Справа № 242/2412/13-а
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Хацько Н.О.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року справа №242/2412/13-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: ГеращенкаІ.В., Арабей Т.Г., Губської Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 червня 2013 року у справі № 242/2412/13-а за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про відмову в призначенні пенсії, зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання протиправними дії управління щодо відмови у призначенні пенсії позивачу та скасування рішення управління про відмову у призначенні пенсії; зобов'язання управління зарахувати періоди роботи позивача з 16 лютого 1981 року по 26 лютого 1982 року, з 01 вересня 1986 року по 31 грудня 1986 року, з 01 січня 1987 року по 09 жовтня 1987 року на підприємстві ЦЗФ «Селидівська» до пільгового стажу за Списком № 2; зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 19 листопада 2012 року (а.с. 1-2).

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 25 червня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області задоволено. Визнано протиправними дії управління щодо відмови у призначенні пенсії позивачу та скасовано рішення управління № 963 від 30 листопада 2012 року про відмову в призначенні пенсії позивачу. Зобов'язано управління зарахувати позивачу періоди її роботи на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» з 16 лютого 1981 року по 26 лютого 1982 року, з 01 вересня 1986 року по 31 грудня 1986 року, з 01 січня 1987 року по 09 жовтня 1987 року до пільгового стажу за Списком № 2. Зобов'язано управління призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 27 листопада 2012 року (а.с. 24- 25).

Не погодившись з судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області 04 липня 2013 року подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 червня 2013 року у справі № 242/2412/13-а та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі (а.с. 27).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2013 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 червня 2013 року по справі № 242/2412/13-а задоволено частково. Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 червня 2013 року по справі № 242/2412/13-а скасовано. Прийнято нову постанову. Позов ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах задоволено частково. Рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області від 30 листопада 2012 року № 963 «Про відмову в призначенні пенсії» - скасовано. Визнано протиправною бездіяльність управління щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_4 від 22 листопада 2012 року про призначення пенсії. Зобов'язано управління розглянути заяву позивача від 22 листопада 2012 року про призначення пенсії, з прийняттям відповідного рішення в межах пенсійного законодавства, повноважною особою. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 40-42).

20 серпіня 2013 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2013 року та просила суд постанову апеляційної інстанції скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі (а.с. 48-49).

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 29 січня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2013 року - скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Скасовуючи постанову апеляційної інстанції суд касаційної інстанції посилався на неповне з'ясування фактичних обставин по справі, а саме: судом апеляційної інстанції не перевірено правильність висновків суду щодо наявності професії пробовідбірника (яку займала позивач) у переліку професій Розділу ІІІ «Агломерація та збагачування» Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР № 1173, положення якого діяли у період роботи позивача (а.с. 65-68).

Ухвалами Донецького апеляційного суду від 18 лютого 2015 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області на 04 березня 2015 року (а.с. 72, 72).

Позивач та представник відповідача у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

27 лютого 2015 року до канцелярії суду надійшли заперечення від позивача разом із клопотанням про розгляд справи за її відсутності (а.с. 75-77).

04 березня 2015 року до Донецького апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від апелянта із проханням розглянути справи за відсутності представника управління (а.с. 85).

Колегія суддів розглядає дану справу відповідно до вимог ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 з 16 лютого 1981 року по 26 лютого 1982 року, з 01 вересня 1986 року по 31 грудня 1986 року та з 01 січня по 09 жовтня 1987 року працювала пробовідбірником у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська», що підтверджується копією трудової книжки та уточнюючими довідками про особливі умови праці (а.с. 6-7, 9, 10, 11).

22 листопада 2012 року ОСОБА_4 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

30 листопада 2012 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Селидове у Донецькій області прийняло рішення № 963, відповідно до якого ОСОБА_4 відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу, оскільки професія пробовідбірника за якою вона працювала у 1981-1987 роках не передбачена Списком № 2, затвердженим постановою КМ СРСР № 1173 (а.с. 8, 83-84).

Приймаючи спірне рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 16 лютого 1981 року по 26 лютого 1982 року, з 01 вересня 1986 року по 31 грудня 1986 року, з 01 січня 1987 року по 09 жовтня 1987 року на товаристві мають бути зараховані до пільгового стажу за Списком № 2, оскільки трудова книжка та матеріалами справи містять всі необхідні данні та є достатніми підставами для зарахування позивачу спірного періоду до пільгового стажу.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон України № 1788) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з ст. 100 Закону України № 1788 особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

18 листопада 2005 року Міністерством соціальної політики України прийнято Наказ «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» № 383 (далі - Порядок № 383), яким затверджено відповідний порядок.

Відповідно до ч. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992.

Як вбачається з ч. 8 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 100 Закону України № 1788 застосовуються, зокрема, «Список № 2 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах», затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, з 16 лютого 1981 року по 26 лютого 1982 року, з 01 вересня 1986 року по 31 грудня 1986 року та з 01 січня по 09 жовтня 1987 року працювала пробовідбірником у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» (а.с. 6-7).

З аналізу положень Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, вбачається, що професія пробовідбірника у переліку професій Розділу ІІІ «Агломерація та збагачування» - відсутня.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність дій управління щодо не зарахування періодів роботи позивача з 16 лютого 1981 року по 26 лютого 1982 року, з 01 вересня 1986 року по 31 грудня 1986 року та з 01 січня по 09 жовтня 1987 року пробовідбірником у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» у зв'язку з тим, що професія «Пробовідбірник» відсутня у Розділу ІІІ «Агломерація та збагачування» Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій, які суд приймає з огляду на положення ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до цієї норми в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, та те, що позовні вимоги позивача про визнання протиправними дії управління щодо відмови у призначенні пенсії позивачу, скасування рішення управління про відмову у призначенні пенсії, зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 19 листопада 2012 року є похідними під позовних вимог про зобов'язання управління зарахувати періоди роботи позивача з 16 лютого 1981 року по 26 лютого 1982 року, з 01 вересня 1986 року по 31 грудня 1986 року, з 01 січня 1987 року по 09 жовтня 1987 року на підприємстві ЦЗФ «Селидівська» до пільгового стажу за Списком № 2, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції із прийняттям нової постанови, якою у задоволені позову ОСОБА_4 слід відмовити у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 червня 2013 року у справі № 242/2412/13-а - задовольнити.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 червня 2013 року у справі № 242/2412/13-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про відмову в призначенні пенсії, зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді І.В. Геращенко

Т.Г.Арабей

Л.В. Губська