Справа № 826/19046/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21 січня 2015 року 14 год. 45 хв. № 826/19046/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Данилишина В.М., суддів Качура І.А., Келеберди В.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) Хайла Миколи Володимировича в інтересах державного підприємства "ТВК" до Міністерства оборони України, треті особи: Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва, Державна служба України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва, про визнання протиправним та скасування рішення відповідача.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва 04 грудня 2014 року надійшов позов арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) Хайла Миколи Володимировича в інтересах державного підприємства "ТВК" (далі - позивач) до Міністерства оборони України (далі - відповідач, Міноборони, МОУ), треті особи: Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва, Державна служба України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва, про визнання протиправним та скасування наказу Міністра оборони України від 25 травня 2007 року № 282 "Про призначення керівника державного підприємства Міністерства оборони України "Південь" (далі - оскаржуваний наказ).

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки під час його підготовки та оформлення відсутнє погодження Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області (далі - Овідіопольська РДА) при призначенні ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2) на посаду директора державного підприємства Міноборони "Південь" (далі - ДП МОУ "Південь"), правонаступником якого є державне підприємство "ТВК" (далі - ДП "ТВК"). Викладене є порушенням ст. 36 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" (далі - Закон).

Ухвалою суду від 09 грудня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні колегією суддів, а також, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, допущено Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва (далі - третя особа-1) та Державну службу України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва (далі - третя особа-2, Держкомпідприємництва).

У ході судового розгляду справи представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю.

Представник відповідача не визнав позов та просив відмовити у його задоволенні повністю.

Представники третьої особи-1 та третьої особи-2 у судове засідання 17 грудня 2014 року не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа-1 та третя особа-2 повідомлені своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності їх представників до суду не надійшли. Поряд з цим, 12 грудня 2014 року до суду через канцелярію від законного представника третьої особи-2 надійшли письмові пояснення по суті позову із проханням задовольнити позов.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 17 грудня 2014 року судом, згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

До суду 12 січня 2015 року через канцелярію від представника відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Крім того, 12 січня 2015 року до суду через канцелярію від представника позивача надійшли додаткові письмові докази, які судом також долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Наказом Міноборони від 15 липня 1998 року № 286 "Про створення державного підприємства Міністерства оборони України "Південь" створено ДП МОУ "Південь" та затверджено його статут.

Оскаржуваним наказом на посаду директора ДП МОУ "Південь", із дня, визначеного у контракті, призначено ОСОБА_2

25 травня 2007 року між Міноборони та ОСОБА_2 укладено контракт із керівником ДП МОУ "Південь" на термін із 25 травня 2007 року по 24 травня 2008 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17 червня 2009 року № 683-р "Про передачу цілісного майнового комплексу державного підприємства "Південь" до сфери управління Держкомпідприємництва", цілісний майновий комплекс ДП МОУ "Південь" передано зі сфери управління Міноборони до сфери управління Держкомпідприємництва.

Відповідним наказом третьої особи-1 змінено назву "ДП МОУ "Південь" на "державне підприємство "Південь" (далі - ДП "Південь").

У подальшому, відповідно до наказу третьої особи-1 від 12 жовтня 2010 року № 315 "Про перейменування ДП "Південь" та затвердження статуту ДП "ТВК", ДП "Південь" перейменоване у ДП "ТВК" та затверджено його статут, згідно з п. 1.1 ст. 1 якого, ДП "ТВК" є повним правонаступником ДП "Південь", зареєстрованого 23 червня 1999 року Овідіопольською РДА.

Указом Президента України від 19 грудня 2011 року № 1168/2011 "Про Державну службу України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва" утворено Держкомпідприємництва, а розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 930-р "Про віднесення цілісних майнових комплексів державних підприємств та організації до сфери управління Державної служби з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва" до сфери управління Держкомпідприємництва віднесено, зокрема, ДП "ТВК".

Суд погоджується із доводами позивача та його представника щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів, а також аналізу наступних норм і обставин.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 36 Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), місцеві державні адміністрації здійснюють функцію управління майном підприємств, установ та організацій, що належать до сфери їх управління. Голови місцевих державних адміністрацій укладають та розривають контракти з їх керівниками.

Керівники підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, призначаються та звільняються з посад за погодженням з головою відповідної місцевої державної адміністрації, крім керівників установ, підприємств і організацій Збройних Сил та інших військових формувань України, а також керівників навчальних закладів, що призначаються на посаду за умовами конкурсу.

Тобто, які чітко вбачається з вище викладених норм, керівники підприємств, які належать до сфери управління міністерств, призначаються на посаду за погодженням з головою відповідної місцевої державної адміністрації.

У ході розгляду справи судом з'ясовано, що на час оформлення оскаржуваного наказу ДП МОУ "Південь" відносилось до сфери управління Міноборони.

Крім того, у контексті вище викладених норм суд зазначає, що ДП МОУ "Південь" не відносилось до установ, підприємств і організацій Збройних Сил та інших військових формувань України.

Заявлена позивачем вимога обґрунтовується тим, що під час підготовки оскаржуваного наказу не дотримано вимоги ст. 36 Закону, а саме призначення керівника ДП МОУ "Південь" відбулось без погодження із головою Овідіопольської РДА (територіально ДП МОУ "Південь" знаходилось в Овідіопольському районі Одеської області).

Факт відсутності такого погодження підтверджується наявною у матеріалах справи копією листа Овідіопольської РДА від 29 вересня 2014 року, зі змісту якого вбачається, що погодження на призначення директором ДП МОУ "Південь" ОСОБА_2 головою Овідіопольської РДА не надавалось.

Таким чином, враховуючи вище викладені норми та з'ясовані обставини, а також зважаючи на факт ненадання відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого покладено обов'язок доказування правомірності своїх рішень у разі заперечення проти позову, суду доказів, на підставі яких суд міг би прийти до висновку про правомірність оформлення оскаржуваного наказу, так само як і не наведено суду обставин, які б свідчили про дотримання норм законодавства при призначенні керівника ДП МОУ "Південь", суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявленої позивачем вимоги та наявність підстав для визнання протиправним і скасування оскаржуваного наказу.

При цьому, суд звертає увагу, що у письмових запереченнях представника відповідача проти позову не зазначено жодної обставини, яка б свідчила про правомірність дій відповідача у частині призначення керівника ДП МОУ "Південь". Представником відповідача тільки зазначено про те, що спір не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства у зв'язку з тим, що керівник ДП МОУ "Південь" не належить до осіб, які проходять публічну службу.

Стосовно вище викладених доводів суд зазначає, що публічно-правовий спір, з метою розгляду та вирішення якого позивач звернувся до суду, підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки позивачем оскаржується рішення відповідача, який є суб'єктом владних повноважень, тобто органом державної влади, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суд також зазначає, що позивачем не пропущено встановлений нормами КАС України строк звернення до суду з позовом, оскільки про факт порушення відповідачем норми Закону у частині погодження призначення керівника ДП МОУ "Південь" позивач дізнався після отримання листа Овідіопольської РДА від 29 вересня 2014 року, а саме 22 жовтня 2014 року (дата, зазначена на штампі про отримання вхідної кореспонденції). До суду ж позивач звернувся 01 грудня 2014 року (дата, зазначена на поштовому штемпелі, проставленому на конверті, у якому позов надійшов до суду).

Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) Хайла Миколи Володимировича в інтересах державного підприємства "ТВК" до Міністерства оборони України, треті особи: Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва, Державна служба України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва, про визнання протиправним та скасування рішення відповідача є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). У зв'язку з тим, що позивачем та його представником не заявлено вимогу про стягнення судового збору за рахунок бюджетних коштів, суд не присуджує на користь позивача здійснені ним судові витрати відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністра оборони України від 25 травня 2007 року № 282 "Про призначення керівника державного підприємства Міністерства оборони України "Південь".

Копії постанови направити (вручити) сторонам та третім особам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя В.М. Данилишин

Суддя І.А. Качур

Суддя В.І. Келеберда