Справа № 754/909/15-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/909/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Ярошенко С.В. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила в якому просила зобов'язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби, допомоги на оздоровлення та компенсаційних виплат за період, починаючи з 12.02.2013 року.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 183-2 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 20.02.2013 отримає пенсію державного службовця, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва.

Розмір призначеної пенсії обчислювався на підставі поданих довідок про складові заробітної плати з останнього місця роботи, в яких було вказано інші виплати (суми допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги).

Таким чином, відповідачем при проведенні розрахунку пенсії не враховані суми матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з яких було сплачено страхові внески.

В листопаді 2014 ОСОБА_3 звернулася до відповідача із заявою про роз'яснення невключення в заробітну плату, з якої була обчислена пенсія, інших виплат, включених до довідки про заробітну плату, на що отримала відмову.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову про перерахунок пенсії з часу її призначення, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана відмова відповідача є протиправною.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що інші виплати входять до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Наведена правова позиція була висловлена Верховним Судом в постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13 відповідно) прийнятих в порядку перегляду судового рішення з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Згідно зі ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що неврахування при обчисленні пенсії позивача інших виплат, з яких сплачено страхові внески, призвели до неправильного розрахунку і нарахування позивачу пенсії, а оскаржувані дії відповідача є протиправними.

При вирішенні спору колегія суддів виходить також з наступного.

За приписами частини 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

21.01.2015 позивач звернулася до суду з вимогами про перерахунок пенсії, починаючи з 12.02.2013.

З наведеного вбачається, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом пропущено шестимісячний строк, встановлений ч. 2 ст. 99 КАС України.

Перевіряючи наявність підстав для поновлення строку на звернення до суду, колегія суддів виходить з такого.

Необхідною умовою для поновлення строку на звернення до суду є поважність причин його пропуску.

В Україні законодавчо закріплені й діють інститут надання правової допомоги (у тому числі безоплатної), та інститут процесуального представництва інтересів особи. Крім того, усі закони, підзаконні нормативно-правові акти, судові рішення, є доступними для ознайомлення усіма громадянами, і можливість людини дізнатися про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання цієї людини.

Пенсія є періодичним платежем, яку позивач отримувала щомісяця, у зв'язку з чим мала можливість дізнатися про порушення свої прав при отриманні пенсії.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у позивача поважних причин пропуску строку на звернення до суду.

У зв'язку з цим позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 12.03.2013 до 20.07.2014 підлягають залишенню без розгляду.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції частково спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно пп. 1. 3. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За п. 4 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову суду та залишити позовну заяву без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права частково невірно вирішив справу, внаслідок чого постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 167, 183-2, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року скасувати в частині про задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_2 за період з 12.03.2013 до 20.07.2014.

Вимоги адміністративного позову ОСОБА_2 за період з 12.03.2013 до 20.07.2014 залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

.

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.