Справа № 819/193/15-а
Суддя: Баб'юк П.М.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/193/15-a

02 березня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Баб'юка П.М., при секретарі судового засідання Косюк О.П.

за участю:

представника позивача Франчук М.М., представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Тернопільського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення допомоги по безробіттю в сумі 16666,48 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Тернопільський міськрайонний центр зайнятості (далі - позивач, Тернопільський МЦЗ) звернувся в Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про стягнення допомоги по безробіттю в сумі 16666,48 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач в порушення вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», перебуваючи на обліку в Тернопільському міськрайонному центрі зайнятості як безробітний, одержував допомогу по безробіттю і одночасно був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності. При зверненні із заявою про отримання статусу безробітного відповідач не подав відомості про обставини, які впливають на умови виплати йому допомоги, у зв'язку з чим, допомога по безробіттю в сумі 16666,48 грн. за період з 19.12.2013 по 04.11.2014 підлягає поверненню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві та просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відповідач при зверненні до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості про отримання статусу безробітного не являвся підприємцем, а тому, на його думку, мав право на отримання статусу безробітного з виплатою допомоги. Зазначив, що у 2005 році він звертався до державного реєстратора та Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції із заявою про припинення підприємницької діяльності, був знятий з обліку у податковому органі, про що свідчить запис в трудовій книжці. На думку представника відповідача, відповідно до чинного на той час законодавства цього було достатньо для припинення реєстрації відповідача як фізичної особи-підприємця.

Також представник зазначив, що ОСОБА_3 31.05.2006 був прийнятий на посаду державного податкового інспектора по конкурсу та прийняв присягу державного службовця, що на його думку, свідчить про те, що відповідач не займався і не міг займатись підприємницькою діяльністю, внаслідок перебування на державній службі та наявністю відповідних обмежень.

Крім цього, представник відповідача вказав, що акт розслідування страхового випадку складено центром зайнятості вже після зняття відповідача з обліку. Посилаючись на положення п.2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, зазначив, що розслідування страхового випадку може бути проведене лише під час звернення особи до центру зайнятості, або впродовж перебування її на обліку, у зв'язку з чим, представник відповідача вважає, що у позивача були відсутні підстави для проведення розслідування відносно ОСОБА_3

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, суд встановив наступні обставини справи:

ОСОБА_3 19.12.2013 звернувся в Тернопільський міський центр зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. Статус безробітного йому надано з 19.12.2013.

В заяві про надання статусу безробітного відповідач зокрема зазначив, що він не є суб'єктом підприємницької діяльності. Також, як вбачається з вказаної заяви, відповідача було ознайомлено з правами та обов'язками зареєстрованого безробітного, визначеними Законами України "Про зайнятість населення" та "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". (а.с.22)

За період з 19.12.2013 по 04.11.2014 відповідачеві виплачено допомогу по безробіттю в сумі 16666,48 грн., що підтверджується відповідною довідкою. (а.с.15)

Відповідно до інформації отриманої центом зайнятості з Єдиної інформаційно-аналітичної системи Державної служби зайнятості від 11.07.2014, - відповідач з 01.09.2004 по 10.07.2014 був зареєстрований як фізична особа - підприємець. (а.с.25-27)

27 серпня 2014 року з метою перевірки вказаних відомостей директором Тернопільського міськрайонного центру зайнятості видано наказ за №208 «Д» «Про розслідування страхових випадків», в тому числі по ОСОБА_3 (а.с.23)

В той же час, 04.11.2014 у зв'язку з невідвідуванням відповідачем центру зайнятості без поважних причин, припинено реєстрацію його як безробітного та припинено виплату йому допомоги.

Розслідуванням страхового випадку встановлено, що відповідач перебуваючи на обліку у Тернопільському міському центрі зайнятості з 19.12.2013 по 04.11.2014 та одержуючи допомогу по безробіттю, одночасно був зареєстрований, як фізична особа - підприємець з 01.09.2004 по 10.07.2014. Результати розслідування викладено в акті від 10.11.2014. (а.с.17)

Вказані обставини також підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. (а.с.18)

У вказаному витязі також мітяться відомості про внесення державним реєстратором 14.06.2005 рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності. Проте, процедура припинення, та власне реєстрація припинення підприємницької діяльності відповідача відбулась (завершилась) лише 10.07.2014.

12 листопада 2014 року центром зайнятості направлено відповідачу копію акту розслідування, запропоновано з'явитись до 27.11.2014 та надати відповідні пояснення. Вказаний лист з доданим актом розслідування отримано відповідачем 18.11.2014, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.16)

03 грудня 2014 року на підставі акту розслідування, керуючись п.3 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п.6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року №307, центром зайнятості видано наказ №326«Д» про повернення коштів, яким зобов'язано відповідача протягом 15-ти календарних днів повернути виплачену допомогу по безробіттю в сумі 16666,48 грн. за період з 19.12.2013 по 04.11.2014 (а.с.13). Вказаний наказ у встановленому порядку відповідачем не оскаржено.

03 грудня 2014 року центром зайнятості направлено відповідачу повідомлення з копією наказу про повернення коштів, та запропоновано протягом 15-ти календарних днів добровільно повернути виплачену допомогу по безробіттю в сумі 16666,48 грн. Вказане повідомлення отримане відповідачем 10.12.2014, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.10-11)

19 грудня 2014 року Тернопільський МЦЗ рекомендованою кореспонденцією направив ОСОБА_3 претензію про повернення допомоги по безробіттю.

Проте, вказані заходи не призвели до повернення відповідачем отриманої допомоги, у зв'язку з чим, Тернопільський МЦЗ звернувся до суду з даним позовом.

При прийняті постанови суд застосовує до даних правовідносин наступні правові норми.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначено Законом України "Про зайнятість населення" від 5 липня 2012 року №5067-VI (далі - Закон №5067-VI), який діяв також під час вказаних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №5067-VI, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.(ч.3 с.3 Закону №5067-VI)

Представник відповідача посилався на те, що ОСОБА_3 в 2005 році подав заяву про припинення підприємницької діяльності та був знятий з обліку в Тернопільській ОДПІ як фізична особа-підприємець. На думку представника відповідача, відповідно до чинного на той час законодавства цього було достатньо для припинення реєстрації відповідача як фізичної особи-підприємця. Крім цього, представник повідомив, що 31.05.2006 відповідач був прийнятий на державну службу, що виключає можливість займатись підприємницькою діяльністю.

На думку представника відповідача, вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 на час звернення в центр зайнятості та під час перебування на обліку не був суб'єктом підприємницької діяльності.

З даного приводу слід зазначити наступне.

Суд не заперечує що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців мітяться відомості про внесення державним реєстратором 14.06.2005 рішення фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про припинення підприємницької діяльності. Проте, процедура припинення в той час завершена не була, а власне сама реєстрація припинення підприємницької діяльності відповідача відбулась лише 10.07.2014. (а.с.18)

Так, відповідно до вимог ч.9 ст.47 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", в редакції станом на час внесення до Єдиного державного реєстру рішення ОСОБА_3 про припинення підприємницької діяльності (14.06.2005):

- Для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа не раніше двох місяців з дати публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації подає державному реєстратору особисто (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу такі документи:

заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням;

свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця;

довідку відповідного органу державної податкової служби про відсутність заборгованості по податках, зборах (обов'язкових платежах);

довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про відсутність заборгованості;

довідки відповідних органів фондів соціального страхування про відсутність заборгованості або про те, що вона не перебувала на обліку.

Лише після подання особою вказаних документів державний реєстратор мав право внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Тобто, відповідач звернувшись у 2005 році до державного реєстратора з відповідною заявою про припинення його підприємницької діяльності виконав лише перший етап передбачений чинним на той час законодавством для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності.

В подальшому, дій передбачені ч.9 ст.47 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" відповідач не вчинив, а тому, процедура припинення підприємницької діяльності завершена не була.

Сам факт подання фізичною особою - підприємцем заяви про припинення підприємницької діяльності станом на 2005 рік не був достатньою підставою для державної реєстрації такого припинення.

Відповідно до ч.3 ст.46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", редакція якої не змінювалась з 1 липня 2004 року, фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 внесено до Єдиного державного реєстру лише 10.07.2014.

Таким чином, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на час звернення до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, та під час перебування на обліку як безробітний (принаймні до 10.07.2014), відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

При цьому, відомості про вказані обставини відповідач в заяві не вказав, зазначивши, що не є суб'єктом підприємницької діяльності. (а.с.22)

Також слід зазначити, що відповідач самостійно та добровільно зареєструвався як фізична особа-підприємець, а відтак, взяв на себе обов'язок по дотриманню вимог чинного законодавства у даних правовідносинах, та діяв на власний ризик.

При зверненні до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного з виплатою допомоги, відповідач вказуючи щодо себе певні дані повинен був пересвідчитись в їх достовірності.

Згідно з частиною другою, третьою статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02 березня 2000 року №1533-III, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п.6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.12.2000 року за № 915/5136 (далі - Порядок № 307), - Якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Відповідно до п. 7, 9 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року за №232/16248 (далі - Порядок № 60/62), - Рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Рішення центру зайнятості щодо повернення коштів може бути оскаржено в центрі зайнятості вищого рівня або в судовому порядку.

Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку. Сума виплаченої допомоги по безробіттю підтверджується відповідною довідкою центру зайнятості, що підписується керівником, головним бухгалтером та скріплюється печаткою. (пункт 6.14 Порядку № 307)

Таким чином, оскільки відповідач своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови виплати йому допомоги, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків, рішення центру зайнятості щодо повернення коштів у встановленому порядку не оскаржив, в добровільному порядку допомогу не повернув, суд приходить до висновку, що сума виплаченої допомоги по безробіттю підлягає стягненню в судовому порядку.

Щодо посилання представника відповідача на положення п.2 Порядку №60/62, відповідно до якого, на його думку, розслідування страхового випадку може бути проведене лише під час звернення особи до центру зайнятості, або впродовж перебування її на обліку, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 2 Порядку №60/62:

- розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Тобто, норми вказаного пункту Порядку №60/62 визначають лише достовірність яких саме даних може бути перевірена центром зайнятості в процесі розслідування страхового випадку (ті, які подані особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку), і не встановлюють жодних обмежень щодо строків (термінів) та періоду проведення самого розслідування.

Крім цього, наказ №208 «Д» «Про розслідування страхових випадків» видано директором Тернопільського міськрайонного центру зайнятості 27 серпня 2014 року, тобто, розслідування було призначене ще до зняття відповідача з обліку в центрі зайнятості.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості (Код ) кошти в сумі 16666,48 грн. (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят шість гривень сорок вісім копійок), отримані як допомога по безробіттю за період з 19 грудня 2013 року по 04 листопада 2014 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

В повному обсязі постанова складена 05 березня 2015 року.

Головуючий суддя Баб'юк П.М.

копія вірна

Суддя Баб'юк П.М.