Справа № 816/6532/13-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 р.Справа № 816/6532/13-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Прокуратури Полтавської області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2014р. по справі № 816/6532/13-а

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

до Відділу державної виконавчої служби Октябрського районного управління юстиції в м. Полтаві треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Пирятин Зернопродукт" , Дочірнє підприємство державної акціонерної компанії "Хліб України" "Пирятинський комбінат хлібопродуктів" , Товариство з обмеженою відповідальністю "Штрубе Україна ГмбХ"

про визнання дій незаконними, скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі по тексту - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Октябрського районного управління юстиції в м. Полтаві, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Пирятин Зернопродукт", Дочірнє підприємство державної акціонерної компанії "Хліб України" "Пирятинський комбінат хлібопродуктів", Товариство з обмеженою відповідальністю "Штрубе Україна ГмбХ", в якому просив суд:

- визнати незаконними дії державного виконавця щодо розшуку і арешту майна ТОВ "Пирятин Зернопродукт", що є предметом договорів застави №03v1 від 30.10.2008 року, №04v1 від 30.10.2008 року та додаткових угод до них, договору застави автотранспортів від 31.10.2013 року №1925, договору застави від 08.11.2013 року №1991;

- скасувати постанови Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції від 17.10.2013 року у виконавчому провадженні №39788049 про розшук майна ТОВ "Пирятин Зернопродукт" і від 04.11.2013 року про розшук майна ТОВ "Пирятин Зернопродукт" у виконавчому провадженні №36853886 та постанову Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції від 09.04.2013 року у виконавчому провадженні №36853886.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2014 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову про розшук майна ТОВ "Пирятин Зернопродукт" від 17.10.2013 року ВП № 39788049.

Скасовано постанову про розшук майна ТОВ "Пирятин Зернопродукт" від 04.11.2013 року ВП № 36853886.

Скасовано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.04.2013 ВП № 36853886.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Прокуратура Полтавської області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також те, що висновки суду не ґрунтуються на законі та матеріалах справи, просила скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2014 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Колегія суддів відповідно ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на виконанні в Октябрському ВДВС Полтавського МУЮ перебувало зведене виконавче провадження № 37461423 стосовно стягнення з ТзОВ "Пирятин Зернопродукт" заборгованості на загальну суму 2 009 181,91 грн.

До складу вищевказаного зведеного провадження входять наступні виконавчі провадження: ВП № 36582280 по виконанню наказу Господарського суду Полтавської області №18/1892/12 від 20.12.2012 року про стягнення боргу на користь держави в сумі 16 499,70 грн.; ВП № 36853886 по виконанню наказу Господарського суду Полтавської області №18/1892/12 від 20.12.2012 про стягнення боргу на користь ДП ДАК "Хліб України" "Пирятинський комбінат хлібопродуктів" в сумі 824 985,10 грн.; ВП № 38727248 по виконанню наказу Господарського суду Київської області № 5/097-12 від 11.06.2013 про стягнення боргу на користь ТзОВ "ТVT" в сумі 1 609,50 грн.; ВП № 38756547 по виконанню наказу Господарського суду Київської області № 5/097-12 від 11.06.2013 про стягнення боргу на користь ТзОВ "ТVT" в сумі 38 905,64 грн.; ВП № 38757410 по виконанню наказу Господарського суду Київської області № 5/097-12 від 11.06.2013 про стягнення боргу на користь ТзОВ "ТVT" в сумі 1 000,00 грн.; ВП № 39788049 по виконанню наказу Господарського суду Полтавської області № 518/646/12 від 06.07.2013 про стягнення боргу на користь ТзОВ "Штрубе Україна ГмбХ" в сумі 786 377,12 грн.; ВП № 40384056 по виконанню наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 13/215-10 від 26.10.2010 про стягнення боргу на користь ТзОВ "ТАТ-АГРО" в сумі 2 000,00 грн.; ВП № 40384643 по виконанню Господарського суду Дніпропетровської області № 13/215-10 від 26.10.2010 про стягнення боргу на користь ТзОВ "ТАТ-АГРО" в сумі 337 804,85 грн. (Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області № 13/215-0 від 29.11.2013 про заміну сторони виконавчого провадження замінено сторону виконавчого провадження ВП № 40384643, а саме стягувача з ТОВ "ТАТ-АГРО" замінено на стягувача ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС").

17.10.2013 року старшим державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Філонюк О.П. з метою примусового виконання наказів Господарських судів про стягнення з ТзОВ "Пирятин Зернопродукт" коштів в сумі 2 009 181,91 грн. в рамках виконавчого провадження №39788049 було винесено постанову про розшук майна боржника.

04.11.2013 року старшим державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Філонюк О.П. в рамках виконавчого провадження №36853886 було винесено постанову про розшук майна боржника.

09.04.2013 року старшим державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Філонюк О.П. в рамках виконавчого провадження №36853886 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Не погодившись з вищевказаними постановами державного виконавця, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування та визнання незаконними дій державного виконавця щодо розшуку і арешту майна, що є предметом застави.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що предмети договорів застави не відносяться до складу майна, на яке може бути звернуто стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, а тому вимоги позивача про скасування постанов про розшук майна від 17.10.2013 року, 04.11.2013 року та про арешт майна боржника від 09.04.2013 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції на підставі такого.

Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (далі по тексту - Закон N 606-XIV) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Законом України від 04 листопада 2010 року №2677-VI вищевказаний Закон було викладено у новій редакції, що набрала чинності з 09 березня 2011 року.

Згідно з ст. 1 Закону N 606-XIV виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону N 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст. 25 Закону N 606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Також згідно статті 57 Закону N 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до п.5.6.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року за №74/5, передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження.

Частиною першою ст. 52 Закону N 606-XIV визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно з ч.1,3 ст. 54 Закону N 606-XIV передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

- якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Отже, зазначена правова норма передбачає дві обов'язкові умови, за наявності яких на заставне майно можливо було б звернути стягнення за виконавчим листом для задоволення вимог стягувача, який не є заставодержателем.

Як вбачається з матеріалів справи 18.08.2008 року між позивачем та ТОВ "Пирятин Зернопродукт" було укладено договори застави від 30.10.2008 №03v1 та № 04v1.

Відповідно до вищевказаних договорів в заставу було передано наступне майно:

- комбайн зернозбиральний CASE 2388, 2008 року випуску заводський номер HAJ304360, реєстраційний номер 00418ВІ;

- комбайн зернозбиральний CASE 2388, 2008 року випуску заводський номер HAJ304305, реєстраційний номер 00419ВІ;

- комбайн зернозбиральний CASE 2388, 2008 року випуску заводський номер HAJ304376, реєстраційний номер 00418ВІ;

- жатка зернова CASE 1020, серійний № CBJ 043414;

- жатка для збирання кукурудзи Olimac Drago 8-рядкова з подрібнювачем міжряддя 70 см, серійний № 23438;

- жатка для збирання кукурудзи Olimac Drago 8-рядкова з подрібнювачем міжряддя 70 см, серійний № 23828;

- жатка зернова CASE 1020, серійний № CBJ 043345;

- жатка зернова CASE 1020, серійний № JJC 0225192;

- жатка для збирання кукурудзи Olimac Drago 8-рядкова з подрібнювачем міжряддя 70 см, серійний № 23858.

31.10.2013 року між позивачем та ТОВ "Пирятин Зернопродукт" з метою забезпечення виконання зобов'язань Приватного Підприємства "Оптисум-Агро" перед позивачем було укладено договір застави автотранспортів, згідно умов якого ТОВ "Пирятин Зернопродукт" передало в заставу належний йому на праві власності автотранспорт, а саме:

- вантажний сідловий тягач-Е, марки МЕRСЕDES-ВЕНZ АСТROS 2040S, номер шасі WDB9340121L212793, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВІ0576ВТ; н/причіп-самоскид-Е, марки WIELTON NW33S номер шасі SUDNW3SBK73013119, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВI4594ХО;

- вантажний сідловий тягач-Е, марки МЕRСЕDES-ВЕНZ АСТROS 2040S, номер шасі WDB9340121L212792 випуску 2007 року ВІ8367ВІ; н/причіп-самоскид-Е, марки WIELTON NW33S номер шасі SUDNW3SBK73013113, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВІ4597ХО;

- вантажний сідловий тягач-Е, марки МЕRСЕDES-ВЕНZ АСТROS 2040S, номер шасі WDB9340121L212408, випуску 2007 року, реєстраційний номер В17503ВЕ;

- самоскид напівпричіп, марки ПП ВОDЕХ КІS 3W-S, номер шасі SU90333GН8SBU1101, випуску 2008 року, реєстраційний номер В19576ХT;

- вантажний сідловий тягач-Е, марки МЕRСЕDES-ВЕНZ АСТROS 2040S, номер шасі WDB9340121L213606, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВІ1682ВН; н/причіп-самоскид-Е, марки WIELTON NW33S, номер шасі SUDNW3SВК73013112, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВS4591ХО;

- вантажний сідловий тягач-Е, марки МЕRСЕDES-ВЕНZ АСТROS 2040S, номер шасі WDB9340121L212410, випуску 2007 року, реєстраційний номер BI6697BT; н/причіп-самоскид-Е, марки WIELTON NW33S, номер шасі SUDNW3SBK73013116, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВІ4592ХО;

- вантажний сідловий тягач-Е, марки МЕRСЕDES-ВЕНZ АСТROS 2040S, номер шасі WDВ9340121L212409, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВІ8461ВЕ; н/причіп-самоскид-Е, марки WIELTON NW33S, номер шасі SUDNW3SBK73013117, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВІ4598ХО;

- вантажний сідловий тягач-Е, марки МЕRСЕDES-ВЕНZ АСТROS 2040S/ номер шасі WDB9340121L213605, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВI1033ВІ; н/причіп-самоскид-Е марки WIELTON NW33S, номер шасі SUDNW3SBK73013111, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВІ4595ХО;

- вантажний сідловий тягач-Е марки МЕRСЕDES-ВЕНZ АСТROS 2040S, номер шасі WDВ9340121L213215, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВI4236ВО; н/причіп-самоскид-Е марки WIELTON NW33S, номер шасі SUDNW3SBK73013115, випуску 2007 року, реєстраційний номер ВІ4593ХО;

- самоскид вантажний марки КАМАЗ 45143, номер шасі XТС55111R82335846, випуску 2008 року, реєстраційний номер ВІ3532ВІ;

- самоскид причіп марки ГКБ 8527, номер шасі 50961, випуску 1988 року, реєстраційний номер ВІ9544ХХ;

- самоскид вантажний марки КАМАЗ 45143, номер шасі ХТС55111К82336259, випуску 2008 року, реєстраційний номер ВІ3536ВІ; самоскид причіп марки ГКБ 8527, номер шасі 657, випуску 1983 року, реєстраційний номер ВІ3312ХР.

08.11.2013 року між позивачем (заставодавець) та ТОВ "Пирятин Зернопродукт" (заставодержатель) було укладено договір застави, згідно умов якого заставодавцем в заставу заставодержателю в забезпечення виконання зобов'язань ПП "Опитмус-Агро" було передано належну йому на праві власності сільськогосподарську техніку: трактор колісний марки CASE IH STX 500, заводський номер JEE0109130, двигун 79154625, випуску 2005 року, реєстраційний номер 32431НО; обприскувач самохідний марки BARGAM MAC4000S, заводський номер S8667, двигун № 523SИ2, випуску 2008 року, реєстраційний номер 16437ВІ; глибокорозпушувач CASE IH 9300 Ecolo-tіger, який належить заставодавцю на підставі договору № Н-264 Т-07; культиватор передпосівної підготовки ґрунту CASE IH Тіger mate II, який належить заставодавцю на підставі договору № Н-264 Т-07 та дискову борону CASE IH RMX370 (34ft), tandem dise, який належить застоводавцю на підставі договору № Н-264 Т-07.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Також згідно ст. 19 вищевказаного Закону за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 20 цього ж Закону встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов'язання застава зберігається в початковому обсязі. Якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь-яке з прав) за вибором заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (право), він зберігає право наступного стягнення на інші речі (права), що складають предмет застави.

Колегія суддів зазначає, що право застави рухомого майна, про зняття арешту з якого заявлено вимогу, виникло у позивача 30.10.2008 року, 31.10.2013 року та 08.11.2013 року, тобто з моменту нотаріального посвідчення договорів застави, укладених між позивачем та ТОВ "Пирятин Зернопродукт".

Крім того, на момент винесення постанов про розшук майна та арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження (17.10.2013 року, 04.11.2013 року та 09.04.2013 року), вказане право заставодержателя на це майно на визначених законом підставах та в установленому порядку було припинено, а договори застави визнано недійсними.

Статтею 11 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1, 2 статті 12 Закону "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Згідно матеріалів справи встановлено, що право застави за вищевказаними договорами було зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та в силу ст. 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є чинним у відносинах з третіми особами. Разом з тим, постанова державного виконавця про арешт майна не була внесена до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а тому згідно ст. 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" не є чинною у відносинах з третіми особами.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог.

Колегія суддів зазначає, що приватне обтяження спірного рухомого майна на підставі договору застави було зареєстровано раніше ніж публічне обтяження рухомого майна ТОВ "Пирятин Зернопродукт" на підставі постанови про арешт майна від 09.04.2013 року.

Отже, враховуючи на черговість реєстрації зазначених вище обтяжень, позивач, як обтяжувач з вищим пріоритетом, володіє переважним правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж рухомого майна.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що предмети договорів застави не відносяться до складу майна, на яке може бути звернуто стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, а тому вимоги позивача про скасування постанов про розшук майна від 17.10.2013 року і 04.11.2013 року, а також постанови про арешт майна боржника від 09.04.2013 року, є обґрунтованими.

Щодо позовних вимог про визнання незаконними дій державного державного виконавця щодо розшуку і арешту майна ТОВ "Пирятин Зернопродукт", що є предметом договорів застави №03v1 від 30.10.2008 року, №04v1 від 30.10.2008 року та додаткових угод до них, договору застави автотранспортів від 31.10.2013 року №1925, договору застави від 08.11.2013 року №1991, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2, 3 статті 11 Закону N 606-XIV державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ст. 40 Закону N 606-XIV державному виконавцю надано право оголошувати розшук майна боржника.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвалюючи постанови про розшук майна та про арешт майна державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством, а тому судом першої інстанції було правомірно та обґрунтовано відмовлено в позовних вимогах в цій частині.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2014 року по справі №816/6532/13-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог Прокуратури Полтавської області.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Прокуратури Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2014р. по справі №816/6532/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді П'янова Я.В. Чалий І.С.