Справа № 804/638/15
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2015 р. Справа № 804/638/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
при секретарі Ломідз Д.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Першотравенську Дніпропетровської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Першототравенську Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії,
14.01.15 року УПФУ в м.Першотравенську Дніпропетровської області звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Першототравенську Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії..
Представник позивача просив задовольнити позов із зазначених в ньому підстав, подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача просив розглянути справу в порядку письмового провадження, у поданих до суду запереченнях зазначив, що Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 04.03.2003р. № 5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 р. за № 376/7697, відшкодування сум здійснюється на централізованому рівні. У зв'язку з чим, просив у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України. Відповідно до ст. 4 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 р. № 16/98, одним із видів загальнообов'язкового державного соціального страхування є страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності або загибелі застрахованих осіб на виробництві.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 р. № 1105 - XIV (далі Закон- №1105 - XIV), страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків.
Відповідно до статей 21 та 28 Закону № 1105-ХІV, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі його смерті при настанні страхового випадку, виплачувати йому або особам, які перебували на його утриманні пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій, у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Тобто, Законом № 1105-ХІV визначені правові основи, економічний механізм та організаційна структура загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві осіб, та дає підстави вважати, що Фонд соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний відшкодувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань Пенсійним фондом України витрат пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання визначено Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 04.03.2003р. № 5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 р. за № 376/7697 (далі - Порядок № 5-4/4).
Пунктом 4 Порядку № 5-4/4 встановлено, що відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів № 1788, № 1105, а саме:
- сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;
- щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію;
- допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію;
- сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.
Згідно з вказаним Порядком (п.4-9) управління Пенсійного фонду в районах і містах області та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в цих районах і містах у встановлений Порядком термін проводять звірку про визначення сум витрат і подають Акт звірки головному обласному управлінню Пенсійного фонду та обласних виконавчих дирекцій фонду соціального страхування.
Головне управління обласного Пенсійного фонду та обласних управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в установлений Порядком термін узгоджують суми, що підлягають відшкодуванню і подають свою довідку, відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування на централізованому рівні до 25 числа місяця наступного за звітнім, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.
Таким чином, Порядком № 5-4/4 не врегульовані спірні відносини, які виникли між сторонами, оскільки встановлене ним правило підписання Актів щомісячних звірок витрат по особових справах потерпілих розраховано на відсутність спору.
Тобто, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є таким, що не відповідає змісту прав Пенсійного фонду України щодо відшкодування понесених витрат.
У разі відсутності згоди на підписання таких актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, вимоги про відшкодування таких сум повинні вирішуватись в судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції шляхом пред'явлення позову про стягнення цих сум, а не шляхом пред'явлення вимог про зобов'язання прийняти до заліку відшкодування допомоги на поховання та витрат на її доставку.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 30.09.2008 року, 06.06.2011 року, 23.03.2010 року.
Як свідчать матеріали адміністративного позову, позивач із вимогами про стягнення сум виплаченої пенсії та витрат на її доставку до суду не звертався.
Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Отже, у суду відсутні правові підстави для визнання протиправними дій та зобов'язання відповідача прийняти до заліку відшкодування виплаченої пенсії та витрат на її доставку за квітень-травень 2014 року в загальному розмірі 902,38 грн.
Що стосується розподілу судових витрат, то згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 94, 128, 159, 162, 163 КАС України, -
В задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в Першотравенську Дніпропетровської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Першототравенську Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева