Справа № 826/15351/14
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 лютого 2015 року 10:36 № 826/15351/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.

при секретарі Мальчик І.Ю.,

за участю:

представника позивача: Ніковаєва О.С.,

представника відповідача: Перепелюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Столиця» до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № та № від 15.05.14р. прийняті за актом від 23.04.14р. №1653/26-56-22-03-09/32420423 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Сервіс Столиця () з питань дотримання податкового законодавства по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «Зовнішні конструкції комплекс сервіс» () за жовтень 2013р., з ТОВ «Мегабуд-Компані» () за листопад 2013року, з ТОВ «Крістал Торг» () за листопад 2013р., з ТОВ «Велторг 2013» () за грудень 2013р.

Позовні вимоги позивача мотивовано тим, що висновки викладені в акті перевірки щодо нереальності здійснення господарських відносин не відповідають об'єктивним обставинам та реальній дійсності, не підтверджені жодними доказами, оскільки господарські відносини позивача та контрагентів є реальними та такими, що спрямовані на настання правових наслідків, що підтверджується первинними документами, складеними відповідно до вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні, представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача, в судовому засіданні, проти позову заперечував, посилаючись на правомірність прийнятих рішень, оскільки, контрагенти позивача здійснювали діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам з метою прикриття незаконної діяльності, що свідчить про відсутність наявності реального руху активів.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника відповідача, суд дійшов наступних висновків:

ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві у відповідності до п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу, на підставі наказу від 08.04.14р. №408 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Сервіс Столиця» () з питань дотримання податкового законодавства по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «Зовнішні конструкції комплекс сервіс» () за жовтень 2013р., з ТОВ «Мегабуд-Компані) () за листопад 2013року, з ТОВ «Крістал Торг» () за листопад 2013р., з ТОВ «Велторг 2013» () за грудень 2013р., за результатами якої складено акт від 23.04.14р. № 1653/26-56-22-03-09/32420423.

В ході проведення перевірки встановлено порушення ТОВ «Сервіс Столиця»: пп.14.1.27, п.14.1 ст.14, пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.137.1 ст.137, п.138.2, 138.4 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу, внаслідок чого занижено податок на прибуток на загальну суму 588195,00грн.; п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу, внаслідок чого завищено податковий кредит на загальну суму 1 296967,00грн.

На підставі акту перевірки від 23.04.14р. № 1653/26-56-22-03-09/32420423 ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.05.2014р. № за платежем податок на додану вартість на загальну суму 1 945 451,00грн., з яких за основним платежем - 1296967грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 648484грн. та податкове повідомлення-рішення від 15.05.14р. № за платежем податок на прибуток на загальну вартість 882293,00грн., з яких за основним платежем - 588195грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 294098грн.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 01.01.13р.по 31.12.13р. ТОВ «Сервіс Столиця» задекларовано витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування з податку на прибуток у сумі 82694482,00грн.

Перевіркою повноти визначення валових витрат та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування з податку на прибуток по взаємовідносинах з ТОВ«Зовнішні конструкції комплекс сервіс» (), ТОВ «Мегабуд-Компані» (), ТОВ «Крістал Торг» (), ТОВ «Велторг 2013» () за період з 01.10.13р. по 31.12.13р., встановлено їх завищення на загальну суму 3 095 765,00грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Сервіс Столиця» мало господарські відносини з ТОВ «Зовнішні конструкції комплекс сервіс» на підставі договору від 01.10.2013р.

До витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування ТОВ «Сервіс Столиця» включено суму за жовтень 2013 рік по взаємовідносинам з ТОВ «Зовнішні конструкції комплекс сервіс» в розмірі 687200,00грн.

При проведенні перевірки, податковим органом використано акт від 29.11.2013р. №712/22-01/38417495 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Зовнішні конструкції комплекс сервіс» щодо підтвердження господарських відносин з ПП «Малахіт-2004» () за вересень-жовтень 2013р.», у відповідності до якого встановлено відсутність посадових осіб суб'єкта господарювання за юридичною адресою: м. Тернопіль, вул. Тролейбусна,11Д, про що складено акт не встановлення місцезнаходження від 18.11.13р. №248/15-02.

Окрім того, відповідно до поданого ТОВ «Зовнішні конструкції комплекс сервіс» до Тернопільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Тернопільській області Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку № від 24.10.2013р. за 3 квартал 2013, в штаті товариства рахується одна особа - директор (головний бухгалтер) ОСОБА_3

На підставі викладеного, податковим органом зроблено висновок про безпідставність декларування податкових зобов'язань за вересень-жовтень 2013р. у розмірі 456803грн. задекларовані ТОВ «Зовнішні конструкції комплекс сервіс» податкові зобов'язання та податковий кредит за вересень-жовтень 2013р. та за результатами заходів з проведення зустрічної звірки зменшені до 0.

Судом встановлено, що ТОВ «Сервіс Столиця» мало господарські відносини з ТОВ «Мегабуд-Компані» (), на підставі договору 22.07.2013р. №1.

До витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування ТОВ «Сервіс Столиця» включено суму за листопад 2013рік по взаємовідносинам з ТОВ «Мегабуд компані» в розмірі 1091850,00 грн.

При проведенні перевірки, було використано акт від 21.02.14р. №330/20-34-22-01-05/38385243 «Про результати документальної позапланової перевірки ТОВ «Мегабуд компані» з питань дотримання вимог податкового законодавства та іншого законодавства по взаємовідносинах з платниками податків за період з 01.11.13р. по 30.11.13р. та подальшої участі отриманих ТМЦ (робіт, послуг) у фінансово-господарських операціях підприємства», яким встановлено відсутність об'єктів, які підпадають під визначення ст.135,187,198 Податкового кодексу, за період з 01.11..13р. по 30.11.13р., що призвело до завищення податкових зобов'язань на суму 2899614,0грн. та завищення податкового кредиту на суму 2747377,0грн. Дані, відображені у деклараціях з податку на додану вартість внаслідок операцій з ТМЦ (робіт, послуг), отриманих за період з 01.11.13р. по 30.11.13р. з контрагентами - постачальниками та реалізованими покупцями - не є дійсними. Неможливість реального здійснення фінансово-господарських операцій та ведення господарської діяльності суб'єкта господарювання у порядку, передбаченому діючим законодавством України по зазначеним операціям (безтоварність операції) по взаємовідносинам ТОВ «Мегабуд компані» за період з 01.11.13р. по 30.11.13р. з постачальниками та відповідно подальшого руху придбаних товарно-матеріальних цінностей (робіт, послуг) до подальших покупців.

Позивач мав господарські відносини з ТОВ «Велторг 2013» () на підставі договору від 16.12.13р. №1.

ТОВ «Сервіс Столиця» до витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування включено суму за грудень 2013 рік по взаємовідносинам з ТОВ «Велторг 2013», в розмірі 1316715,00грн.

Актом Західної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 25.03.14р. №235/20-33-22-05/38633164) встановлено: відсутній рух активів, зобов'язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, а саме: відсутні основні фонди ( за умови, що вони необхідні для здійснення операцій), у тому числі: транспортні засоби,приміщення для зберігання товарів, платник не знаходиться за місцезнаходженням (фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку) при відсутності укладених договорів оренди інших приміщень. Відсутність зв'язку між фактом придбання товарів (робіт, послуг), спорудження основних фондів, імпортом товарів (робіт, послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку: придбання послуг, виконання яких не може мати позитивного впливу на результати господарської діяльності платника податків, що свідчить про відсутність факту реального здійснення господарської діяльності за період грудень 2013 року.

Окрім того, ТОВ «Сервіс Столиця» за період з 01.01.13р. по 31.12.13р. задекларовано до сплати податку на прибуток у сумі 0,00грн.

Перевіркою повноти декларування податку на прибуток ТОВ «Сервіс Столиця» по взаємовідносинах з ТОВ «Зовнішні конструкції комплекс сервіс» (), ТОВ «Мегабуд-Компані» (), ТОВ «Велторг 2013» (), за період з 01.01.13р. по 31.12.13р. встановлено його заниження на загальну суму 588195,00 грн.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.10.13р. по 31.12.13р. по взаємовідносинах з ТОВ «Зовнішні конструкції комплекс сервіс» (), ТОВ «Мегабуд-Компані» (), ТОВ «Велторг 2013» () встановлено його завищення на загальну суму 1296967,00грн.

На підтвердження реальності виконання господарських відносин ТОВ «Сервіс Столиця» з контрагентами, позивачем надано копії: договорів, податкових накладних, банківських виписок, актів виконаних робіт.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно пп.14.1.36. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат, виходячи зі змісту підпункту 139.1.9 пункту 139.1 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень випливає, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит та зменшення оподатковуваного доходу на суму витрат для цілей оподаткування податком на прибуток приватних підприємств є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними).

При цьому як відомості, що містяться у податкових накладних, так і дані первинних документів, що складаються при здійсненні господарської операції та подаються платником до контролюючого органу, мають відповідати установленим вимогам та містить достовірну інформацію про обставини, з якими законодавство пов'язує реалізацію права платника на податкову вигоду.

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

Слід також зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, оскільки саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об'єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.

При цьому, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, що висловлена у постанові від 27 березня 2012 року по справі №21-737во10 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 24068062) надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку.

Як встановлено судом, позивачем внаслідок пред'явлення відрахувань при обчисленні податку на додану вартість та включення до складу витрат витрат при розрахунку податку на прибуток шляхом відображення в податковому обліку господарських операцій з контрагентами отримано необґрунтовану податкову вигоду з огляду на наступне.

Як слідує з актів перевірки, реальність здійснення господарських відносин ТОВ Сервіс-Столиця» із підприємствами-контрагентами ТОВ «Зовнішні конструкції комплекс сервіс» (), ТОВ «Мегабуд-Компані» (), ТОВ «Велторг 2013» () - не підтверджено.

Згідно інформації, що зазначена в актах, яка не спростована позивачем на підставі належних та допустимих доказів, встановлено неможливість реального здійснення фінансово-господарських операцій та ведення господарської діяльності суб'єкта господарювання у порядку, передбаченому діючим законодавством України при взаємовідносинах ТОВ «Сервіс Столиця» з ТОВ «Зовнішні конструкції комплекс сервіс» (), ТОВ «Мегабуд-Компані» (), ТОВ «Велторг 2013» ().

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2014р. Харківському окружному адміністративному суду доручено допитати в якості свідків директора ТОВ «Велторг 2013» ОСОБА_5 та директора ТОВ «Мегабуд-Компані» ОСОБА_6.

Листом від 09.02.15р. №820/03-28/1/14 Харківським окружним адміністративним судом повідомлено, що вказані свідки до суду не прибули, пояснень не надали, кореспонденція з судовими повістками повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Судом направлено запити до адресно-довідкового бюро УМВС України в Харківській області щодо реєстрації даних свідків за останніми відомими адресами. У відповідях на запит, адресно-довідкове бюро повідомило, що ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_6, за адресою: АДРЕСА_1 - не зареєстровані.

Суд звертає увагу на наступне: документи та інші дані, що спростовують або підтверджують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. Специфіка окремої господарської операції, за звичай, визначається за договірними зобов'язаннями.

При цьому, слід зазначити, що наявність первинних документів є обов'язковою, але не достатньою умовою для формування податкового кредиту та валових витрат, оскільки факт виконання зобов'язання за правочином зумовлює складання й інших документів, а тому, формальне складення лише первинного документа не є беззаперечним доказом реальності конкретної господарської операції. Податковий кредит та зменшення оподатковуваного доходу на суму витрат можуть сформуватися платником податків лише за реально проведеною господарською операцією, тобто за господарською операцією, яка спричинила зміни у структурі та стані активів і зобов'язань суб'єкта господарювання, за умови, що проведення господарської операції підтверджується також і іншими документами, складання яких передбачено законодавством та є загальноприйнятим за звичаями ділового обороту.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що право платника податку на відображення у податковому обліку господарських операцій виникає у разі реальності задекларованих господарських операцій, наявності ділової мети у розглядуваних операціях, добросовісності платника податку та дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції. Порушення вимог податкового законодавства на будь-якому з наведених етапів є достатнім для висновку про невідповідність фактичних і задекларованих платником податку наслідків господарських операцій для податкового обліку.

З огляду на те, що в ході розгляду справи не підтверджено факту реальності задекларованих господарських операцій позивача та контрагентів та наявності у них ділової мети, суд приходить до висновку про допущення позивачем порушень податкової дисципліни.

Суд, оцінивши з дотримання положень статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані позивачем на підтвердження реальності господарських операцій докази (податкові накладні, акти приймання виконаних робіт, банківські виписки), дійшов висновку, про те, що вони не дають можливості встановити реальність здійснення операцій, а свідчать про те, що господарські операції з контрагентами оформлялись лише документально.

Крім того, суд звертає увагу на те, що господарські операції (зокрема, виконання робіт), здійснені на виконання правочинів, є самостійним поняттям, відмінним від правочинів або господарських зобов'язань, а дотримання норм цивільного чи господарського права не означають автоматично реальності вчинення господарської операції.

Враховуючи, що матеріалами справи не підтверджено, а позивачем не доведено реальності господарських операцій з контрагентами, суд погоджується з висновком податкового органу про те, що позивачем безпідставно сформовано податковий кредит та зменшено суму оподатковуваного доходу на суму витрат, що призвело до втрат дохідної частини Державного бюджету України.

Поряд з цим слід зазначити, що у податкових правовідносинах є неприпустимою ситуація, яка дозволяла б недобросовісним платникам за допомогою інструментів, що використовуються у цивільно-правових відносинах, створювати ситуацію формальної наявності права на отримання податкової вигоди (у тому числі шляхом формування податкового кредиту та зменшення оподатковуваного доходу на суму витрат).

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування наявності в діях позивача ознак неправомірності, а відтак і правомірності прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, справляється судовий збір у розмірі 2 відсотків розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" з 01 січня 2014 року установлено мінімальну заробітну плату у розмірі 1218,00 грн.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Столиця» відмовити в повному обсязі.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Столиця» () решту судового збору у розмірі 4384,80грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні 80коп.) на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва за наступними платіжними реквізитами: отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі міста Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у місті Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, рахунок отримувача 4007, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилаються особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 23.02.2015р.

Суддя Є.В. Аблов