Справа № 826/14315/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Степанюка А.Г., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.12.2014 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ЕНЕРГО ХОЛДИНГ» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Тек 2011» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «УКР ЕНЕРГО ХОЛДИНГ» звернулося до суду першої інстанції із позовом, в якому просило: визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо проведення виїзної позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ЕНЕРГО ХОЛДІНГ», за результатами якої складено акт від 18.06.2014 № 488/3-22-08/38038769 про результати виїзної позапланової перевірки; визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо коригування у електронній базі автоматизованої інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України «Податковий блок» показників податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ «УКР ЕНЕРГО ХОЛДІНГ» () за період з 01.01.2012 по 30.04.2014; зобов'язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві поновити показники податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ «УКР ЕНЕРГО ХОЛДІНГ» () за період з 01.01.2012 по 31.04.2014 у електронній базі автоматизованої інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України «Податковий блок» та всіх інших інформаційних базах.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.12.2014 позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведено виїзну позапланову перевірку ТОВ «УКР ЕНЕРГО ХОЛДИНГ» з питань визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податків по взаємовідносинам з товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-ТЕК 2011» () в період з 01.01.2012 по 30.04.2014.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 18.06.2014 № 488/3-22-08/38038769 про результати виїзної позапланової перевірки позивача.

На підставі акту перевірки відповідачем без прийняття повідомлення-рішення про донарахування позивачу податкових зобов'язань, здійснено коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту позивача у АІС «Податковий блок». Задекларовані позивачем податкові зобов'язання по контрагентах-покупцях природного газу, отриманого позивачем від ТОВ «ЄВРО-ТЕК 2011» за договорами комісії №К-12/26-07 від 26.07.2012, №К-12/26-11 від 26.11.2012, №К-13/12-02 від 12.02.2013, №К-13/30-12 від 30.12.2013, №К-13/29-01 від 29.01.2013, №К-14/25-01 від 25.01.2014 в період з 01.01.2012 по 30.04.2014 зменшені до « 0», податковий кредит по господарських операціях з контрагентом ТОВ «ЄВРО-ТЕК 2011» в період з 01.01.2012 по 31.04.2014 зменшений до « 0».

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що дії ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо проведення перевірки позивача є протиправними, а висновки відповідача, викладені у акті перевірки є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно до п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Як вбачається зі змісту наказу від 21.05.2014 №1280 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки», перевірку позивача призначено з підстав пп. 78.1.11. п. 78.1. ст. 78 ПК України.

Відповідно до пп. 78.1.11. п. 78.1. ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Відповідно до п. 81.1. Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Положення ПК України містять вимоги до відомостей, які мають бути зазначенні в направленні, а саме: дата видачі; найменування контролюючого органу; реквізити наказу про проведення відповідної перевірки; найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться; мета; вид (документальна планова/позапланова або фактична); підстави; дата початку та тривалість перевірки; посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку (направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу).

Колегія суддів звертає увагу, що в акті перевірки підставою проведення перевірки зазначено наказ ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 21.05.2014 №1280 та направлення від 21.05.2014 № 1486/22-08, відповідно до яких підставою документальної позапланової перевірки зазначено пп. 78.1.11. п. 78.1. ст. 78 ПКУ, тобто отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесеної ними відповідно до закону.

Однак, відповідачем протиправно не пред'явлено позивачу перед перевіркою рішення суду (слідчого судді), чи постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора про призначення позапланової податкової перевірки ТОВ «УКР ЕНЕРГО ХОЛДІНГ».

Згідно з п. 198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з до п. 199.1 ст.199 ПК України у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг в оподатковуваних операціях.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Таким чином, враховуючи викладені законодавчі норми, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку, сплачених у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги), необхідні первинні документи (податкові накладні, видаткові накладні, акти здачі-прийняття товару тощо), оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Закон України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон) поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (ст. 2).

Частиною 2 ст. 3 Закону визначено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Колегія суддів зазначає, відповідачем не встановлені порушення позивачем чи його контрагентами порядку оформлення первинних документів та виписки з податкових накладних, а акт не містить будь-яких доказів, які б ставили під сумнів реальність спірних господарських операцій, а тому у ТОВ «УКР ЕНЕРГО ХОЛДІНГ» виникло право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту на підставі податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, оформлених згідно з вимогами чинного законодавства, та копії яких наявні в матеріалах справи.

Крім того, постановою Київського окружного адміністративного суду від 25.06.2014 у справі №810/3043/14 фактично підтверджена реальність господарських операцій між ТОВ «Євро-Тек 2011» та контрагентами, в тому числі ТОВ «Укр Енерго Холдінг» за договорами комісії №К-12/26-07 від 26.07.2012, №К-12/26-11 від 26.11.2012, №К-13/12-02 від 12.02.2013, №К-13/30-12 від 30.12.2013, №К-13/29-01 від 29.01.2013, №К-14/25-01 від 25.01.2014. Зі змісту вказаного судового рішення також вбачається факт спростування доводів контролюючого органу щодо нікчемності правочинів укладених ТОВ «Євро-Тек 2011» з контрагентами, підтверджена реальність здійснення директором ТОВ «Євро-Тек 2011» своїх посадових обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також, як вбачається зі змісту акту перевірки відповідач дійшов до висновку про те, що у позивача відсутні об'єкти оподаткування по операціях з придбання та продажу товарів (послуг) у підприємств - постачальників/ покупців за перевіряємий період відповідно до п.п. 48.5.1 п. 48.5, п. 48.7 ст. 48, п. 185.1 ст. 185,188.1 ст. 188 Податкового кодексу України. Крім того, контролюючим органом визнано правочини позивача з ТОВ «ЄВРО-ТЕК 2011» фіктивними, та такими, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які ними обумовлювались.

При цьому, висновок про відсутність господарських операцій позивача з контрагентом ТОВ «ЄВРО-ТЕК 2011» ґрунтується на інформації досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000073 від 30.11.2012, що проводиться Слідчим управлінням фінансових розслідувань ДПІ у Шевченківському р-ні ГУ Міндоходів у м. Києві, в рамках якого директор і засновник ТОВ «ЄВРО-ТЕК 2011» ОСОБА_2, був допитаний, і підтвердив, що зареєстрував підприємство за винагороду, не мав відношення до фінансово-господарської діяльності підприємства, звітність не подавав (ст. 44 акту).

Однак, колегія суддів вважає, що матеріали кримінального провадження №0000073 не можуть вважатись належним засобом доказування, у відповідності до ч.4 ст.70 КАС України, без наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили, яким би підтверджувалась вина посадових осіб позивача чи його контрагента у вчиненні протиправних дій, які містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 205 Кримінального кодексу України (фіктивне підприємництво) чи ст. 212 Кримінального кодексу України (ухилення від сплати податків).

При цьому, у акті відсутня будь-яка інформація про наявні вироки суду (незважаючи на те, що згадане кримінальне провадження було відкрите ще 30.12.2012), не надані вироки суду і під час судового розгляду справи як до суду першої інстанції, так і в суд апеляційної інстанції. В матеріалах справи відсутня також інформація про те, що відповідач чи будь-який інший орган Міністерства доходів і зборів звертався до суду з позовом про визнання договорів між позивачем та ТОВ «ЄВРО-ТЕК 2011» недійсним.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо коригування у електронній базі автоматизованої інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України «Податковий блок» показників податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ «УКР ЕНЕРГО ХОЛДІНГ» () за період з 01.01.2012 по 30.04.2014 та зобов'язання поновити показники податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ «УКР ЕНЕРГО ХОЛДІНГ» () за період з 01.01.2012 по 31.04.2014 у електронній базі автоматизованої інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України «Податковий блок» та всіх інших інформаційних базах, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи за результатами перевірки задекларовані позивачем податкові зобов'язання за період з 01.01.2012 по 30.04.2014 по контрагентах-покупцях природного газу, отриманого позивачем від ТОВ «ЄВРО-ТЕК 2011» за договорами комісії №К-12/26-07 від 26.07.2012, №К-12/26-11 від 26.11.2012, №К-13/12-02 від 12.02.2013, №К-13/30-12 від 30.12.2013, №К-13/29-01 від 29.01.2013, №К-14/25-01 від 25.01.2014 за результатами перевірки в АІС «Податковий блок» зменшені до « 0» та податковий кредит по контрагенту ТОВ «Євро-Тек 2011» за результатами перевірки зменшений до « 0».

Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Виходячи з аналізу положень статті 74 ПК України, інформаційна система «Податковий блок» повинна відображати фактичні задекларовані позивачем показники своєї господарської діяльності, її корегування можливе лише за наслідками узгодження податкових зобов'язань та податкового кредиту, а органи ДПС України використовують вказану систему у своїй роботі, в тому числі, й для співставлення показників, які задекларовані позивачем та його контрагентами, розбіжності в яких призводять до створення штучних підстав для проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Чинне податкове законодавство виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 Податкового кодексу України та його узгодження. Отже, будь-які зміни до інформаційних баз мають визнаватися протиправними, якщо відповідні дані не співпадають з узгодженими сумами (або іншими показниками) податкового обліку.

Крім того, як зазначено в постанові Верховного Суду України від 09.12.2014 у справі № 21-511а14, інформація, що надійшла за результатами податкового контролю не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки дії контролюючого органу по проведенню перевірки та складання акту не відповідають вимогам закону, то й включення в базу даних інформації на підставі цього акту є протиправним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.12.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Степанюк А.Г.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 27.02.2015.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Степанюк А.Г.

Шурко О.І.