Справа № 810/6838/14
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2015 року справа №810/6838/14

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів України в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

позивачка звернулась до суду із вимогами до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ Міндоходів України в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.06.2014 р. №№ 4604-15, 4605-15, 4606-15, 4607-15, 4608-15, 4609-15, якими їй було визначено грошове зобов'язання зі сплати земельного податку у загальному розмірі 114697,55 грн., в т.ч. за рішенням №4604-15 ? 45126,41 грн.; №4605-15 ? 2101,07 грн.; №4606-15 ? 1450,38 грн.; №4607-15 - 5780,08 грн.; №4608-15 - 25500,55 грн.; №4609-15 - 4739,06 грн.

Мотивуючи своє звернення зазначила, що Суворовським районним судом м. Одеси 25.02.2014 р. рішенням у справі №523/665/14-ц, яке набрало законної сили 23.04.2014 р., право власності на нерухоме майно, яке розташоване на земельних ділянках, відносно яких ДПІ у Суворовському районі м. Одеси здійснено нарахування сум земельного податку, було визнано за виробничим кооперативом «Організація орендарів Одесавторресурси», а тому вважає, що не зобов'язана сплачувати земельний податок.

У судове засідання з'явився представник позивачки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав.

20.01.2015 р., до суду надійшло письмове заперечення, у якому відповідач вказував, що винесення оспорюваних рішень від 26.06.2014 р. здійснювалось податковим органом на основі даних облікової справи платника земельного податку ОСОБА_1, згідно яких у позивачки в користуванні перебували придбані нею за договором купівлі-продажу від 13.07.2010 р. земельні ділянки, які розташовані в Суворовському районі м. Одеси за такими адресами: АДРЕСА_1, площею 161 кв.м; АДРЕСА_2, площею 446 кв.м.; АДРЕСА_3, площею 7294 кв.м; АДРЕСА_4, площею 9770 кв.м; АДРЕСА_5, площею 278 кв.м; АДРЕСА_6, площею 296 кв.м. Крім того, відповідач зазначив, що по всіх земельних ділянках, які перебували в користуванні ОСОБА_1, було проведено нормативну грошову оцінку, на підтвердження чого надані довідки управління Держземагенства у м. Одесі Одеської області №1490 від 28.05.2012 р., №1491 від 28.05.2012 р., №1485 від 25.05.2012 р., №1487 від 25.05.2012 р., №1521 від 01.06.2012 р. Відомості щодо переходу права власності на зазначені земельні ділянки до інших осіб у податкового органу відсутні.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАСУ, суд здійснив розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи із наступного:

фізична особа ОСОБА_1 зареєстрована виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області як підприємець 14.04.2011 р. за №0024432, реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов'язкових платежів №.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 13.07.2010 р. про придбання ОСОБА_1 нерухомого майна до останньої перейшло право користування земельними ділянками, на яких воно розташоване, а саме в м.Одесі по АДРЕСА_1, площею 161 кв.м; АДРЕСА_2, площею 446 кв.м.; АДРЕСА_3, площею 7294 кв.м; АДРЕСА_4, площею 9770 кв.м; АДРЕСА_5, площею 278 кв.м; АДРЕСА_6, площею 296 кв.м. Згідно довідок виданих управлінням Держземагенства у м. Одесі Одеської області №1490 від 28.05.2012 р., №1491 від 28.05.2012 р., №1485 від 25.05.2012 р., №1487 від 25.05.2012 р., №1521 від 01.06.2012 р. визначена нормативна грошова оцінка земельних ділянок. На підставі інформації договору купівлі-продажу нерухомого майна та відповідно до здійсненої управлінням Держземагенства у м. Одесі та Одеській області нормативно-грошової оцінки земель, згідно з вимогами п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України, ДПІ у Суворовському районі м. Одеси було зроблено розрахунок земельного податку ОСОБА_1 за 2014 р., який підлягав сплаті протягом 60 днів з дня вручення їй податкових повідомлень-рішень.

За даними податкового органу рішення про нарахування земельного податку були вручені ОСОБА_1, 09.07.2014 р., що слідує із позовної заяви та визнається позивачкою.

Після одержання вказаних рішень, ОСОБА_1 оскаржила їх в адміністративному порядку. Рішенням ДФС України від 03.11.2014 р. №2803/М/99-99-10-01-02-25 у задоволенні скарги відмовлено, податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

За таких обставин, позивачка звернулась до суду із позовом про захист своїх прав.

Надаючи правової оцінки відносинам, що склалися між сторонами суд зазначає наступне:

земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а сплата земельного податку регламентована Податковим кодексом.

Згідно з ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Зі змісту п. 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документами, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою є державний акт про право власності або постійного користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст.206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно ст. 269 ПКУ платниками податку (плати за землю) є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.

Пунктом 287.1 ст. 287 ПК України встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідні органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів за запитом відповідного органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пп. 14.1.42 п. 14.1 ст. 14 ПКУ дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

У підпункті 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПКУ закріплено, що земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XIII цього Кодексу). А землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (пп. 14.1.73. п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування земельного податку є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

У п.287.2 ст.287 ПК України вказано, що облік фізичних осіб-платників податку і нарахування відповідних сум проводяться до 1 травня.

У п.286.5 ст.286 ПК України зазначено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному ст.58 ПКУ.

Факт оформлення права власності на земельну ділянку підтверджується внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також отриманням документу, що підтверджує проведення державної реєстрації права на земельну ділянку. Перелік документів, які свідчать про завершення оформлення права власності на земельну ділянку та, відповідно, виникнення права власності на неї у певної особи, визначений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон). Згідно зі ст. 18 Закону документом, який підтверджує факт виникнення права власності при здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно (факт проведення державної реєстрації права власності) - є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Однак таке свідоцтво надається не у всіх випадках здійснення державної реєстрації прав. Тому, Законом передбачена видача іншого документа, який підтверджує наявність у особи права власності чи користування земельною ділянкою - витягу з Державного реєстру прав.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки проводиться після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до пункту 43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (далі - Порядок) для проведення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку. Державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, право власності на яку зареєстроване до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, та не зареєстроване у Державному реєстрі прав, проводиться у спеціальному розділі зазначеного Реєстру.

З аналізу норм чинного законодавства, якими врегламентовано порядок справляння земельного податку слідує, що суб'єктом сплати даного податку є власники земель або землекористувачі. Відповідно до ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документом, який підтверджує факт виникнення права власності є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а право користування - витяг з Державного реєстру прав.

Документами, що підтверджують припинення права постійного користування земельною ділянкою, є: рішення суду про визнання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою недійсним, про припинення права постійного користування земельною ділянкою тощо; рішення власника земельної ділянки про припинення права постійного користування земельною ділянкою; інші документи, що підтверджують припинення постійного користування.

Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ВК "Організації орендарів Одесавторресурси" нерухоме майно, а саме житлові будівлі, які розташовані на земельних ділянках щодо яких ОСОБА_1 було визначено до сплату суми земельного податку за оспорюваними рішеннями.

З урахуванням відсутності у податкового органу витягу із Державного реєстру прав, яким за користувачем земельними ділянками ОСОБА_1 визнано таке право, зважаючи на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, у податкового органу були відсутні підстави для нарахування ОСОБА_1 земельного податку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.06.2014 р. №№ 4604-15, 4605-15, 4606-15, 4607-15, 4608-15, 4609-15 підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.06.2014 р. № 4604-15, 4605-15, 4606-15, 4607-15, 4608-15, 4609-15.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.