Справа № 826/13552/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м.Київ К/800/24300/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМС Поліестер» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості та карток відмови в митному оформленні,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УМС Поліестер» звернулося до суду з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 26 вересня 2013 року, просило суд визнати протиправними та скасувати картки відмови в митному оформленні товарів від 30 липня 2013 року №100270000/2013/01442 та №100270000/2013/01443, від 27 травня 2013 року №100270000/2013/01004, рішення про коригування митної вартості товарів від 30 липня 2013 року №100270000/2013/300178/2 та №100270000/2013/300179/2, від 27 травня 2013 року №100270000/2013/300601/2; зобов'язати відповідача вчинити дії щодо визнання митної вартості товарів за митними деклараціями від 29 липня 2013 року №100270000/2013/171929 та №100270000/2013/171930, за тимчасовою митною декларацією від 15 квітня 2013 року №100270000/2013/191042 та додатковою митною декларацією від 18 травня 2013 року №100270000/2013/162569 за основним методом (за ціною договору).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про безпідставність винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості та її визначення за резервним методом, оскільки ним надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Вважає, що прийняті відповідачем рішення про визначення митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України є протиправними та необґрунтованими.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2014 року, позов задоволено частково; визнано протиправними та скасовані рішення Київської регіональної митниці про коригування заявленої митної вартості товарів від 27 травня 2013 року №100270000/2013/300601/2, від 30 липня 2013 року №100270000/2013/300178/2 та №100270000/2013/300179/2; визнано протиправними та скасовані картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100270000/2013/01442 та №100270000/2013/01443; в іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог мотивовані неправомірністю коригування митницею митної вартості, оскільки позивачем надано митному органу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару і заявлена позивачем митна вартість відповідає вимогам ст.58 Митного кодексу України. Відмовляючи у задоволенні вимог про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо визнання митної вартості товарів за основним методом суди виходили із їх необґрунтованості, оскільки в силу положень ч.3 ст.54 Митного кодексу України визнання заявленої декларантом митної вартості є одним із можливих рішень органу доходів і зборів за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, тобто його дискреційними (на власний розсуд) повноваженнями.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Київська міжрегіональна митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі відповідач зазначає про правомірність визначення митної вартості із застосуванням резервного методу у зв'язку з виявленою невідповідністю задекларованої позивачем митної вартості інформації та ненаданням декларантом витребуваних документів, необхідних для її підтвердження.

Товариство з обмеженою відповідальністю «УМС Поліестер» у поданих запереченнях просить відмовити в задоволенні касаційної скарги, судові рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, Товариством з обмеженою відповідальністю «УМС Поліестер» на підставі зовнішньоекономічного контракту від 11 травня 2012 року № USGI, укладеного з UNIVERSAL STAR GROUP (Китай), здійснювалася поставка товару (скло-мати) на територію України.

В квітня 2013 року ТОВ «УМС Поліестер» для митного оформлення товару до митного органу подано тимчасову митну декларацію за формою МД-2 та декларацію визначення митної вартості товару (конструкційні склотканини) із застосуванням першого методу обчислення митної вартості товару (за ціною договору).

12 квітня 2013 року відповідачем складено акт про взяття проб (зразків) товарів та направлено запит до Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи для визначення характеристик придбаного позивачем товару, необхідних для його класифікації за кодовим позначенням УКТ ЗЕД.

За результатами проведених досліджень складено висновок від 14 травня 2013 року №112, яким встановлено, що поставлений позивачем товар класифікується за кодовим позначенням УКТ ЗЕД , за ставкою 8%.

15 квітня 2013 року митним органом здійснено випуск товарів.

18 травня 2013 року позивачем до митного органу подано додаткову митну декларацію із зазначенням УКТ ЗЕД, відповідно до висновків проведеного дослідження.

За результатами опрацювання МД від 18 травня 2013 року митним органом витребувано у позивача додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів на вимогу митного органу ТОВ «УМС Поліестер» надано: копії договорів поставки від 11 червня 2012 року № 1106/45, від 03 січня 2012 року № 08/12, від 23 жовтня 2012 року № 2310/110, копії видаткових накладних від 16 квітня 2013 року № 2668, від 22 квітня 2013 року № 2892, від 15 квітня 2013 року № 2607 щодо реалізації товару третім особам в Україні; прайс-лист компанії Universal Star Group (Китай); копію експортної декларації компанії Universal Star Group (Китай); експертний висновок ДП «Держзовнішінформ» від 23 травня 2013 року.

18 травня 2013 року відповідачем прийнято картку відмови у прийнятті додаткової митної декларації № 100270000/2013/162569 та винесено рішення про корегування митної вартості товару від 27 травня 2013 року № 100270000/2013/300601/2.

05 червня 2013 року у зв'язку із коригуванням митної вартості та з метою недопущення порушення граничних строків проведення зовнішньоекономічних операцій позивачем подано митну декларацію № 100270000/2013/165254 із зазначенням скорегованої відповідачем митної вартості товару.

29 липня 2013 року ТОВ «УМС Поліестер» до митних органів подано вантажні митні декларації №100270000/2013/171929 та №100270000/2013/171930 на товар (конструкційні склотканини) із визначенням митної вартості товару за ціною договору, що склала 1,365 дол. США/1кг.

На підтвердження вартості товару, зазначеної у ВМД від 29 липня 2013 року №100270000/2013/171929 та №100270000/2013/171930, позивачем до органів митного контролю подано: контракт від 11 травня 2012 року № USG1, укладений між ТОВ «УМС Поліестер» та компанією Universal Star Group (Китай); додаткові угоди №1 та №2 до цього контракту; інвойси № UN120130423, № UN120130423; пакувальні листи від 19 червня 2013 року; коносаменти від 24 червня 2013 року № MW1306AAA1031FD та від 24 липня 2013 року № HMM/0DS-13/022; міжнародні товарно-транспортні накладні CMR №1240/2 та CMR №1240/1; довідки про транспортні витрати від 29 липня 2013 року вих.№29/07/02 та вих.№29/07/02; експортну декларацію №11708213; прайс-лист компанії Universal Star Group (Китай) від 01 червня 2013 року; калькуляцію на товар від компанії Universal Star Group (Китай) від 25 червня 2013 року; платіжні доручення № 92, № 102; експертний висновок ДП «Держзовнішінформ» від 30 липня 2013 року; документи щодо реалізації товару третім особам в Україні (копії документів щодо реалізації Товару третім особам в Україні: видаткові накладні, довіреності на отримання ТМЦ, рахунки на оплату по замовленню).

30 липня 2013 року митницею прийняті рішення про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/300178/2 та № 100270000/2013/300179/2, відповідно до якого митну вартість товару визначено за резервним методом, яка відповідно склала 5,01 дол. США/1кг, та складені картки відмови у митному оформленні товару №100270000/2013/01442 та №100270000/2013/01443.

У спірних рішеннях зазначено, що коригування митної вартості поставлених позивачем товарів здійснено у зв'язку з наступним: надані документи містять неповні відомості та містять розбіжності, зокрема до митного оформлення подано довідку про транспортні витрати, що видана іншим перевізником, ніж зазначений у коносаменті; відповідно до п.3.1 зовнішньоекономічного контракту оплата здійснюється у Євро, а фактично оплата здійснюється у доларах США; документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості та на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості; наявна у митного органу інформація щодо митної вартості імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості.

Позивачем 31 липня 2013 року подано заяви про випуск товарів у вільний обіг з наданням гарантій та ВМД №100270000/2013/172123 та № 100270000/2013/172128 із зазначенням митної вартості товарів з урахуванням здійсненого корегування.

Відповідно до ст.ст.49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст.58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Судами обґрунтовано відхилені посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Щодо посилань на наявність розбіжностей стосовно обрання валюти розрахунків, судами обґрунтовано відзначено про їх необґрунтованість та безпідставність, оскільки у п.3.1 контракту від 11 травня 2012 року № USG1 сторонами обумовлено, що оплата рахунків-фактур (інвойсів) здійснюється в Євро, однак в додатковій угоді № 2 до зазначеного контракту сторони домовилися внести зміни до п.3.1 контракту шляхом обрання валютою договору доларів США. Крім того, жодною нормою чинного законодавства України не обмежено право суб'єктів господарювання на обрання валюти розрахунків при здійснення зовнішньоекономічних господарських операцій.

Щодо відсутності в калькуляції виробника товару транспортних витрат при умовах поставки FOB, то як вбачається в калькуляції виробника товару чітко передбачено всі необхідні складові вартості товару, у тому числі витрати на його транспортування до судна, номінованого покупцем, та його поставку на борт цього судна, згідно з умовами поставки FOB, закріпленими у правилах Інкотермс 2010 року.

За вказаними обставинами суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позивачем подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.58 Митного кодексу України; відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування основного методу відповідачем не спростовані; підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості судами не встановлено.

Отже, рішення судів попередніх інстанцій щодо скасування рішень Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 27 травня 2013 року №100270000/2013/300601/2, від 30 липня 2013 року №100270000/2013/300178/2 та №100270000/2013/300179/2, карток відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100270000/2013/01442 та №100270000/2013/01443 є правильними та підлягають залишенню без змін.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо визнання митної вартості товарів за основним методом.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді