Справа № 2а-4018/12/1470
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 2а-4018/12/1470

Категорія: 9.2 Головуючий в 1 інстанції: Єнтіна А. П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю:

апелянта - ОСОБА_1,

представника апелянта - ОСОБА_2,

представника позивача - Одноор В.М,

представників прокуратури - Петрової Г.В., Боєвої І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.06.2014 року по справі за позовом Прокурора Снігурівського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Головного управління Міндоходів у Миколаївській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2012 року прокурор Снігурівського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Регіонального управління Департаменту з питань контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової служби в Миколаївській області звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 12.03.2012 року ним прийнято рішення про застосування до відповідача фінансових санкцій в сумі 6800 грн., але у встановлені чинним законодавством строки відповідач зазначеної суми не сплатив.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.06.2014 року позов задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь державного бюджету Снігурівського району на р/р 0317, , КЕКД 21081100 в УДКСУ у Миколаївській області, МФО 826013) суму фінансових санкцій у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) грн.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2015 року справа розглядатиметься в режимі відео конференції в порядку ст.122-1 КАС України.

До канцелярії Одеського апеляційного адміністративного суду 09.09.2014 року вх. № 15791 надійшло заперечення відповідача, в якому було заявлено клопотання про заміну сторони у справі з Регіонального управління Департаменту з питань контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової служби в Миколаївській області на Головне управління Міндоходів у Миколаївській області, оскільки Регіональне управління Департаменту з питань контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової служби в Миколаївській області ліквідовано та правонаступником якого є Головне управління Міндоходів у Миколаївській області.

Судова колегія, дослідивши надані представниками ДПІ документи ухвалила, клопотання задовольнити та здійснити в порядку ст.55 КАС України заміну позивача, Регіональне управління Департаменту з питань контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Державної податкової служби в Миколаївській області, на правонаступника, а саме на Головне управління Міндоходів у Миколаївській області.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, яка здійснює свою діяльність у закусочній "ІНФОРМАЦІЯ_1", що належить відповідачу на праві приватної власності, має діючу ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

Так, 19 січня 2012 р. о 12-51 год. реалізатор ОСОБА_6 на робочому місці у кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" в АДРЕСА_2 продала цигарки неповнолітній особі.

На підставі матеріалів Снігурівського РВ про порушення вимог ст. 153 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", позивач прийняв рішення про застосування до відповідача фінансових санкцій № 141165/28-32, яким наклав на позивача штраф в розмірі 6800,00 грн.

12.03.2012 року № 141165/28-32 рішення про застосування фінансових санкцій було направлено на його адресу, отримано відповідачем особисто , однак сума фінансової санкції сплачена не була, що спонукало позивача звернутися з позовом до суду про стягнення суми фінансових санкцій у розмірі 6800 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з цими висновками погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України передбачені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів" № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року (далі - Закон № 481/95).

Відповідно до статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, в тому числі її виробниками, за наявності в них ліцензії.

Згідно із приписами статті 15-3 Закону № 481/95, особам, які не досягли 18-ти років забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів.

Пунктом 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 790 від 02 червня 2003 року (далі - Порядок № 790), підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта підприємницької діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до частини 5 статті 17 Закону, у разі невиконання суб'єктом підприємницької діяльності рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

Аналогічна норма міститься в пункті 10 Порядку № 790, якою передбачено, що у разі невиконання суб'єктом підприємницької діяльності рішення про застосування фінансових санкцій протягом 30 днів після його отримання сума санкцій стягується на підставі рішення суду.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 790, рішення вважається виконаним і знімається з контролю після одержання відповідної інформації про зарахування суми штрафу до бюджету.

Відповідно до частини 6 статті 17 Закону, дії органів, які мають право контролю за реалізацією норм цього Закону, можуть бути оскаржені в місячний термін у судовому порядку.

Частиною 13 Порядку № 790 передбачено, що рішення про застосування фінансових санкцій може бути оскаржено у місячний термін в установленому законодавством порядку.

Рішення про застосування фінансових санкцій №141165/28-32 було отримане відповідачем 14 травня 2012 року про, що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.8).

Не погоджуючись з цим рішенням, відповідач оскаржила його судовому порядку, 11.01.2013 р. Миколаївським окружним адміністративним судом по справі № 2а-4386/12/1470 винесено постанову, якою позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено та скасовано рішення про застосування фінансових санкцій у сумі 6800 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014 року постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.01.2013 скасовано та прийнято по справі нове рішення, яким відмовлено у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових ) санкцій. При цьому під час розгляду справи №2-а-4386/12/1470 судами було встановлено факт продажу тютюнових виробів особі яка не досягла 18 років.

Таким чином, рішення про застосування фінансових санкцій не скасовано, є чинним на момент розгляду справи і є обов'язковим для виконання та обставини вчинення відповідачем самого правопорушення не спростовані в ході розгляду справи у суді.

Крім того, відносно громадянки ОСОБА_6, реалізатора кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», в якому здійснює свою підприємницьку діяльність відповідач, складено протокол про адміністративне правопорушень НОМЕР_2 від 19.01.12 року за ч.2 ст. 156 КУпАП щодо притягнення до адміністративної відповідальності результатами розгляду винесена постанова № 10 від 21.02.12 року про накладення адміністративного стягнення на підставі ч. 2 ст. 156 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн., яка є чинною , що також підтверджує факт продажу тютюнових виробів неповнолітній особі.

Відповідно до ст..17 Закону №481/95 затверджено підстави та розмір відповідальності суб'єктів господарювання за порушення законодавства, яке регламентуй порядок виробництва і обігу у спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до ст.16 цього Закону, контроль за дотриманням Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Відповідно до п.6 Порядку №790, рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених Порядком, приймаються керівником, а у разі його відсутності заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПС, його регіональні управління та їх територіальні підрозділи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МЗС, МОЗ, ДПС, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

Відповідно до пі, 2 Положення про Департамент контролю за виробництво та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.10.2011р. №1289 (надалі за текстом - Положення №1289), Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів діє як самостійний функціональний підрозділ з правами юридичної особи у складі Державної податкової служби України і реалізує державну політику у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у даній сфері. Департамент є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України, кодом ЄДРПОУ та своїм найменуванням, інші печатки і штампи, власні бланки, рахунки в органах Державної казначейської служби України.

Підпунктом 6.15. п.6 Положення №1289 визначено, що Департамент відповідно до покладених на нього завдань застосовує у випадках, передбачених законом, фінансові санкції до суб'єктів господарювання за порушення вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Таким чином, зазначені норми законодавства передбачають застосування фінансових санкцій органом, який видав ліцензію.

Як вбачається з матеріалів справи, ліцензія на роздрібну торгівлю тютюновими виробами ФОП ОСОБА_1 була видана саме позивачем.

Враховуючи зазначені норми законодавства, судова колегія суду апеляційної інстанції не приймає доводи апелянта щодо необґрунтованості прийнятого рішення та порушення процедури його прийняття, та вважає, що керівником РУ ДСАТ ДПА України у Миколаївській області 12.03.2012 року було законно та обґрунтовано винесено рішення №141165/28-32 про застосування фінансових санкцій до відповідача за порушення вимог ст.15-3 ЗУ №481/95 за продаж тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

За правилами ст. 86 ч. 1.2 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судова колегія з урахуванням цих норм законодавства і встановлених обставин справи, та з огляду на те, що на час розгляду справи у суді сума застосованої штрафної санкції не сплачена, вважає поданий ДПІ позов обґрунтованим, а рішення суду першої інстанції законним та вмотивованим.

З огляду на викладене апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених у рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 122-1,195,196,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.06.2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.02.2015 року

Головуючий: суддя Л.Є.Зуєва

суддя О.А.Шевчук

суддя А.Г.Федусик