Справа № П/811/4469/14
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2015 року Справа № П/811/4469/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом: Приватного малого підприємства Науково - виробничої фірми «Кіт»

до відповідача: Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне мале підприємство Науково - виробнича фірма «Кіт» звернулося з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.09.2014р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 374362,00 грн. основного платежу та 187181,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.09.2014р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 97550,00 грн. основного платежу та 48775,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що не допускав порушень при формуванні податкового кредиту з ПДВ та валових витрат, а тому вважає податкові повідомлення-рішення такими, що не відповідають чинному законодавству.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі з огляду на те, що господарські операції, на думку відповідача, не носять реального характеру.

На підставі ухвали від 18.02.2015 р. розгляд справи проведено в порядку письмового провадження у відповідності до ст.122 КАС України.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

У період з 27.08.2013 р. по 09.09.2014 р. посадовою особою Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПМП НВФ «Кіт» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Ювімет», ТОВ «Тексоіл» за період з 01.05.2011 р. по 23.06.2014 р., за результатами якої складено акт №15/11-28-22-02/13748444 від 16.09.2014 року, висновками якого, зокрема, є порушення, на думку відповідача:

- ст.138, ст.139 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток за 2013 рік на суму 374 362,00 грн.;

- п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість за вересень 2013 року на суму 97 550,00 грн. (а.с.21-115 Т.1).

Кіровоградською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області на підставі акту перевірки винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення (а.с.17-20 Т.1). Дані податкові повідомлення-рішення були оскаржені до ГУ ДФС у Кіровоградській області (а.с.182-184 Т.1).

Рішенням про результати розгляду первинної скарги від 09.12.2014 року податкові повідомлення-рішення від 26.09.2014 р. залишені без змін, а скарга без задоволення (а.с.186-192 Т.1).

В акті перевірки податковий орган дійшов висновку про завищення позивачем задекларованих витрат в загальній сумі 1970327,00 грн. та податкового кредиту з ПДВ в сумі 97550,00 грн. в частині взаємовідносин з ТОВ «Ювімет» та ТОВ «Тексоіл», які, на думку Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області, не носять реального характеру.

Судом встановлено, що позивачем до податкового кредиту ПДВ в вересні 2013 р. віднесено 97550,26 грн. за податковими накладними, виданими ТОВ «Тексоіл» з придбання товарів (наліпки виробника, конвертів акрилових, захист на корзини, спеціальне пакування), на підставі договору поставки від 05.09.2013 р. №Д-015 (а.с.132-133, 145-154 Т.1, 127-152 Т.2). Даний товар позивачем оприбутковано відповідно до видаткових накладних (а.с.135-144 Т.1).

В обґрунтування реальності господарських операцій з ТОВ «Тексоіл» позивачем до матеріалів справи надано товарно-транспортну накладну на перевезення придбаного товару (а.с.155 Т.1). Оплату вартості придбаного товару позивачем здійснено в повному обсязі на користь нового кредитора за угодою про відступлення права вимоги та повідомлення про уступку права вимоги, що підтверджується відповідними доказами, платіжними дорученнями та випискою по рахунку (а.с.156-160 Т.1, 168-180 Т.2).

Суму 487751,30 грн. позивачем віднесено до складу валових витрат за 2013 рік, а суму ПДВ 97550,00 грн. - до складу податкового кредиту за вересень 2013 року.

Судом встановлено, що позивачем до складу валових витрат за 2013 рік віднесено суму 1482576,10 грн. за податковою накладною, виданою ТОВ «Ювімет» з придбання товарів (наліпка виробника, конверт акриловий, захист на корзини, гаманець А-5 з листівками, поворотний ролік ПС, дисплей торгівельний), на підставі договору поставки від 11.07.2013 р. №ДГ-0000021 (а.с.116-120 Т.1, 162-167 Т.2). Даний товар позивачем оприбутковано відповідно до видаткової накладної (а.с.119 Т.1). Оплату вартості придбаного товару позивачем здійснено в повному обсязі безготівковим шляхом, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.121-126 Т.1).

Кіровоградською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області вважає, що податкові та видаткові накладні видані ТОВ «Тексоіл» та ТОВ «Ювімет» за господарськими операціями, які не носили реального характеру та не відбулися в об'єктивній дійсності.

У відповідності до змісту п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, зокрема, собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інших витрат.

Згідно з п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З аналізу зазначених норми суд вбачає, що визначальним фактором для формування витрат та податкового кредиту платником податку є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Згідно з п.п.14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Тобто обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Відповідно до довідки з ЄДРПОУ одним із видів діяльності ПМП НВФ «Кіт» є, зокрема, виробництво меблів для офісів та підприємств торгівлі (а.с.228 -229 Т.1).

Судом встановлено, що ПМП НВФ «Кіт» придбані товари використовує у своїй господарській діяльності для виготовлення продукції, що підтверджується договорами, податковими накладним, видатковими накладними та товарно-транспортними накладними (а.с.42-86, 95-103, 106-126 Т.2).

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що відповідачем на підставі акту №112/11-23-22-06/13748444 від 11.11.2013р. 25 листопада 2013 року приймалось податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшувалась сума грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 296515,00 грн. за основним платежем та 148258,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями за господарською операцією з ТОВ "Ювімет" по договору від 11.07.2013р. №ДГ-0000021 (видаткова накладна №617 від 26.07.2013р.; податкова накладна №188 від 26.07.2013р.; товарно-транспортна накладна від 26.07.2013р.), за якою оскаржуваним у даному провадженні податковим повідомленням-рішенням № від 26.09.2014р. позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.02.2014 року позов ПМП НВФ «Кіт» про скасування податкового повідомлення-рішення № був задоволений. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року апеляційна скарга відповідача залишена без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін (а.с.162-175 Т.1).

При цьому судами встановлено, що господарська операція позивача з ТОВ "Ювімет" по договору від 11.07.2013р. №ДГ-0000021 з придбання товарів (наліпка виробника, конверт акриловий, захист на корзини, гаманець А-5 з листівками, поворотний ролік ПС, дисплей торгівельний) (видаткова накладна №617 від 26.07.2013р.; податкова накладна №188 від 26.07.2013р.; товарно-транспортна накладна від 26.07.2013р.) є реальною (а.с.119, 120 Т.1).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що витрати понесені позивачем за господарськими операціями з ТОВ «Ювімет» та ТОВ «Тексоіл», безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю ПМП НВФ «Кіт».

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

При цьому в пункті 198.2 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що у Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме - наявність у платника податку (покупця) належно оформленої та виданої податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сформував податковий кредит на підставі належно оформлених податкових накладних, виданих йому контрагентами у перевіряємому періоді. При цьому ТОВ «Ювімет» та ТОВ «Тексоіл» на момент їх виписки були зареєстровані платниками податку на додану вартість, що не заперечується відповідачем, а тому, відповідно до вимог п.201.8 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України мали обов'язок нараховувати податок на додану вартість та виписувати податкові накладні (а.с.127-131, 208-212 Т.1).

Окрім цього, Кіровоградська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області під час перевірки дійшла висновку про те, що правочини позивача з ТОВ «Ювімет» та ТОВ «Тексоіл» є нікчемними, оскільки, на її думку, вчинені без мети настання реальних правових наслідків.

Згідно ч.1 ст.234 Цивільного кодексу України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Такий правочин визнається судом недійсним.

З системного аналізу вищевказаних норм вбачається той факт, що повноваженнями щодо визнання правочину недійсним із мотивів порушення публічного порядку, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (нікчемний правочин), органи податкової служби не наділені, оскільки таке визнання можливе в судовому порядку, а тому суд вважає, що висновки відповідача в частині визнання правочинів нікчемними, покладені в основу для визначення податкових зобов'язань позивачеві, вимогам чинного законодавства не відповідають оскільки вчинені поза межами законодавчо визначених повноважень та з перейняттям компетенції судових органів. Висновок податкового органу про нікчемність правочинів, які на його думку, вчинені з метою, що суперечить інтересам держави та порушують публічний порядок не може бути беззаперечним доказом такої нікчемності, а повинен доводитись в судовому порядку шляхом подання відповідного позову на виконання законодавчо визначених повноважень.

Відповідно до частини 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Кіровоградська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області не довела суду фактів безтоварного характеру господарських операцій та безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ позивачем, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає присудженню з Державного бюджету України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 86, 94, 159 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26 вересня 2014 року, винесене Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, яким Приватному малому підприємству Науково - виробничої фірми «Кіт» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 374362,00 грн. основного платежу та 187181,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26 вересня 2014 року, винесене Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, яким Приватному малому підприємству Науково - виробничої фірми «Кіт» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 97550,00 грн. основного платежу та 48 775,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Присудити Приватному малому підприємству Науково - виробничої фірми «Кіт», , судовий збір у розмірі 487,20 грн. з Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. Дегтярьова