Справа № 803/864/14
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 р. № 876/8988/14
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Мікули О.І., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Щерби С.Б.

представника позивача - Шевчука Д.О.

представника відповідача - Сасовського Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Луцькпластмас» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Луцькпластмас» до Управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку Волинської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання нечинними і скасування рішень про призначення пенсій та зобов'язання призначити пенсії на пільгових умовах, -

встановив:

08.05.2014 позивач - ТОВ «Луцькпластмас» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача - Управління ПФ в м. Луцьку Волинської області у якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про призначення пенсії ОСОБА_4 з 29.09.2013 та ОСОБА_5 з 31.08.2013 на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зобов'язати відповідача признати цим пенсіонерам пенсію на підставі ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем протиправно вказаним пенсіонерам пенсії призначено на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки такі мали бути призначені згідно ст. 100 цього Закону. Невірне призначення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 пільгових пенсій тягне за собою безпідставне стягнення з товариства коштів, чим порушуються його права, свободи та інтереси.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 14.08.2014 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Мотиви для задоволення апеляційної скарги, апелянт наводить ті ж, що і поданому ним адміністративному позові.

Представник апелянта у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Представник відповідача апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірив матеріали справи та обговорив доводи апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01 жовтня 2013 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся в УПФУ в м. Луцьк із заявою про призначення пенсії за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. Відповідачем прийнято рішення, оформлене протоколом № 96171 від 03 жовтня 2013 року про призначення ОСОБА_4 пенсії на пільгових умовах на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 145-146 Т.1).

29 жовтня 2013 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернувся в УПФУ в м. Луцьк із заявою про призначення пенсії за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. Відповідачем прийнято рішення, оформлене протоколом № 96189 від 07 листопада 2013 року про призначення ОСОБА_5 пенсії на пільгових умовах на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 157, 159, Т.1).

Отже, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, на підставі поданих ними заяв, призначена пільгова пенсія за віком за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників відповідно до статті 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Сторонами не заперечується право вказаних третіх осіб на отримання пільгових пенсій. Проте, позивач посилається на набуття ними пільгового стажу до 01 січня 1992 року, тому вважає, що пенсія їм повинна призначатися на підставі статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов задоволеним бути не може, оскільки стаття 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовується щодо визначення віку та пільгового стажу встановленого раніше діючим законодавством, однак, при призначенні, перерахунку пенсії застосовуються норми діючого законодавства, тобто ст. 13 вказаного Закону, що не стосується порядку покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону. За змістом вказаної норми Закону особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсії призначаються за нормами цього Закону, виходячи з вимог віку та стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Аналізуючи зміст наведених законодавчих норм, стаття 100 Закону застосовується щодо визначення віку та пільгового стажу встановленого раніше діючим законодавством, однак, при призначенні, перерахунку пенсії застосовуються норми діючого законодавства, що не стосується порядку покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій.

Апелянтом невірно трактуються положення ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки призначення цим особам пенсії здійснено на підставі пунктів «б»-«з» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Стаття 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не підміняє ст. 13 цього Закону в питаннях визначення кола осіб, які мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а лише вирішує питання щодо визначення необхідного стажу та віку для призначення вказаних пенсій.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 17.12.2013 року № 21-453а13.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Для уникнення погіршення становища майбутніх пенсіонерів, та враховуючи, те що не запроваджені професійні та корпоративні фонди, пенсії в перехідний період повинні бути призначені за нормами цього Закону і при виконанні положень Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій що діяв до набрання чинності Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» набрав чинності 01 січня 1992 року, на його умовах та з цієї дати і розпочалось призначення пільгових пенсій.

Статтею 100 цього Закону було збережено пільгове пенсійне забезпечення для осіб, які мали право на пенсію за попереднім законом.

До набрання чинності Закону України «Про пенсійне забезпечення» пільгові пенсії призначалися у відповідності до Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року.

Відповідно до пункту 16 цього Положення на пільгових умовах мають право на пенсію за віком робітники і службовці на роботах з важкими умовами праці - за списком виробництв, цехів, професій і посад, затверджених Радою Міністрів СРСР: чоловіки - при досягненні 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Отже, станом на 01 січня 1992 року громадяни ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не мали права на пенсію на пільгових умовах відповідно до вимог раніше діючого законодавства.

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до статті 80 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії громадянам призначаються та перераховуються на підставі заяви особи про призначення їй пенсії.

Вказаною правовою нормою чітко визначено підставу призначення та перерахунку пенсії - заява особи.

У процесі судового розгляду судом встановлено, що громадяни ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не звертались до органів ПФУ із відповідними заявами, крім того ОСОБА_5 у суді першої інстанції 17.06.2014 заперечив проти перерахунку йому пенсії, тому ПАТ «Луцькпластмас» не має правових підстав на звернення до суду про призначення чи перерахунку пенсії цим особам. У цих спірних правовідносинах треті особи ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у 2013 році, маючи відповідний пільговий стаж та вік, звернулися до відповідача про нарахування пільгової пенсії, а відповідач призначив пенсію згідно із нормами діючого законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність призначення відповідачем пенсій ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскарженої постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Луцькпластмас» - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року у справі № 803/864/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: О.І. Мікула

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 20.02.2015.