Справа № 815/6628/14
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2015-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6628/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року

10год. 20хвил.

Зал судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

Розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арома Інтер Плюс" до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Арома Інтер Плюс", в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС від 13.11.2014 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та відсутність в його діях порушень п.п.186.1, ст.. 186, п.198.1, п. 198.3, 198,6 ст.198 ПК України, посилаючись на наступне. Відповідач в акті перевірки робить висновок про те, що перевіркою неможливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій постачальника ТОВ «КЕМПТОРГ» на адресу ТОВ «Арома Інтер Плюс», на загальну суму ПДВ 72856 грн, оскільки по перше фінансово-господарська діяльність ТОВ «КЕМПТОРГ» здійснюється поза межами правового поля, фінансово-господарські взаємовідносини між ТОВ «КЕМПТОРГ» та ТОВ «Арома Інтер Плюс» є такими, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цими правочинами, оскільки позивачем не надано документів підтверджуючих подальшу реалізацію отриманого товару від ТОВ «КЕМПТОРГ», а також згідно акту звірки суб'єкта господарювання ТОВ «КЕМПТОРГ» господарська діяльність контрагента позивача ТОВ «КЕМПТОРГ» має ознаки нереальності здійснення.

При цьому, позивачем до перевірки були надані всі необхідні документи в підтвердження здійснення господарської діяльності між позивачем та ТОВ «КЕМПТОРГ». Придбаний у ТОВ «КЕМПТОРГ» товар був в подальшому реалізований покупцям у період, який не перевірявся під час зазначеної виїзної перевірки. Відповідні первинні документи були наявні у позивача під час перевірки, але не були досліджені податківцями.

Також, акт звірки, на який перевіряючі посилаються в акті перевірки, був складений значно пізніше, ніж відбувалися господарські відносини між позивачем та ТОВ «КЕМПТОРГ».

Позивач вважає, що відповідачем під час проведення перевірки не були враховані всі документи надані ТОВ "Арома Інтер Плюс" під час перевірки, що призвело до помилкових висновків, а отже податкове повідомлення-рішення, яке сформоване позивачем на підставі висновків акту перевірки, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач в судове засідання 25.02.2015р. не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заперечення в яких просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції вказав, що податковим органом була проведена документальна позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Арома Інтер Плюс» з питання підтвердження взаємовідносин із ТОВ «КЕМПТОРГ» код за за квітень 2014 року, за результатами якої складений акт від 29.10.2014р. №606-/22-08/37351793 та встановлені порушення з боку позивача вимог пп.186.1., ст.186, пп. 198.1, 198.3 п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту ПДВ в квітні 2014 року на суму 72856 грн. На підставі акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення № від 13.11.2014 року. Так, до перевірки позивачем був наданий договір поставки№ 01-04.14 від 01.04.2014 року між ТОВ «Арома Інтер Плюс» (Покупець) та ТОВ «КЕМПТОРГ» (Продавець).В зазначеній угоді відсутні умови щодо перевезення товару. До перевірки надано договір оренди автотранспортного засобу, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «АРОМА ІНТЕР ПЛЮС». Предметом договору був автомобіль Mersedes - Bens реєстраційний номер ВН 56 82 СТ. Транспортування товару відбувалося за рахунок ТОВ «АРОМА 1НТЕР ПЛЮС» відповідно до наданих до перевірки документів, згідно яких: автомобіль Mersedes НОМЕР_1, водій ОСОБА_3, перевізник та замовник ТОВ «АРОМА ІНТЕР ПЛЮС» вантажовідправник ТОВ «КЕМПТОРГ», пункт навантаження м. Одеса, вул. Велика Арнауцька. 89 - пункт розвантаження м. Одеса, вул. Дюківська, 14 оф.4. При цьому, відповідно до акту про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «КЕМПТОРГ» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.03.2014 по 30.07.2014, зустрічну звірку неможливо провести у зв'язку з тим, що згідно інформації 1C «Податковий блок», станом па момент проведення зустрічної звірки, стан підприємства: 8 - внесено запис про відсутність за місцезнаходженням. На дату складання акту зустрічної звірки місцезнаходження ТОВ «КЕМПТОРГ» не встановлено.

Крім того, позивачем не представлено документів підтверджуючих подальшу реалізацію отриманого товару від ТОВ «КЕМПТОРГ».

Отже, з вказаного вбачається, що фінансово-господарська діяльність ТОВ «КЕМПТОРГ» здійснюється поза межами правового поля, також вбачаються факти відсутності реальності здійснення господарської діяльності ТОВ «КЕМПТОРГ» із ТОВ «Арома Інтер Плюс».

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В судовому засіданні судом на обговорення було поставлено питання стосовно можливості продовження розгляду справи в порядку письмового провадження. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами. Розгляд справи в порядку письмового провадження було призначено на 27.02.2015 р.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що на підставі п.п.78.1.1, п.п. 78.1.4. п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, у відповідності до наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС від 14.10.2014 року №2394 про проведення перевірки, фахівцями податкового органу проведено документальну виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Арома Інтер Плюс» з питання підтвердження взаємовідносин із ТОВ «КЕМПТОРГ» код за за квітень 2014 року.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складений акт від 29.10.2014р. №606-/22-08/37351793 " Про результати виїзної документальної перевірки ТОВ «Арома Інтер Плюс», код за з питання підтвердження взаємовідносин із ТОВ «КЕМПТОРГ» код за за квітень 2014 року."

В висновках акту перевірки зазначено, що позивачем порушено вимог пп.186.1., ст.186, пп. 198.1, 198.3 п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит ПДВ в квітні 2014 року на суму 72856 грн.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, 03.11.2014 року позивачем було подано заперечення на акт від 29.10.2014р. №606-/22-08/37351793 про результати виїзної документальної перевірки ТОВ «Арома Інтер Плюс», код за з питання підтвердження взаємовідносин із ТОВ «КЕМПТОРГ» код за за квітень 2014 року.", які було розглянуто податковим органом та залишено без задоволення.

На підставі Акту від 29.10.2014р. №606-/22-08/37351793 ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №8 від 13.11.2014р, яким ТОВ «Арома Інтер Плюс» було донараховано сума грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 72856,00 грн. - за основним платежем та 36428,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Посилаючись на протиправність вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Суд погоджується з правовою позицією позивача виходячи з наступного.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Як вбачається з акту перевірки, в ході перевірки встановлено, що ТОВ «Арома Інтер Плюс» було укладено договір №01-04.14 від 01.04.2014 року з ТОВ «КЕМПТОРГ», згідно умов якого ТОВ «Арома Інтер Плюс» - покупець, ТОВ «КЕМПТОРГ» - постачальник, постачальник зобов'язаний регулярно на протязі строку дії вказаного договору та відповідно до замовлення покупця, поставляти покупцю товар за умовами визначеними вказаним договором. В зазначеній угоді відсутні умови щодо перевезення товару.

Суми податку на додану вартість за податковою накладною отриманою позивачем від ТОВ «КЕМПТОРГ» за результатами виконання умов вказаного договору було включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість, даним декларації з ПДВ за квітень 2014 року.

Також, під час перевірки відповідачем було досліджено договір оренди автотранспортного засобу укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «АРОМА ІНТЕР ПЛЮС», предметом якого був автомобіль Mersedes - Bens реєстраційний номер ВН 56 82 СТ.

Відповідно до наданих до перевірки ТТН: автомобіль Mersedes НОМЕР_1, водій ОСОБА_3, перевізник та замовник ТОВ «АРОМА ІНТЕР ПЛЮС» вантажовідправник ТОВ «КЕМПТОРГ», пункт навантаження м. Одеса, вул. Велика Арнауцька. 89 - пункт розвантаження м. Одеса, вул. Дюківська, 14 оф.4.

Так, податковий орган в акті перевірки посилається на акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «КЕМПТОРГ» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.03.2014 по 30.07.2014 від 03.09.2014 № 2036/26-59-22-12/38958027 складеного ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, згідно висновків якого, зустрічну звірку неможливо провести у зв'язку з тим, що відповідно до інформації ІC «Податковий блок», станом па момент проведення зустрічної звірки, стан підприємства: 8 - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням. На дату складання акту зустрічної звірки місцезнаходження ТОВ «КЕМПТОРГ» не встановлено.

Отже, відповідач в акті перевірки зазначає про відсутність місця зберігання та постачання товарів (робіт, послуг) місця навантаження, розвантаження, перевантаження, складська обробка товарів, що суперечить вимогам п. 186.1 ст. 186 ПКУ.

Також, податковий орган в акті перевірки вказує, що позивачем не представлено документів підтверджуючих подальшу реалізацію отриманого товару від ТОВ «КЕМПТОРГ».

Враховуючи наведене перевіряючий робить висновок про не можливість встановлення руху товару придбаного ТОВ «Арома Інтер Плюс» у ТО В «КЕМПТОРГ».

Таким чином, операції між позивачем та контрагентами здійснені без наміру викликати юридичні наслідки та з метою надання податкової вигоди третім особам.

Відсутність за місцезнаходженням платника податків (ТОВ «КЕМПТОРГ») вказує на несумлінність платника податків та є допустимим доказом вчинення суб'єктом господарювання незаконної господарської діяльності з метою мінімізації податкових зобов'язань та без економічної обґрунтованості укладених угод.

В результаті проведеної перевірки позивача по взаємовідносинам з постачальником товарів робіт ТОВ «КЕМПТОРГ» перевіряючими встановлено відсутність у контрагента основних засобів, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, матеріалів (сировини ), товарних запасів, трудових ресурсів для здійснення основного виду діяльності, крім того вищезазначений контрагент має стан платника податків відмінний від основного « 0».

Таким чином податковий орган дійшов висновку, що проведеною перевіркою не можливо підтвердити реальність здійснення господарських відносин постачальника ТОВ «КЕМПТОРГ» на адресу ТОВ «Арома Інтер Плюс», на загальну суму ПДВ 72856 грн.

Виходячи з чого відповідач в акті перевірки робить висновок про порушення позивачем пп.186.1., ст.186, пп. 198.1, 198.3 п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту ПДВ в квітні 2014 року на суму 72856 грн.

Однак, на думку суду, такі висновки відповідача є необґрунтованими з огляду наступного.

Між ТОВ «Арома Інтер Плюс» та ТОВ «КЕМПТОРГ» укладено 01.04.2014 року договір поставки №01-04.14, згідно умов вказаного договору ТОВ «КЕМПТОРГ» - «Постачальник», з однієї сторони, і ТОВ «АРОМА ІНТЕР ПЛЮС» - «Покупець», Постачальник зобов'язується регулярно, протягом строку дії Договору та у відповідності із замовленнями Покупця, постачати Покупцеві продукцію - ефірні масла, кераміку і супутні товар, на умовах, що визначаються положеннями цього Договору по вільним відпускним цінами в кількості, асортименті й у терміни, погоджені Сторонами Договору. Покупець зобов'язується прийняти та оплатити отриманий Товар у строки, визначені цим Договором. Ціни на Товар встановлюються у відповідності з відпускними цінами Постачальника на момент відвантаження товару і вказуються в видаткових накладних на Товар. Загальна сума Договору складає сумарну вартість відпущеного протягом строку дії цього Договору Товару, згідно з видатковими накладними на товар. Термін поставки Товару встановлюється сторонами індивідуально по кожній конкретній поставки Товару на підставі домовленості сторін.

Так, на підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем були надані та досліджені судом первинні документи: договір поставки товару № 01-04.14 від 01.04.2014р., укладений між ТОВ «КЕМПТОРГ» та ТОВ «Арома Інтер Плюс», видаткові накладні від Контрагента Підприємства № 77 та 78 від 07 квітня 2014 р; № 193 та 194 від 16 квітня 2014р.; №309 та 310 від 25 квітня 2014р.; № 364 від 30 квітня 2014 р., оборотно-сальдова відомість по рахунку № 281 (товари на складах) за квітень 2014р. про зарахування товарів, отриманих від Контрагента на баланс Підприємства; Оборотно-сальдова відомість по рахунку № 361, що підтверджує списання товарів з балансу підприємства; реєстр податкових накладних по операціях з ТОВ «КЕМПТОРГ» за квітень 2014р; реєстр Видаткових накладних по операціях з покупцями по товарам отриманим від Контрагента за квітень 2014р.; розрахункові банківські документами про оплату придбаного товару; акт звіряння взаєморозрахунків за період з 01.04.2014р до 18.09.2014 по договору поставки товару № 01-04.14 від 01.04.2014 р. між ТОВ «Арома Інтер Плюс» та ТОВ «КЕМПТОРГ».

Розрахунки проводилися у безготівковій формі, що вбачається із наданих позивачем банківських виписок.

У зв'язку з здійсненням вказаних господарських операцій постачальником товару виписані позивачу податкові накладні, копії яких надані позивачем і залучені до матеріалів справи (№№77,78,193,194,309,310,364, виписані у квітні 2014р.).

Суми податку на додану вартість за податковими накладними від ТОВ «КЕМПТОРГ» включено до податкового кредиту квітня 2014р.

Відповідно п.44.1 ст.44 Податкового Кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом України, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, замовлення на перевезення вантажів це документ, який подає вантажовідправник перевізникові на доставляння обумовленої партії вантажів в узгоджені терміни.

Судом встановлено, що транспортування товару відбувалося за рахунок ТОВ «АРОМА ІНТЕР ПЛЮС».

Так, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір оренди автотранспортного засобу, предметом якого був автомобіль Mersedes - Bens реєстраційний номер ВН 56 82 СТ.

На підтвердження здійснення транспортування товару позивачем надані ТТН №72 від 30.04.2014 року, ТТН №71 від 25.04.2014 року, ТТН №70 від 16.04.2014 року, ТТН №69 від 07.04.2014 року, згідно яких: автомобіль Mersedes НОМЕР_1, водій ОСОБА_3, перевізник та замовник ТОВ «АРОМА ІНТЕР ПЛЮС» вантажовідправник ТОВ «КЕМПТОРГ», пункт навантаження м. Одеса, вул. Велика Арнауцька. 89 - пункт розвантаження м. Одеса, вул. Дюківська, 14 оф.4.

Податковий орган в акті перевірки посилається на відсутність місця зберігання та постачання товарів (робіт, послуг) місця навантаження, розвантаження, перевантаження, складська обробка товарів, що суперечить вимогам п. 186.1 ст. 186 ПКУ, однак вказане не відповідає дійсності.

Судом встановлено, що між ТОВ «АРОМА ІНТЕР ПЛЮС» (орендар) та СПД ФО ОСОБА_4 (орендодавець) було укладено 28.12.2013 року договір оренди, згідно умов якого позивач орендує нежитлове приміщення №4 площею 100,2 кв.м та нежитлове приміщення №2 площею 70,00 кв.м. за адресою 65029, м. Одеси, вул.. Дюківська, 14. Згідно п. 1.2 вказаного договору орендатор приймає оговорене приміщення загальною площею 170,2 кв.м для розміщення своїх об'єктів відповідно цільовому призначенню - використання для ведення господарської діяльності. На виконання умов вказаного договору позивач до суду надані акти приймання-передачі нежитлового приміщення відповідно до договору №1-1/АР від 28.12.2013 року б/н та №2.

З листа від 04.04.2014 року №11-04 адресованого директору ТОВ «АРОМА ІНТЕР ПЛЮС» від директора ТОВ «КЕМПТОРГ» вбачається, що ТОВ «КЕМПТОРГ» повідомляє ТОВ «АРОМА ІНТЕР ПЛЮС» про необхідність забезпечення транспорту для відвантаження товару згідно умов договору поставки № 01-04.14 від 01.04.2014 р., яке буде відбуватися зі складу за адресою м. Одеса, вул. Вел. Арнаутська 89, в робочі дні з 10.00 по 18.00.

Факт перевезення товару підтверджується залученими до матеріалів справи копіями ТТН, згідно яких вбачається пункт розвантаження м. Одеса, вул. Дюківська, 14 оф.4, тобто, на склад позивача, який останнім було орендовано згідно договору оренди від 28.12.2013 року.

Для з'ясування обставини руху товару, придбаного ТОВ «Арома Інтер Плюс» у ТОВ «КЕМПТОРГ», судом досліджені: договір оренди складського приміщення № 1-11/АР від 28.12.2013 р, укладений між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Арома Інтер Плюс», оборотно-сальдова відомість по рахунку № 361, що підтверджує списання товарів з балансу підприємства; реєстр видаткових накладних по операціях з покупцями по товарам отриманим від Контрагента за квітень 2014р., реєстр податкових накладних по операціях з Покупцями з квитанцією про прийняття до податкової інспекції.

Первинні документи, що підтверджують товарність господарських операцій з придбання позивачем послуг, оплати послуг, а також виникнення права на віднесення сум сплаченого ПДВ до складу податкового кредиту, залучені до матеріалів справи та підтверджують реальність господарських операцій позивача з визначеним в акті перевірки контрагентом, обґрунтованість віднесення спірних сум ПДВ до податкового кредиту (договір, накладні; товарно-транспортні накладні; податкові накладні; виписки банків тощо).

Відповідно до п.186.1 ст. 186 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п.187.1 ст.187 Податкового Кодексу України встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту встановлений статтею 198 ПК України.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст.198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Проте, включена позивачем до складу податкового кредиту спірна сума податку на додану вартість на відповідну дату була підтверджена наявними в матеріалах справи податковими накладними, які були виписані контрагентом згідно п.201.1 ст.201 ПК України, відповідно до якого платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються певні реквізити.

Відповідно до пунктів 201.4, 201.6, 201.8, 201.10 ст.201 ПК України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно пунктів 1, 6.2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011р. №1379, податкову накладну заповнює особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена у цьому пункті. Податкова накладна є підставою для віднесення до податкового кредиту витрат зі сплати податку на додану вартість у покупця, зареєстрованого як платник податку.

Будь-яких зауважень стосовно статусу ТОВ «КЕМПТОРГ» як платника ПДВ на час виписки податкових накладних в акті перевірки позивача не міститься.

Відповідно до ст.3 ГК України господарська діяльність - це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно Національного класифікатора України, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 26.12.2005р. №375 (з наступними змінами і доповненнями), економічна діяльність - це процес виробництва продукції (товарів, послуг), який здійснюється з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічна діяльність характеризується витратами на виробництва, процесом виробництва та випуску продукції.

Згідно ст.509 ЦК України та ст.173 ГК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Правовими наслідками укладення правочину є виникнення у сторін такого договору взаємних прав та обов'язків з їх подальшою реалізацією. Оскільки вищезазначені договори були укладені сторонами, скріплені печатками та підписами, сторонами виконані зобов'язання за цими договорами (сплачені кошти, надані послуги), то відповідно такі договори не можуть бути визнані фіктивними. Отже, відповідачем зроблено необґрунтований висновок про безтоварність укладених між позивачем та його контрагентами угод.

Судом встановлено, що укладений між позивачем та ТОВ «КЕМПТОРГ» договір не є недійсним в силу вказівки на це в законі, відсутні судові рішення про визнання його недійсним, реальність господарських операцій за цим договором підтверджується первинними документами в матеріалах справи.

Всі податкові накладні, відображені в акті перевірки, є в наявності в матеріалах справи, що засвідчує те, що ТОВ «АРОМА ІНТЕР ПЛЮС» мало право на включення вищевказаних сум до складу податкового кредиту.

Згідно п.5.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

Відповідно до п.6 Порядку №984 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

В акті перевірки позивача не обґрунтовано згідно з вимогами Порядку, в чому полягає порушення позивачем п.п. 186.1, ст.. 186, п.198.1, п. 198.3, 198,6 ст.198 ПК України з посиланням на первинні або інші документи бухгалтерського та податкового обліку, тому цей акт оцінюється судом за правилами ст.86 КАС України як доказ, що не підтверджує наявність такого порушення у зв'язку з включенням позивачем до складу податкового кредиту спірних суми ПДВ.

Відповідно до ст.83 ПК України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

Слід також зазначити, що відсутність контрагента позивача за юридичною адресою може мати наслідки, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», при застосуванні певної процедури, встановленої цим законом, серед яких невизнання реальності здійснення господарських операцій, формування податкових зобов'язань не значиться. Така обставина не може свідчити про обґрунтованість та законність висновків акту від 29.10.2014р., якими поза встановленої законодавством процедури визнано непідтвердженою реальність здійснення господарських операцій, формування податкового кредиту ТОВ «АРОМА ІНТЕР ПЛЮС» по господарським операціям з вказаним контрагентом, а також відсутність ділової мети в цих операціях та намір одержання виключно податкової вигоди.

Також суд зазначає наступне.

Відповідно до п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Порядок проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1232.

Згідно з п.1 вказаного Порядку зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Відповідно до пунктів 2,3 Порядку зустрічні звірки проводяться у суб'єктів господарювання, щодо здійснення операцій з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з податку на додану вартість показників податкового кредиту та податкових зобов'язань. З метою проведення зустрічної звірки орган державної податкової служби (ініціатор) надсилає органу державної податкової служби (виконавцю), на обліку в якому перебуває суб'єкт господарювання, запит про проведення зустрічної звірки для підтвердження отриманих від платника податків та зборів даних. Згідно пунктів 2.1, 2.2 Методичних рекомендації щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом ДПА України від 22.04.2011р. №236, для проведення зустрічних звірок відбираються суб'єкти господарювання (контрагенти платника податків), щодо яких виникла необхідність у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків, в тому числі відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Необхідність проведення зустрічних звірок суб'єктів господарювання визначається посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби (далі - органи ДПС) за результатами проведеного аналізу даних та встановлених розбіжностей в податкових деклараціях, автоматизованих інформаційних системах органів державної податкової служби України (АІС ДПА України, Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту, Єдиний реєстр податкових накладних тощо), а також аналізу податкової інформації та документів, отриманих із внутрішніх (у т. ч. від підрозділів податкової міліції тощо) або зовнішніх джерел (у т. ч. від платників податків), які свідчать (можуть свідчити) про порушення такими платниками податків податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС.

Пунктами 4, 5 Порядку №1232 передбачено, що орган державної податкової служби (виконавець), який проводить зустрічну звірку, складає довідку за наявності інформації, для отримання якої надіслано запит органом державної податкової служби (ініціатором), та її документального підтвердження. У разі відсутності запитуваної органом державної податкової служби (ініціатором) інформації орган державної податкової служби (виконавець) надсилає завірений печаткою запит про подання інформації та її документального підтвердження суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи особисто вручає суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку. Облік запитів на проведення зустрічних звірок у суб'єктів господарювання здійснюється органами державної податкової служби (як ініціаторами, так і виконавцями).

Пунктом 4.4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом ДПА України від 22.04.2011р. №236, передбачено, що у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (далі - Акт) (додаток 3), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) (далі - Журнал реєстрації довідок/актів) (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України. При подальшому залученні суб'єкта господарювання (посадових осіб суб'єкта господарювання) до проведення зустрічної звірки відповідальний підрозділ органу ДПС забезпечує проведення такої звірки.

Пунктами 4.5, 4.7, 5.2 Методичних рекомендацій визначено, що при отриманні від суб'єкта господарювання (у встановлений статтею 73 Кодексу термін) інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження відповідальний підрозділ проводить зустрічну звірку суб'єкта господарювання протягом 3 робочих днів з дня, наступного за днем отримання такої інформації та її документального підтвердження. За результатами проведення зустрічної звірки складається Довідка про результати проведення зустрічної звірки. Довідка підписується та вручається суб'єкту господарювання у порядку, передбаченому пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1232 "Про затвердження Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок", не пізніше наступного робочого дня від дати її складання. Отримана від суб'єкта господарювання інформація та її документальне підтвердження в подальшому використовується для проведення зустрічних звірок та повинна бути відпрацьована в комплексі з іншими документами суб'єкта господарювання при проведенні чергової документальної планової або позапланової перевірки суб'єкта господарювання із метою підтвердження повноти відображення результатів здійснених господарських операцій у податковому та бухгалтерському обліку.

Згідно з п.4.4 Наказу № 236 акт про неможливість проведення зустрічної звірки складається у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою).

Зразок форми акта про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання визначений додатком 3 до Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок.

Однак, складений за результатами заходів по проведенню зустрічної звірки акт про неможливість проведення зустрічних звірок ТОВ «КЕМПТОРГ», не відповідають вимогам додатку 3 до Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок. Зокрема, описова та змістовна частина акту не відповідають їх назвам та сутності, які запроваджені Методичними рекомендаціями. Так, законодавством не передбачено відображення в акті про неможливість проведення зустрічної звірки висновків, а передбачено лише відображення відомостей, встановлених на підставі матеріалів, що знаходяться у справі суб'єкта господарювання, інформаційних баз даних, інших джерел інформації. Також допускається зазначення інформації, отриманої від підрозділів податкової міліції, що має відношення до питань запиту і може бути використана органом-ініціатором при перевірці.

Наведення висновків щодо реальності здійснення господарських операцій за результатами проведеної звірки суб'єкта господарювання передбачено додатком 5 до Методичних рекомендацій, який у свою чергу складається за результатами фактично проведеної звірки.

Однак судом встановлено, що фактично проведення зустрічної звірки не мало місця, у зв'язку з відсутністю ТОВ «КЕМПТОРГ» за місцезнаходженням; дослідження первинних документів та їх співставлення з даними звітності позивача не відбувалося, отже такий акт як доказ по справі суд вважає таким, що не підтверджує правомірність висновків стосовно позивача.

Позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження виконання умов укладеного договору з ТОВ «КЕМПТОРГ», натомість відповідачем доказів в підтвердження нереальності здійснення поставки товару постачальником ТОВ «КЕМПТОРГ» на адресу ТОВ «АРОМА ІНТЕР ПЛЮС» суду надано не було, хоч згідно приписів ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Висновки акту перевірки від 29.10.2014р. ґрунтуються на припущеннях, а не достовірно встановлених обставинах шляхом дослідження ДПІ первинних документів бухгалтерської та податкової звітності ТОВ «АРОМА ІНТЕР ПЛЮС», а також на податковій інформації стосовно ТОВ «КЕМПТОРГ», вміщеній в Акті про неможливість проведення зустрічної звірки від 03.09.2014р., що є додатковим, а не основним, джерелом інформації та підставою для висновків перевірки платника податків виходячи з вимог ст.83 ПК України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи необґрунтованість висновків акту перевірки, суд вбачає протиправність оскарженого податкового повідомлення-рішення, що є підставою для його скасування і задоволення позову ТОВ «АРОМА ІНТЕР ПЛЮС» у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Арома Інтер Плюс" до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 13.11.2014 року №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арома Інтер Плюс" 399(триста дев'яносто дев'ять)грн. 27коп. судового збору.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Аракелян

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Арома Інтер Плюс" до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 13.11.2014 року №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арома Інтер Плюс" 399(триста дев'яносто дев'ять)грн. 27коп. судового збору.