Справа № 361/225/15-а
Суддя: Пухна О. М.
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

м.Бровари Срава № 361/225/15-а
Провадження № 2-а/361/62/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної О.М.

при секретарі - Якименко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Броварах та Броварському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії, -

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, де в обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, перебуває на обліку в Управлінні ПФУ та отримує пенсію по другій групі інвалідності відповідно до вимог ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також доплату до пенсії за постійне проживання в зоні посиленого радіологічного контролю та доплату до пенсії, як особі, яка набула статус дитини війни в значно нижчих розмірах, ніж це передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

08 січня 2015 року позивач звернулася до Управління ПФУ із заявою, в якій ОСОБА_1 просила здійснити перерахунок та виплату основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду другої групи захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС в розмірі 8,75 мінімальних пенісй за віком, починаючи з 01 липня 2014 року; а також провести перерахунок та виплату доплати до пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 липня 2014 року.

Проте у задоволенні заяви ОСОБА_1 відповідачем було відмовлено.

З підстав неправомірності відмови управління Пенсійного фонду України в місті Броварах та Броварському районі Київської області ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, доплати до пенсії за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю у відповідності до приписів ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Броварах та Броварському районі Київської області провести перерахунок та виплату позивачу як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії (ІІ групи інвалідності) державної пенсії згідно з вимогами ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру пенсії, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно з вимогами ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 75 % від мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 липня 2014 року; а також зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити суму підвищення як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої у ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01 липня 2014 року.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про те, що позов підтримує, просить заявлені вимоги задовольнити та розглядати справу без її участі.

Відповідач Управління ПФУ у судове засідання не з'явилося, подало до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти позову, в яких зазначало, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію відповідно до вимог чинного законодавства. Представник відповідача Плева О.М. у запереченнях зазначала, що позивач у позовній заяві керується нормами закону, які на даний час втратили чинність. Крім того, вказувала на те, що на 2015 рік до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було внесено зміни й вказані виплати виключені з положень статей. З цих підстав управління Пенсійного фонду України в місті Броварах та Броварському районі Київської області просило відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, вкладкою до нього серії НОМЕР_2 і довідкою МСЕК серії КИО-1 № 217408, з якої видно, що з 12 березня 2004 року позивачу встановлено ІI групу інвалідності довічно, причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 7-8).

Крім того, ОСОБА_1 має право користуватися пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що підтверджується копією довідки № 19, виданої 26 січня 2011 року начальником Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області (а.с. 9).

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За змістом ч. 1 ст. 50 цього Закону (в редакції до 01 січня 2008 року) особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам ІІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно із ч. 4 ст. 54 вказаного вище Закону, що визначає підстави та умови призначення державних пенсій, особам, віднесеним до категорії 1, у всіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІ групі інвалідності, ніж 8 мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа № 1-28/2008) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким положення ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було викладено в новій редакції та визначено цим особам інші, менші, ніж встановлено даним Законом, розміри основної і додаткової пенсій.

Ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» встановлено підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.113 Конституції України КМ України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Згідно зі ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана ВР України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року, який набрав чинності з 19.06.2011 року, Прикінцеві положення було доповнено п.4, згідно якого у 2011 році норми і положення статей 39,50,51,52,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання даного Закону було прийнято постанову КМ України від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» /чинна з 23.07.2011 року/, відповідно до якої було визначено розміри всіх виплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законами України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» та «Про Державний бюджет України на 2013 рік» було передбачено, що у 2012-2013 роках норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Постановою КМ України від 23.11.2011 року за № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка діє з 01.01.2012 року по даний час, було затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зміни до цього Порядку внесені згідно з постановою КМ України № 112 від 25.03.2014 року.

А постановою КМ України від 28.12.2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», яка діє по даний час зі змінами, внесеними постановою КМ України від 25.03.2014 року № 112, встановлено розміри підвищень до пенсії дітям війни.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» було передбачено право КМ України встановлювати розміри виплат, які фінансуються за рахунок державного бюджету, виходячи з наявних ресурсів державного бюджету.

Проте Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року, що діє з 16.08.2014 року, установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

В п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» передбачено, зокрема, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загально обов'язкового державного соціального страхування.

Отже, фактично спірні правовідносини врегульовані Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і «Про соціальний захист дітей війни» та Законами про Державний бюджет України на відповідний рік і про внесення змін до Законів України про Державний бюджет України, а конкретні розміри виплат визначені постановами КМ України № 1210 № 1381, на що вказано вище.

Наведені Закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України, а діюче законодавство не містить норм, які б встановлювали пріоритетність одних Законів над іншими, але загальновизнаним є те, що серед двох актів однакової юридичної сили, які регулюють спірні правовідносини, застосуванню підлягає той, який прийнятий в часі пізніше.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 зроблено висновок про те, що відповідно до Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України, але Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадяни на та проводити політику у сфері соціального захисту.

25.01.2012 року Конституційним Судом України було прийнято рішення за № 3-рп/2012, в п.3 резолютивної частини якого вказано на те, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно з вищенаведеним рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року повноваження КМ України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах.

КМ України в силу своїх повноважень регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

Як вказано вище, порядок виплати пенсій та інших надбавок і доплат до пенсій, передбачених Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про соціальний захист дітей війни», врегульовано постановами КМ України № 1210 та № 1381, які діють по даний час в редакції постанови № 112 від 25.03.2014 року.

Отже, Кабінетом Міністрів України в межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Законів про Державний бюджет України на відповідний рік та Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і «Про соціальний захист дітей війни», видано нормативно-правові акти, якими визначено розміри і порядок виплат, про перерахунок яких просить позивач, та які підлягають застосуванню до даних спірних правовідносин виходячи з принципу законності, на що вказано в рішеннях Конституційного Суду України.

А за ст.150 Конституції України з питань, віднесених до його повноважень, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Так, рішеннями Конституційного Суду України, на які вказано вище, підтверджено повноваження КМ України щодо регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомог, які фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, виходячи з фінансових можливостей держави.

Відповідно до ст.63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

А саме в розмірах, встановлених постановами КМ України, позивачу виплачується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, доплата до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення та надбавка дитині війни.

Крім того, Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015 року, внесено зміни в ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а саме: вказано на те, що надбавка дітям війни призначається в порядку та розмірах, встановлених КМ України.

Відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк.

Всебічно та повно дослідивши зібрані в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в місті Броварах та Броварському районі Київської області щодо відмови у здійсненні позивачу перерахунку й виплати пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, доплати до пенсії за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю у відповідності до приписів ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії (ІІ групи інвалідності) державної пенсії згідно з вимогами ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру пенсії, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмір 75 % від мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 13 липня по 15 серпня 2014 року; а також зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити суму підвищення як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої у ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 13 липня по 15 серпня 2014 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 до адміністративного суду з позовом до Управління ПФУ про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої суми пенсії звернулася 13 січня 2015 року. Враховуючи подані позивачем вимоги про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої суми пенсії за період з 01 липня 2014 року по 12 липня 2014 року позивачем ОСОБА_1 заявлені поза межами шестимісячного строку звернення до суду, тому в цій частині позов до задоволення не підлягає.

Що стосується позовних вимог щодо зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої суми пенсії за період з 15 серпня 2014 року, вони також не підлягають до задоволення, оскільки пунктом 9 статті 1 Закону України від 31 липня 2014 року № 1622-VІІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», що набув чинності 16 серпня 2014 року, доповнено Прикінцеві положення Закону України від 16 січня 2014 року № 719-VІІ «Про державний бюджет України на 2014 рік» пунктом 67.

За приписами ст. ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю. Установивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні відносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії відповідача протиправними та зобов'язати його провести нарахування і виплату позивачу належних сум відповідно до закону.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, строки звернення до адміністративного суду за захистом порушеного права, вищу юридичну силу закону над підзаконним нормативним актом, норми щодо дії закону в часі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої суми пенсії підлягають задоволенню частково.

Дії Управління ПФУ щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати

ОСОБА_1 як інваліду ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи в період з 13 липня по 15 серпня 2014 року основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, а також доплати до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком як дитині війни є протиправними, оскільки на вимогах закону вони не ґрунтуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 11, 69, 70, 71, 86, 94, 99, 100, 159-163, 256 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 в період з 13 липня по 15 серпня 2014 року згідно із ч. 4 ст. 54 та ч. 1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, а також відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» суми підвищення пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області відповідно до ч. 4 ст. 54 та ч. 1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» провести ОСОБА_1 за період з 13 липня по 15 серпня 2014 року перерахунок основної та додаткової пенсій із розрахунку 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та суми підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком згідно зі ст. 6 Закону України «Про соціальний статус дітей війни», та виплатити їй за цей період недоплачену суму пенсії з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Пухна О. М.