Справа № 819/4/15-а
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/4/15-a

02 березня 2015 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Габрилецькій С. Є.

за участю представників: позивача - ОСОБА_1 відповідача - Свистун Є. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа - підприємець ОСОБА_3 із адміністративним позовом до відповідача - Тернопільської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України, у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: від 12.02.2014 р. № , згідно з яким донараховано податок на додану вартість, вироблених в Україні товарів в розмірі 239 926 грн. - основного платежу та 119 963 грн. - штрафних санкцій, № , згідно з яким донараховано податку на доходи фізичних осіб 49551, 31 грн. - основного платежу та 12287, 83 грн. - штрафних санкцій та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № , згідно з яким донараховано 64290, 06 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування та застосовано штрафні санкції в розмірі 3214, 50 грн.

Представник позивача в обґрунтування позовних вимог пояснила, що вважає безпідставним висновок контролюючого органу, зроблений в акті перевірки, щодо завищення податкового кредиту у зв'язку із порушенням порядку заповнення податкових накладних, а саме в зв'язку з тим, що в єдиному державному реєстрі податкових накладних цифровий підпис на квитанції не відповідає підпису уповноваженої особи зазначеної в податковій накладній.

Свою позицію в цій частині представник позивача обґрунтувала тим, що оскільки податкові накладні були зареєстровані в ЄРПН та відповідають вимогам п. 201.1 ст. 201 ПК України, у Позивача відсутні підстави не включення сум ПДВ зазначених в податкових накладних до складу податкового кредиту. Щодо донарахування податку на дозоди фізичних осіб, вважає, що порушення п. 138.2 ст. 138 ПК України відсутні та валові витрати позивачем не завищувались, оскільки під час перевірки було надано усі документи, на підставі яких їх сформовано. В частині донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування, вважає, що оскільки підставою для таких висновків податкового органу слугувало завищення податкового кредиту, внаслідок порушення порядку заповнення податкових накладних, відсутність якого позивач заперечує - податкове повідомлення-рішення, яким донараховано 64 290, 06 грн. єдиного внеску на загальнообов»язкове соціальне страхування та застосовано штрафні санкції за таке порушення - підлягає до скасування.

З урахуванням викладеного, представник позивача просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, проти позову заперечила.

Представник Тернопільської ОДПІ пояснила, що оспорюване податкове повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства. Так, податковий орган вважає, що не можна включати до складу податкового кредиту суми ПДВ по податкових накладних, отриманих від контрагентів та складених з порушеннями, а саме: невідповідністю цифрового електронного підпису та підпису на податкових накладних, виданих контрагентами.

В обґрунтування своєї позиції посилалась на п. 5 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого остановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010р. №1246 та роз'яснення ДПА України від 04.03.2013 p. N 3341/6/15-3115 «Стосовно деяких питань складання податкової накладної».

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, якими врегульовано спірні правовідносини, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав та мотивів.

На підставі п. п. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20, п. п. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75, ст. 77 Податкового кодексу України (далі - ПК України), направлення від 18.10.13 р., працівниками Тернопільської ОДПІ 22.10.2013 р. розпочата документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3.

Актом від 18.11.2013 р. № 2453/19-18-17-0126/ (із додатком) оформлено результати планової виїзної перевірки за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.

Даним актом встановлено наступні порушення.

П. 138.2 ст. 138, п. 177.2 ст. 177, п. 198. 3 п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України, а саме:

- заниження суми чистого оподатковуваного доходу за 2012 р. на 294 043, 41 грн. внаслідок чого за результатами перевірки донараховано податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2012 р. в сумі 49551,31 грн.

- заниження податку на додану вартість за період з 01.01 по 31.12.2012 р. на суму 239926 грн., в тому числі за: січень 2012 р. - 8717грн., лютий 2012 р. -12680 грн., березень 2012 р. - 21296 грн., квітень 2012 р. - 19348 грн., травень 2012 р. - 14554 грн., червень 2012 р. - 10064 грн., липень 2012 р. - 12084 грн., серпень 2012 р. - 22679 грн., вересень 2012 р. - 51385 грн., жовтень 2012 р. - 39233 грн., листопад 2012 р. - 16866 грн., грудень 2012 р.- 11020 грн.

2. П. 2 ст. 7, п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464 від 08.07.2010 р. з наступними змінами та доповненнями, заниження суми доходу, на який нараховується єдиний соціальний внесок, а саме за 2012 р, в сумі 185273,96 грн., що призвело до заниження сплаченого єдиного соціального внеску в 2012 р. на суму 64 290,06 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення:

- від 12.02.2014 р. № , згідно з яким донараховано податок на додану вартість, вироблених в Україні товарів в розмірі 239 926 грн. - основного платежу та 119 963 грн. - штрафних санкцій;

- від 12.02.2014 р. № , згідно з яким донараховано податку на доходи фізичних осіб 49551, 31 грн. - основного платежу та 12287, 83 грн. - штрафних санкцій;

та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.02.2014 р. № , згідно з яким донараховано 64290, 06 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування та застосовано штрафні санкції в розмірі 3214, 50 грн.

Позивач, отримавши копію акту від 18.11.2013 р. 29.12.2014 р. (супровідний лист від 26.12.2014 р. № 38857/19-18-17-0121) та вищезазначені повідомлення рішення не погодилась з ними та оскаржила їх до суду.

У акті перевірки зазначено, що податкові накладні, зазначені у додатку до акту перевірки № 2453/19-18-17-0126/ від 18.11.2013 р. (перелік податкових накладних, які зареєстровані з порушенням Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних за період з 17.01.2012 р. по 04.12.2012 р.) оформлені з порушенням вимог абз. 9 п.п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу в частині накладення електронного підпису при їх реєстрації в реєстрі податкових накладних, а саме - електронний цифровий підпис, що накладено на вищенаведених податкових накладних при їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних належить одній особі, а підпис, яким скріплено податкові накладні при видачі їх покупцю, належить іншій.

Відповідно до п.198.6. ст.198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно п. 201.1 ст. 201 та/або п. 192.1 ст. 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі, покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

З копій податкових накладних, які наявні у матеріалах даної адміністративної справи вбачається, що в них були заповнені усі необхідні реквізити, передбачені п. 201.1 ст.201 ПК України, вони пройшли реєстрацію в єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд вважає, що відповідач прийшов до помилкового висновку, що електронний цифровий підпис, що накладається на податкову накладну при її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, та підпис, що скріплює цю податкову накладну при її видачі покупцю, повинні належати одній особі, якій делеговано право підпису податкових накладних, оскільки такий висновок, ґрунтується на вибірковому посиланні на частини норм Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 р. N 1246 (далі - Порядок №1246).

Так, згідно абз. 5 п. 5 Порядку № 1246 «Для делегування права підпису податкової накладної та/або розрахунку коригування іншій посадовій особі, продавець отримує засоби електронного цифрового підпису в акредитованих центрах сертифікації ключів для такої особи та подає податковому органові за місцем реєстрації посилені сертифікати електронного цифрового підпису зазначеної особи. У такому разі електронні цифрові підписи посадових осіб продавця накладаються у такому порядку: першим - електронний цифровий підпис посадової особи, якій делеговано право підпису податкової накладної та/або розрахунку коригування; другим - електронний цифровий підпис, що є аналогом відбитка печатки продавця».

П. 1 Порядку № 1246 визначено механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї (далі - податкова накладна та/або розрахунок коригування), до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр) платників податку на додану вартість - продавців товарів (послуг), звіряння даних, що містяться у виданих платникам такого податку - покупцям товарів (послуг) податковій накладній та розрахунку коригування з відомостями, які містяться у Реєстрі. Тоді як, форму податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної затверджено наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 N 1379 (далі - Порядок №1379), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1333/20071.

Згідно п. 16 Порядку N 1379, усі примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати постачання товарів/послуг, та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця. Податкова накладна не підписується покупцем товарів/послуг і не скріплюється його печаткою.

Згідно п. 7 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до Державної податкової служби здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, та проводиться їх реєстрація. Відповідно до п. 8 Порядку № 1246 для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації продавцю видається квитанція в електронній формі у текстовому форматі, у якій зазначаються реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про продавця, дата та час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Відповідно до п. 9 Порядку № 1246 наявність помилок у податковій накладній є причиною відмови у прийнятті податкової накладної.

Аналізуючи норми Порядку № 1246, суд приходить до висновку, що надсиланням квитанції Державна податкова служба підтверджує, що вона перевірила електронний цифровий підпис на податковій накладній, податкова накладна не містить помилок та вважається прийнятою. Тобто, податкові накладні, складені із дотриманням усіх обов'язкових реквізитів, передбачених ст. 201 ПК України. Окрім цього, підтвердженням факту прийняття податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних, є квитанції в електронному вигляді у текстовому форматі.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Поняття електронного підпису визначено ст. 1 Закону України "Про електронний цифровий підпис" від 22.05.2003 року N 852-УІ (далі - Закон N 852), відповідно до якої, це дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов'язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних.

Абз. 13 ст. 1 Закону N 852 передбачено, що підписувач - особа, яка на законних підставах володіє особистим ключем та від свого імені або за дорученням особи, яку вона представляє, накладає електронний цифровий підпис під час створення електронного документа.

Беручи до уваги наведені вище норми законодавства, стає очевидним, що Порядок заповнення податкової накладної та Порядок ведення єдиного реєстру податкових накладних не ототожнюють особу, яка складає та підписує податкову та особу яка накладає цифровий підпис на податкову накладну при її реєстрації. Примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати постачання товарів/послуг, та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця (п. 16 Порядку № 1379) а при реєстрації податкової накладної накладається електронний цифровий підпис посадових осіб платника податку, або електронний цифровий підпис посадової особи, якій делеговано право підпису податкової накладної (тобто - електронного підпису).

Посадові особи, які складали та підписували податкові накладні, перелічені у Додатку № 1 до акту перевірки, а саме, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 мали на те належні повноваження, що підтверджується наказом № 1001/12 від 10.01.2012 р.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що ФОП ОСОБА_16 має право на віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану у розмірі 284 607 грн. згідно податкових накладних, що підписувались вищезазначеними посадовими особами та зазначені у додатку до акту перевірки № 2453/19-18-17-0126/ від 18.11.2013 р.

Відтак, оскільки суд дійшов до висновку про правомірність віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість з податку на додану вартість у розмірі 284 607 грн., податкове повідомлення - рішення є протиправним та від 12.02.2014 р. № підлягає до скасування.

Щодо завищення задекларованих суб'єктом господарювання у Декларації про майновий стан та доходи та додатку 5 до декларації за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. валових витрат в сумі 294043,41 грн., в частині включення до складу витрат, не підтверджених в ході перевірки первинними документами, слід зазначити наступне.

В ході перевірки встановлено, що згідно даних декларацій по податку на додану вартість та коригувань до них поданих підприємцем у 2012 році обсяг придбання товарів та послуг у платників податку на додану вартість становив 1423035грн., залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2012р.становили 248 893,04 грн. та відповідно станом на 01.01.2013р. - 27 857,77 грн. Тобто, протягом 2012 року сума залишків ТМЦ зменшилася на 221035,27 грн.

Згідно п. 44.1, ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно п. 138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

У акті перевірки від 18.11.2013 р. відображено, що відповідно до первинних документів пред'явлених для перевірки встановлено, що фактично витрати понесені по придбанню товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані при виробництві продукції та фактично витрати по придбаних (понесених) інших витратах, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг становлять 1468996,83 грн. Відповідно до системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту, яка формується та працює на підставі поданої платниками податків звітності по податку на додану вартість декларації, розрахунки та додатки до них, а саме при аналізі формування податкового кредиту за 2012 р. відсутні розбіжності між задекларованими податковими зобов'язаннями постачальників та сформованим податковим кредитом ФОП ОСОБА_3 Отже виходячи з даного аналізу ФОП ОСОБА_3 включено до складу податкового кредиту за 2012 рік всі податкові накладні, а отже дана сума (обсяг придбання, без ПДВ ), яка становить 1423035 грн. (придбання від платників ПДВ), включена до складу р. 4 та р. 6 додатку 5 до розділу III податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 р.

Враховуючи вимоги п.44.6, ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті (абз.2 п.44.7 - протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні) платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. У зв»язку з тим, що інших первинних документів, які б підтверджували понесені приватним підприємцем витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування у 2012 р. для перевірки не надано, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № .

Аналізуючи висновки відповідача, що відображені у акті перевірки від 18.11.2013 р. та враховуючи, що суд дійшов висновку про правомірність віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість з податку на додану вартість у сумі 284 607 грн. згідно податкових накладних, що підписувались уповноваженими посадовими особами та зазначені у додатку до акту перевірки № 2453/19-18-17-0126/ від 18.11.2013 р., суд приходить до висновку, що не правомірним з боку відповідача є неврахування таких податкових накладних як первинних документів, які б підтверджували понесені приватним підприємцем витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування у 2012 р., одже податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2014 р. підлягає до скасування.

Щодо правомірності донарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний соціальний внесок в сумі 64290,06 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464 від 08.07.2010 р. (далі - Закон № 2464) єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до п. 4 ст.1, п. п. З п.2 ст.7 Закону № 2464, нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Висновок щодо порушення ФОП ОСОБА_3 вищезазначених норм закону сформульовано у акті перевірки від 18.11.2013 р. на підставі виявлення заниження позивачем суми доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок, а саме за 2012 р. в сумі 185273,96 грн., що на думку відповідача призвело до заниження сплаченого єдиного соціального внеску в 2012 р. на суму 64290,06 грн.

Аналізуючи висновки відповідача, що відображені у акті перевірки від 18.11.2013 р. та враховуючи, що суд дійшов висновку про правомірність віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість з податку на додану вартість у сумі 284 607 грн. згідно податкових накладних, що підписувались уповноваженими посадовими особами та зазначені у додатку до акту перевірки № 2453/19-18-17-0126/ від 18.11.2013 р., суд приходить до висновку, що не правомірним з боку відповідача є висновок про заниження позивачем суми доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок, тобто, підстави для донарахування сум єдиного соціального внеску в 2012 р. на суму 64290,06 грн. у відповідача відсутні.

Слід також зазначити, що відповідно до абз. 1 п. 6.3 ст. 6 Наказу Міндоходів України від 09.09.2013 р. № 4555 "Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Інструкція № 4555), органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки, якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску.

У порушення вищезазначеної Інструкції відповідачем не сформовано вимогу про сплату недоїмки, а прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким донараховано 64 290, 06 грн. єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції у розмірі 3 214, 50 грн.

На підставі вищевикладеного, враховуючи що суд дійшов висновку про не правомірність з боку відповідача висновоку про заниження позивачем суми доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок, та відсутність підстав для донарахування сум єдиного соціального внеску в 2012 р. на суму 64290,06 грн. та, відповідно, до застосування ним штрафних санкцій у розмірі 3 214, 50 грн., та зважаючи на те, що рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску є неправомірним не тільки по суті, але і прийнято всупереч порядку, встановленого Інструкцією № 4555, суд приходить до висновку про необхідність його скасування.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення повністю.

Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнатипротиправними та скасувати податкові повідомлення -рішення Тернопільської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ГУ Міндоходів у Тернопільській області від 12.02.2014 р. № , № , рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.12.2014 р. № .

3. Повернути з Державного бюджету України на користь фізичтої особи-підприємця ОСОБА_3 182 грн. 70 коп. сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 04.03.2015 р.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.