Справа № 2а-9686/12/2670
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Київ К/800/35342/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до начальника Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Вольфа Олександра Леонідовича про визнання протиправною та скасування постанови за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_14 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до начальника Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Вольфа О.Л. про визнання протиправною та скасування постанови від 10 листопада 2011 року про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 18 липня 2011 року № 173/13

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року, провадження в адміністративній справі закрито.

У касаційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 вересня 2010 року у справі № 2-1278/1, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 липня 2011 року, встановлено, що 02 липня 2007 року вироком Апеляційного суду м. Києва стягнуто солідарно з гр. ОСОБА_8, гр. ОСОБА_9, гр. ОСОБА_10 та гр. ОСОБА_11 на користь ОСОБА_4 40 000 грн.

12 вересня 2007 року Апеляційний суд м. Києва видав виконавчий лист № 1-15/07 про стягнення солідарно з засуджених гр. ОСОБА_8, гр. ОСОБА_9, гр. ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 30 000 грн.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Пікас В.Б. від 15 жовтня 2008 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 1-15/07 від 12 вересня 2007 року, виданого Апеляційним судом міста Києва.

18 липня 2011 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Клименком Р.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 173/13 від 18 липня 2011 року по примусовому виконанню виконавчого листа № 1-15/07 від 12 вересня 2007 року, виданого Апеляційним судом міста Києва.

Постановою начальника Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Вольф О.Л. від 10 листопада 2011 року скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 173/13 від 18 липня 2011 року по примусовому виконанню виконавчого листа № 1-15/07 від 12 вересня 2007 року, виданого Апеляційним судом міста Києва.

Закриваючи провадження у адміністративній справі, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки даний позов стосується порушення прав особи під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України, тому цей спір не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно частини 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, постановлених в порядку цивільного судочинства, визначається Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України.

Так, статтею 383 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частина 2 статті 384 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до частини 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Враховуюче те, що у справі, яка розглядається правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються оскарження постанови посадової особи державної виконавчої служби у виконавчому провадженні щодо виконання судового рішення, ухваленого за нормами Цивільного процесуального кодексу України, то суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що цей спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та обґрунтовано закрили провадження в адміністративній справі.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати судові рішення таким, що ухвалені з порушеннями норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм процесуального права, а тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_14 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2014 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало