набули чинності 6 серпня 2011 року), особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, фізичні особи-підприємці, яким призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і які обрали спрощену систему оподаткування, не звільняються від сплати за себе єдиного внеску на підставі частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Тобто, від сплати за себе єдиного внеску звільняються лише ті фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року у справі № 21-59а14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права, а тому підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Центральному районі м. Миколаєва задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року скасувати, та ухвалити у справі нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України Центральному районі м. Миколаєва про скасування вимоги - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: