Справа № 405/9520/14-а(2а/405/499/14)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2015 рокусправа № 405/9520/14-а(2а/405/499/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю Бишевської Н.А.

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області

на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 грудня 2014 року по справі №405/9520/14-а(2а/405/499/14) за позовом ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області, за участю управління Пенсійного фонду України м.Кіровограді Кіровоградської області про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області щодо винесення постанови від 08.10.2014 року ВП №44498956 про повернення виконавчого документу стягувачеві (протиправними) незаконними; скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області від 08.10.2014 року ВП №44498956 про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Позов обґрунтований відсутністю правових підстав для повернення виконавчого документу позивачу як стягувачу у виконавчому провадженню, порушеного з приводу примусового виконання рішення суду про зобов'язання управління Пенсійного фонду України м.Кіровограді Кіровоградської області з 01 травня 2011 року по 22 липня 2011 року здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Позивач вказує на те, що судове рішення у повному обсязі не виконано, а державним виконавцем не вжито усіх можливих заходів щодо виконання такого судового рішення.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 грудня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області 26.08.2014р. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №44498956 щодо примусового виконання виконавчого листа №2а-8668/11, виданого

14.08.2014р. Ленінським районним судом м. Кіровограда про зобов'язання управління Пенсійного фонду України м.Кіровограді Кіровоградської області з 01 травня 2011 року по 22 липня 2011 року здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», із врахуванням виплачених відсотків.

Управління Пенсійного фонду України м.Кіровограді Кіровоградської області листом від 01.09.2014р. за вих. №7144/08-21 повідомило відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області, що рішення по справі №2а-8668/11 виконано в частині здійснення перерахунку підвищення до пенсії, відповідно до чого нарахована сума недоплаченого підвищення до пенсії за рішенням суду складає 538,20 грн. Щодо виконання рішення в частині виплати, Управління посилається на неможливість виконання рішення суду в цій частині, у зв'язку з тим, що, зокрема, Управління є бюджетною установою і не має майна на яке можливо звернути стягнення.

Неможливість виконання судового рішення було підставою для розгляду судом питання щодо зміни порядку та способу виконання судового рішення.

Так, ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 06.10.2014р. відмовлено в задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області про зміну способу виконання судового рішення, в якому державний виконавець просив змінити спосіб виконання судового рішення з зобов'язання на стягнення.

З посиланням на п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв'язку з поважністю часткового невиконання рішення суду, 08.10.2014р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову по виконавчому провадженню ВП№44498956 про повернення виконавчого документа стягувачеві - ОСОБА_2.

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення державного виконавця є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві не на підставі та не у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження». Такі висновки суду обґрунтовані тим, що відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" , постанови КМУ від 03.08.2011р. №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», державний виконавець, у разі встановлення підстав для повернення виконавчого документу, був зобов'язаний направити виконавчий документ до органу Казначейства з метою подальшого його виконання. З цих підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що державним виконавцем не вжито усіх заходів виконання виконавчого листа №2а-8668/11, виданого 14.08.2014р. Ленінським районним судом м. Кіровограда.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Так, Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи.

Відповідно до п.1 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ №845 від 03.08.2011р., цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Отже, Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постанова КМУ №845 від 03.08.2011р., на які посилався суд першої інстанції, визначають порядок виконання судових рішень щодо стягнення коштів, в той час, як оскаржену постанову державного виконавця винесено в межах виконавчого провадження щодо виконання зобов'язального судового рішення.

Таким чином, посилання суду першої інстанції на Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постанову КМУ №845 від 03.08.2011р., є необґрунтованим.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами колегія суддів виходить з того, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р. примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 9 частини 1 статті 47 Закону встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Частиною 4 наведеної правової норми встановлено, що про повернення стягувачу виконавчого документа державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

В оскарженій постанові державного виконавця наведено підстави неможливості виконати судове рішення у повному обсязі, а саме в частині зобов'язання УПФУ виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», із врахуванням виплачених відсотків.

Так, державним виконавцем зазначено, що боржником виконано судове рішення в частині зобов'язання здійснити перерахунок підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Сума перерахунку склала 538,20грн. Рішення суду, в частині виплати перерахованого підвищення до пенсії, боржником не може бути виконано з огляду на відсутність відповідного бюджетного фінансування, в той час, як майном бюджетної установи, на яке може бути звернуто стягнення для виконання судового рішення, є лише кошти, виділені державою для відшкодування певної заборгованості. При цьому, державний виконавець зазначив про відсутність правових підстав для застосування штрафних санкцій, визначених ст.ст.75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржником не виконано рішення, у повному обсязі, з поважних причин.

Такі підстави для повернення виконавчого документу колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії, яка належить ОСОБА_2, не є власністю управління Пенсійного фонду України м.Кіровограді Кіровоградської області, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.

Обґрунтованими колегія суддів вважає і висновки державного виконавця щодо відсутності правових підстав для застосування до УПФУ штрафних санкцій.

Так, відповідно до ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Частиною 2 статті 75 вказаного Закону передбачено, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно із ч.1 ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, вказаною нормою встановлено визначальну ознаку для накладення на боржника штрафу, а саме не виконання рішення суду без поважних причин.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що УПФУ, як боржник у виконавчому провадженні, повідомляв відділ ДВС про неможливість виплатити ОСОБА_2 вже перераховану суму пенсії, у зв'язку з відсутністю державного асигнування.

Отже, правильно встановивши підстави неможливості виконання судового рішення у повному обсязі та правильно визначивши порядок фінансування підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державний виконавець обґрунтовано вказав на поважність причин невиконання боржником судового рішення, в частині виплати перерахованої суми пенсії.

Враховуючи підстави неможливості виконання зобов'язального судового рішення у повному обсязі, а також заходи, які вживалися державним виконавцем, у вигляді фактичного зобов'язання боржника виконати рішення суду в частині здійснення перерахунку пенсії; звернення до суду з поданням про зміну способу виконання судового рішення, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документу стягувачу.

При цьому, колегія суддів враховує, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.9 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» не позбавляє стягувача права на повторне пред'явлення виконавчого документа на виконання на протязі року.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст..ст.202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 грудня 2014 року по справі №405/9520/14-а(2а/405/499/14) - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Постанову у повному обсязі складено 04.03.2015р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська