Справа № 826/18464/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 лютого 2015 року № 826/18464/14

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., при секретарі Хрімлі К.О., за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. від 18.11.2014р.)

від відповідача1: Арбузова О.О. (дов. від 03.02.2015р. №04/16)

від відповідача2: Цуканової С.Г. (дов. 03.10.2014р. №09-8839/14)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичної особи на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 19.02.2015 року в 10 год. 24хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч.2 ст. 167 КАС України.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_4 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі також - відповідач1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичної особи на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни (надалі також - відповідач2), в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просила:

- визнати протиправними рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичної особи на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни щодо зупинення перерахування/виплати за трансакціями і правочинами з ОСОБА_4, визнання нікчемними усіх трансакцій та правочинів (договорів) з ОСОБА_4, у тому числі Договору банківського вкладу №05/1634-2014від 27.05.2014 року, Договору банківського рахунку №7931 від 15.05.2014 р.

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни щодо не включення ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_2, виданий Дніпровським РУГУ МВС України в місті Києві, "13" травня 2003 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичної особи на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіну Любов Олександрівну включити ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_2, виданий Дніпровським РУГУ МВС України в місті Києві, "13" травня 2003 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_2, виданий Дніпровським РУГУ МВС України в місті Києві, "13" травня 2003 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Реєстру вкладників (Загального реєстру вкладників) Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_2, виданий Дніпровським РУГУ МВС України в місті Києві, "13" травня 2003 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Реєстру вкладників (Загального реєстру вкладників) Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що дії та рішення Уповноваженої особи Фонду та Фонду щодо не включення ОСОБА_4 до Загального реєстру вкладників та зупинення виплат та перерахувань на користь вкладника є протиправними, оскільки порушують законні права та інтереси позивача.

Відповідачі проти задоволення позову заперечували з мотивів необґрунтованості та безпідставності.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

Як свідчать матеріали справи, 15 травня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Старокиївський банк» та ОСОБА_4 було укладено Договір банківського рахунку №7931 (надалі - Договір банківського рахунку). Згідно п. 1.1. Договору банківського рахунку Банк за заявою Клієнта відкриває банківський поточний (на вимогу) рахунок Клієнта №2620 5 501086501 у гривні та здійснює за ним операції згідно чинного законодавства України.

27 травня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та позивачем було укладено Договір банківського вкладу №05/1634-2014 (надалі - Договір банківського вкладу). Згідно п.1.1. Договору - банківського вкладу, Банк відкриває вкладнику вкладний (строковий) рахунок НОМЕР_3 "Недільний" гривні, а Вкладник вносить на цей Рахунок грошові кошти у сумі 200 000,00 грн. (Двісті тисяч гривень 00 копійок), (надалі - Вклад). Згідно п.1.2. Договору банківського вкладу, Дата внесення Вкладу - 27.05.2014 р., дата повернення Вкладу - 03.06.2014 р.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.06.14 р. №365 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.06.14 року прийнято рішення № 50 «Про виведення з ринку та запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Старокиївський банк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Старокиївський банк» Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Старокиївський банк» було призначено мене - Пантіну Л.О.

Даним рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було запроваджено Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Старокиївський банк» строком на три місяця з 18 червня 2014 року по 18 вересня 2014 року.

Постановою Правління Національного банку України від 11 вересня 2014 року було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк».

На виконання даної постанови НБУ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 17.09.2014 року № 92 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» з 18.09.2014 року. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку призначено Пантінову Любов Олександрівну строком на один рік з 18.09.2014 року по 18.09.2015 року включно.

09 вересня 2014 року позивач звернулась до ПАТ «Старокиївський банк» із зверненням (вх. №1352/09-01) про відсутність її в реєстрах вкладників банку та вимогою здійснити виплату належних їй коштів у розмірі 200 000,00 грн., що гарантовані Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За наслідками розгляду вказаного звернення ПАТ «Старокиївський банк» листом №2392/09-02 від 17.09.2014р. повідомив про зупинення виплат та перерахувань гарантованих Фондом на користь ОСОБА_4 та визнання Договору банківського рахунку та Договору банківського вкладу нікчемними.

Також, листом від 09.09.2014р. (вх. №П-7829/14) позивач звернулася до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За наслідком розгляду вказаного звернення Фонд з гарантування вкладів фізичних осіб повідомив, що на даний час уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» здійснює перевірку правових підстав розміщення зазначеного вкладу в банку з урахуванням обмежень в діяльності банку, встановлених Національним банком України під час віднесення ПАТ «Старокиївський банк» до категорії проблемних.

Позивач вважаючи такі дії протиправними звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті суд виходив із наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012р. № 4452-VI.

Порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб (надалі по тексту - ФГВФО), а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду, визначено в Положенні про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 09.08.2012р. №14 (далі - Положення №14).

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та пункту 8 розділу I Положення №14 вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

При цьому, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини 4 статті 26 цього Закону.

Перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку (пункт 4 розділу III Положення №14).

Відповідно до пункту 4 статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Як встановлено ч. 1 статті 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частина третя цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Відповідно до частини 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Системний аналіз викладених вище норм законодавства свідчить, що Уповноважена особа Фонду:

- зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними;

- повідомляє сторони за договорами про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Як вже було судом встановлено, що договір банківського рахунку №7931 був укладений між позивачем та ПАТ «Старокиївський банк» 15.05.2014р.

Водночас, представник відповідача-2 зазначив про те, що 12.05.2014р. постановою НБУ №276/БТ (є банківською таємницею) ПАТ «Старокиївський банк» віднесено до категорії проблемних, а вже 17.06.2014р. до категорії неплатоспроможних (постанова НБУ від 17.06.2014р. №365).

Представник відповідача-2 вказав на те, що під час дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Старокиївський Банк» уповноваженою особою ФГВФО на тимчасову адміністрацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіною Л.О. встановлено факти вчинення працівниками та клієнтами Банку, в тому числі й ОСОБА_4 дій, спрямованих на неправомірне отримання від відповідача-1 гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами.

В межах розгляду справи встановлено, що 24.06.2014р. відповідач-2 видано наказ №23 від про перевірку договорів в ПАТ «Старокиївський банк» (далі - Наказ №23), на виконання якого створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Старокиївський Банк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів) виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим частиною 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Представник відповідача-2 зазначив, що під час проведення перевірки було встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивачки, надходили внаслідок так званого «дроблення» рахунку іншого клієнта. Так, з рахунку іншого клієнта, розмір вкладу якого становив значно більше ніж 200 000 гривень, «знімались» кошти і відразу ж ця сума «надходила» на рахунок відкритий на ім'я позивачки.

На підтвердження такого висновку до суду надано копію витягу з реєстру платіжних документів за 15.05.2014 року, з якого вбачається, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивачки було перераховано з іншого рахунку.

Зазначене на переконання ваідповідача2 свідчить про нікчемність договору, укладеного між банком і позивачем від 15.05.2014р. №7931, оскільки він укладений з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб.

Виявлені обставини були повідомлені відповідачем-2 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Після чого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 21.08.2014р. №182/14 щодо тимчасового блокування виплат грошових коштів та відповідного звернення до правоохоронних органів із завою про вчинення кримінального правопорушення.

На виконання рішення виконавчої дирекції Фонду відповідач-2 звернувся із заявою від 01.09.2014р. до МВС України, у якій просив дослідити дії осіб, які, на її думку, вчинили дії, що мають ознаки кримінальних правопорушень, в тому числі операції щодо зарахування коштів на рахунок, відкритий на ім'я позивача.

За заявою відповідача-2 зареєстровано кримінальне провадження №0000367 за фактом зловживання службовими особами ПАТ «Старокиївський банк» своїми повноваженнями з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб, що спричинило тяжкі наслідки, у вигляді матеріальних збитків Банку, які в 250 і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян, за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 364-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги надані до матеріалів справи докази, щодо нікчемності укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «Старокиївський Банк» Договору №7931 від 15.05.2014, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів відповідача-2 щодо відсутності підстав для включення позивача до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок ФГВФО, оскільки відповідач-2 виявив нікчемність правочину щодо відкриття рахунку, що свідчить про відсутність права у вкладника за таким правочином на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок ФГВФО.

Відтак, позовні вимоги про зобов'язання відповідача-2 включити позивача до повного переліку вкладників та Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський банк» за договором банківського рахунку №7931 від 15.05.2014р. задоволенню не підлягає.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи викладені позивачем у позовній заяві спростовані матеріалами справи та імперативними приписами законодавства.

Натомість відповідачами як суб'єктами владних повноважень доведено оспорюваних дій та рішення.

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статями 9, 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур