Справа № 2а-925/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Справа № 31613/12/9104
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника відповідача Сидор О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління МВС України у Львівській області на постанову Галицького районного суду м. Львова від 8 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління МВС України у Львівській області про зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 12.07.2011 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління МВС України у Львівській області, в якому просив провести перерахунок виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю, отриманою під час проходження служби в органах внутрішніх справ та зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 8 грудня 2011 року позов задоволено. Вважати ОСОБА_2, таким, що відноситься до категорії осіб, які отримали інвалідність III групи у період проходження служби під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю - забезпечення безпеки дорожнього руху, участь у ліквідації наслідків аварії.

Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області провести перерахування виплати належної ОСОБА_2, одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, отриманою при проходженні служби в органах внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у відповідності до вимог п.3 «Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції», який затв. Постановою КМУ №707 від 12 травня 2007р. та п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу".

Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області видати наказ про виплату ОСОБА_2 згідно проведеного перерахунку недоотриманої грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, отриманою при проходженні служби в органах внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в розмірі 160 068 гривень 84 копійки.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління МВС України у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги довідки, виданої інспекцією державного нагляду за охороною праці ГУ МВС України у Львівській області, від 07.10.200 року за №55 по факту розслідування якого встановлено, що випадок травмування позивача трапився в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, а тому при розрахунку одноразової грошової допомоги позивача віднесено до категорії осіб, які отримали інвалідність у період проходження служби, а не до осіб, які отримали інвалідність під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю.

Окрім того, розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, яку особа рядового або начальницького складу займала на день загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), установлення інвалідності. До грошового забезпечення, з якого проводиться розрахунок грошової допомоги, включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років та щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) згідно із законодавством. Але постановою КМУ від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», яка набула чинності з 01.01.2008 року введена нова структура грошового забезпечення, в якій щомісячну надбавку в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення непередбачено та скасовано Указом Президента України від 18.12.2007 року №1234.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, перебуваючи на посаді інспектора - чергового ОБ ДПС ДАІ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, 13 грудня 2003 року, в період проходження служби при обставинах, пов'язаних з виконанням службових обов'язків з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю - забезпеченням безпеки дорожнього руху, участі у ліквідації наслідків аварії, отримав тілесні ушкодження. 12.07.2010 року Львівською обласною МСЕК №3 ОСОБА_2 встановлена ІІІ група інвалідності (а.с.12).

Відповідно до висновку службового розслідування по факту отримання тілесних ушкоджень інспектором-черговим ОБДПС ДАІ ЛМУ УМВСУ у Львівській області капітаном міліції ОСОБА_2 від 09.01.2004 р. вказано вважати тілесні ушкодження (струс головного мозку, забій м'яких тканин потиличної ділянки), отримані інспектором-черговим окремого батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ЛМУ УМВСУ у Львівській області капітаном міліції ОСОБА_2 в період проходження служби при обставинах, пов'язаних з виконанням службових обов'язків з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю - забезпечення безпеки дорожнього руху, участь у ліквідації наслідків аварії.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.24) ОСОБА_2 було нараховано і виплачено одноразову грошову допомогу, в сумі 38 707 гривень 20 копійок.

14.04.2011 року ОСОБА_2 направив звернення до начальника ГУ МВС України у Львівській області генерал-майору міліції Щуру Б.В. з проханням провести службову перевірку щодо неправомірного заниження розміру одноразової грошової допомоги на суму 160 068грн.

Відповіддю ГУ МВС України у Львівській області від 10.05.2011 року №14/Он-24 визначено правомірність нарахування та виплата позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 38 707 грн. 20 коп.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що при нарахуванні одноразової грошової допомоги позивачу відповідачем порушено п.1 та п.3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції» від 12.05.2007 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він не відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

У відповідності до ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Ст.19 даного Закону України вказує, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

На реалізацію даного Закону, Кабінет Міністрів України 12 травня 2007 року прийняв постанову № 707, якою затвердив Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції.

Відповідно до п.п.2 п.1 вказаного Порядку (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи, а у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

Пункт 3 вказаного Порядку визначає, що розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, яку особа рядового або начальницького складу займала на день загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), установлення інвалідності.

До грошового забезпечення, виходячи з якого здійснюється розрахунок грошової допомоги працівнику міліції, включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років та щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) згідно із законодавством.

На час виникнення спірних правовідносин питання щодо грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу регулювалися постановою Кабінету Міністрів України від 0.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу». Так, пунктом 1 цієї постанови визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 2 передбачено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується, зокрема, Міністерством внутрішніх справ України, а пунктом 3 цієї ж постанови затверджені схеми посадових окладів осіб рядового і начальницького складу у розмірах, згідно з додатками 9 - 23.

Втім, ні схемою посадових окладів осіб начальницького складу органів внутрішніх справ для міських, районних, лінійних відділів (відділень) міліції (додаток 14), ні додатковими видами грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (додаток 26) такий вид грошового забезпечення як щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків від грошового забезпечення не передбачений.

На виконання Постанови № 1294 та з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року №499 була затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (введена в дію з 1 січня 2008 року).

Зазначеною Інструкцією затверджені, зокрема, додаткові види грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Такий вид грошового забезпечення як щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) названою Інструкцією також не передбачений.

Колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) особам рядового, а також середнього і старшого начальницького складу органів внутрішніх справ була запроваджена Указом Президента України № 771 від 31 серпня 2001 року «Про внесення змін до Указу Президента України від 4 жовтня 1996 року № 926». Втім, на момент виникнення спірних правовідносин він уже втратив чинність згідно з іншим Указом Президента України - від 18 грудня 2007 року №1234/2007.

З аналізу вищевказаних положень законодавства України колегія суддів приходить до висновку про помилковість застосування норм матеріального права судом першої інстанції та задоволення позову в частині віднесення в розрахунок одноразової грошової допомоги надбавки, доплати, винагороди, премії тощо. А тому вірним є застосування відповідачем Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу» при визначенні складових грошового забезпечення для розрахунку одноразової грошової допомоги.

Окрім того, для з'ясування розміру одноразової грошової допомоги визначальним є встановлення періоду, під час якого особа отримала інвалідність.

Так, п.1 Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 12 травня 2007 року № 707, виокремлює два періоди інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися - під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, та у період проходження служби, що не пов'язана із безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю.

Виконанням службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, є несення постової чи патрульної служби; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод, законних інтересів; припинення або запобігання злочинам та правопорушенням, охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участь у ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій (пункт 2 Порядку).

У відповідності до п.3.9 ст.3 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року № 1346, (в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків», якщо він стався в період проходження служби під час: перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - роботи) протягом робочого часу або, за дорученням керівника, в неробочий час; приведення в порядок знарядь праці, засобів захисту, одягу перед початком роботи і після її закінчення, виконання правил особистої гігієни; проведення навчання, тренувань, обов'язкових фізичних занять у встановлений час; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за дорученням керівника; подання підрозділом шефської допомоги; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; перебування в транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо причина нещасного випадку (у тому числі поранення) пов'язана з виконанням потерпілим службових (трудових) обов'язків або з дією на нього небезпечного чи шкідливого фактора чи середовища; прямування працівника до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами або до будь-якого об'єкта за дорученням керівника; прямування до місця відрядження та в зворотному напрямку відповідно до завдання про відрядження.

Відповідно до п.3.11 ст.3 вказаного Порядку «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю», якщо він трапився в період проходження служби: унаслідок безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов'язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); при ліквідації аварій, пожеж, стихійних явищ або їх наслідків; при виконанні службового або громадського обов'язку з рятування людського життя, охорони державного, громадського або особистого майна громадян, захисту їх честі та гідності; в інших випадках, передбачених законодавчими актами України та нормативно-правовими актами МВС України.

Також, передбачено особливу процедуру розслідування того чи іншого випадку. Так, згідно п.3.5 ст. 3 вказаного Порядку керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.

Окрім іншого, комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу.

Як вбачається із наявних в справі матеріалів, висновок службового розслідування по факту отримання тілесних ушкоджень інспектором-черговим ОБДПС ДАІ ЛМУ УМВСУ у Львівській області капітаном міліції ОСОБА_2 (затв. Начальником ВДАІ ЛМУ УМВСУ у Львівьскій області майором міліції С.О.Клочко 09.01.2004 року) не відповідає вимогам, що передбачені Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України. А тому, не може бути підставою віднесення позивача до категорії осіб, що отримали інвалідність під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність розрахунку розміру одноразової грошової допомоги відповідачем як особі, віднесеній до категорії осіб, що отримали інвалідність у період проходження служби, та не відповідність висновку суду першої інстанції обставинам справи в цій частині позову.

Згідно ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п.3, 4 ст.202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та доводами апелянта спростовані, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління МВС України у Львівській області задовольнити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 8 грудня 2011 року у справі №2а-925/11 скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Постанова у повному обсязі складена 24.02.2015 року.