Справа № 810/6626/14
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6626/14 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Оліщук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, де треті особи: ОСОБА_4 та Гірська сільська рада Бориспільського району Київської області про визнання протиправними дій та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, де треті особи ОСОБА_4 та Гірська сільська рада Бориспільського району Київської області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області щодо прийняття рішення про скасування державної реєстрації права власності із закриттям розділу за її заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційним номером 3002717 та дії щодо прийняття рішення за індексним номером 15550421 від 03.09.2014 про реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 частку означеного вище житлового будинку, з відкриттям розділу;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 10.07.2014 за індексним номером 14348538 про скасування права власності ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 92,2 кв.м.; рішення від 03.09.2014 за індексним номером 15550421 про реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1; рішення від 24.04.2014 за індексним номером 12636081 про реєстрацію права оренди ОСОБА_4 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є територіальна громада в особі Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що відповідачем незаконно проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за третьою особою, оскільки таке рішення було прийнято в період, коли за позивачем було зареєстровано право власності на житловий будинок, який розташований на орендованій третьою особою земельній ділянці. Крім того, представник позивача вважає, що відповідачем протиправно зареєстровано право власності за третьою особою на 1/2 частину житлового будинку, оскільки рішенням суду було визнано лише право власності третьої особи на 1/2 частину матеріалів, обладнання, що були використані в процесі будівництва житлового будинку, а не частину житлового будинку як об'єкта нерухомості.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 25.10.2013 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області на підставі рішення від 25.10.2013 №7222626 було проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 на підставі заяви, яка була прийнята 18.09.2013 09:33:08 за реєстраційним номером 3002717.

На підставі зазначеного рішення Реєстраційною службою Бориспільського МРУЮ Київської області було видано ОСОБА_3 Свідоцтво про право власності від 25.10.2013 №11596903 та присвоєно Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 08.

У 2014 році між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник спір щодо вказаного будинку, у зв'язку з чим останній звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про скасування рішення реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ від 25.10.2013 №7222626 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.10.2013 №11596903.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2014 по справі №359/528/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26.06.2014, визнано незаконним та скасовано рішення реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області від 25.10.2013 №7222626 про державну реєстрацію права власності на жилий будинок по АДРЕСА_1, визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.10.2013 №11596903, видане на ім'я ОСОБА_3

10 Липня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області із заявою про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_3

Разом із заявою ОСОБА_4 надав до Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2014 у справі №359/528/14-ц, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26.06.2014.

За наслідками розгляду заяви та доданих документів рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області від 10.07.2014 №14348538 було скасовано державну реєстрацію права власності за №3067063 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним №08.

В подальшому, 02.09.2014 ОСОБА_4 звернувся до Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області із заявою про державну реєстрацію за ним права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, ОСОБА_4 надав до Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області технічний паспорт на будинок, виданий Комунальним підприємством Бориспільської районної ради «Бориспільське районне бюро технічної інвентаризації», довідку Гірської сільської ради від 28.08.2014 №536, договір оренди земельної ділянки від 28.05.2012 №1055, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 24.04.2014 №20891603. Також ОСОБА_4 було подано до Реєстраційної служби копію Рішення Апеляційного суду Київської області від 19.11.2012 у справі №22ц-5329/2012, згідно з яким за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1.

За результатом розгляду вказаних документів відповідачем було прийнято оскаржуване рішення від 03.09.2014 №15550421 про реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справі на об'єкт нерухомого майна.

На підставі зазначеного рішення державним реєстратором Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області було видано ОСОБА_4 Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.09.2014 №26349436 на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, а також присвоєно Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 08.

Крім того, з наявної в матеріалах справи Реєстраційної справи вбачається, що 18.04.2014 представник ОСОБА_4 звернулась до Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області із заявою про реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 28.05.2012 №1055.

24 Квітня 2014 року відповідачем прийнято рішення №12636081 про реєстрацію права оренди за ОСОБА_4 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є територіальна громада в особі Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що Реєстраційна служба Бориспільського МРУЮ, приймаючи оскаржувані рішення, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Так, згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2013 №868.

Статтею 3 Закону №1952-IV встановлено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно ст. 4 Закону №1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень визначено ст. 15 Закону №1952-IV, відповідно до якої державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

За приписами частини 4 статті 15 Закону №1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Статтею 19 Закону №1952-IV встановлені підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень, та зазначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Пунктом першим частини другої статті 9 Закону №1952-IV встановлено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 9 Закону №1952-IV визначено, що державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Аналіз положень Закону №1952-IV свідчить про те, що вчиненню реєстраційної дії передує встановлення державним реєстратором відповідності заявленого права і поданих документів відомостям, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон щодо наявності обтяжень на нерухоме майно або заборон вчиняти реєстраційні дії щодо майна.

Водночас, державний реєстратор не здійснює перевірки наявності чи відсутності спору щодо майна, відносно якого подано заяву про державну реєстрацію та не уповноважений ставити під сумнів автентичність документів, на підставі яких здійснюється реєстраційна дія, якщо такі документи відповідають встановленій законом формі та містять необхідні реквізити.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону №1952-IV у разі поділу об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, реєстраційний номер цього об'єкта скасовується. Водночас для кожного з новостворених об'єктів нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав і нова реєстраційна справа, кожному з таких об'єктів присвоюється новий реєстраційний номер.

З приводу доводів апелянта про те, що відповідач не мав права реєструвати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, оскільки третьою особою не подано жодного документа, який би посвідчував його право власності та прийняття в експлуатацію даного будинку, а також з тих підстав, що в рішенні Апеляційного суду Київської області від 19.11.2012 за третьою особою визнано право власності лише на 1/2 частину матеріалів, обладнання тощо, що були використані в процесі будівництва, а не на житловий будинок, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 5 Закону №1952-IV встановлено, що якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Питання щодо прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва вперше на законодавчому рівні було вирішено шляхом затвердження Порядку та умов прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення». Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. У зв'язку з тим, що відповідно до статті 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватись на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 5 серпня 1992 року.

Отже, питання щодо набуття права власності на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 05.08.1992, не врегульовано на рівні закону.

29 Квітня 2013 року набрав чинності Наказ Міністерства регіонального розвитку та житлово-комунального господарства України №95 від 19.03.2013, яким затверджено новий порядок спрощеної процедури прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, а також регламентовано процедуру проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж.

Згідно вказаного порядку індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, збудовані до 05 серпня 1992 року, прийняттю в експлуатацію не підлягають і можуть бути зареєстровані як об'єкти права власності на підставі технічного паспорту.

Державна реєстраційна служба України своїм листом від 12.03.2013 №95-06-15-13 роз'яснила, що при проведенні державної реєстрації прав із видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 5 серпня 1992 року, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

З аналізу положень Конституції та Цивільного кодексу України випливає, що не вимагається введення в експлуатацію приватних житлових будинків, побудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти.

Водночас, як вбачається зі змісту рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2014 по справі №359/528/14-ц, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26.06.2014, спірний житловий будинок був збудований у 1981 році.

Крім того, майно, що перебуває у спільній сумісній власності, набуває статусу спільної часткової власності після виділення в ньому часток. Вони можуть бути виділенні за домовленістю сторін чи в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦКУ в разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. А отже, таке майно набуває статусу майна спільної часткової власності.

Так, дійсно, законодавець обмежив правомочність співвласника майна, що має статус спільної часткової власності, порівняно з правомочністю звичайного власника, зокрема, це пов'язано з охороною інтересів інших співвласників та стосуються користування чи розпорядження часткою в такому майні.

Тобто, згода співвласника майна потрібна лише у випадку необхідності користуватися чи розпорядитися ним. Водночас, у питанні оформлення встановленого судом права власності згода співвласника не вимагається.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для реєстрації права власності на вказаний будинок введення його в експлуатацію, так само як і згода співвласника, не вимагається.

Стосовно позовних вимог про скасування рішення відповідача від 24.04.2014 №12636081 про реєстрацію права оренди ОСОБА_4 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є територіальна громада в особі Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За результатами розгляду даної заяви державним реєстратором Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області було прийнято рішення від 24.04.2014 №12636081.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.05.2012 між ОСОБА_4 та Гірською сільською радою на підставі рішення Гірської сільської ради від 30.03.2012 №449-21-VІ «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право довгострокової оренди (строком на 49 років), гр. ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1» було укладено Договір оренди земельної ділянки від №1055.

Зі змісту вказаного Договору вбачається, що Гірська сільська рада надала ОСОБА_4 в строкове, платне користування земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1, відповідно до плану, і якою користується ОСОБА_4 згідно наказу радгоспу «Бортничі» від 29.10.1979 №574 та на яку надано дозвіл на будівництво на підставі свідоцтва на забудову індивідуальної садиби, виданого виконавчим комітетом Бориспільської районної ради народних депутатів Київської області на підставі рішення виконавчого комітету від 17.03.1980 №82.

Вказаний Договір був зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Бориспільському районі, про що було вчинено запис №05547 від 04.07.2012.

18 Квітня 2014 року представник ОСОБА_4 звернувся до Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області із заявою про реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 28.05.2012 №1055.

Представник ОСОБА_4 разом із даним Договором подала до Реєстраційної служби Бориспільського МРУЮ Київської області Кадастровий план земельної ділянки, План земельної ділянки, яка надається в довгострокову оренду, Довідку про наявні обмеження на використання земельної ділянки, Акт встановлення зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, Акт прийому-передачі земельної ділянки, Витяг з Державного реєстру правочинів.

Апелянтом не надано суду жодних належних та допустимих доказів на спростування дійсності вказаного договору або його укладення з порушенням вимог чинного законодавства.

Таким чином, з урахуванням зазначеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації права оренди земельної ділянки за третьою особою, оскільки в останнього був правовстановлюючий документ на користування земельною ділянкою, а відтак, рішення державного реєстратора від 24.04.2014 №12636081 про реєстрацію права оренди ОСОБА_4 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є територіальна громада в особі Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, є правомірним.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що державна реєстрація прав власності на нерухоме майно є гарантією захисту прав власника з боку держави, а тому її здійснення не може бути безпідставно обмежено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 24 лютого 2015 року.

.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Шостак О.О.