Справа № 826/249/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 лютого 2015 року № 826/249/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Іщука І.О., суддів Погрібніченко І.М., Шулежко В.П. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1

до Державної фіскальної служби України
провизнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо ненадання платнику податків ОСОБА_1 податкової консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства на лист № 3 від 11 вересня 2014 року «Щодо надання податкової консультації».

2. Зобов'язати Державну фіскальну службу України повторно розглянути лист № 3 від 11 вересня 2014 року «Щодо надання податкової консультації» та надати відповіді на поставлені питання в порядку надання податкової консультації згідно ст. 52 Податкового Кодексу України щодо того:

- Чи мав починаючи з 24.12.2012 (момент створення Міністерства доходів і зборів» України () право начебто територіальний орган Міністерства доходів і зборів України - ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві (), утворений на підставі Постанови Кабінету Міністрів № 229 від 20 березня 2013 р. здійснювати повноваження надані Міністерству доходів і зборів України () як особі публічного права на підставі Указу Президента України "Про Міністерство доходів і зборів України" № 141/2013 від 18.03.2013 та, враховуючи те, що Міністерство доходів і зборів України () ніколи не мало у своїй структурі відокремлених підрозділів, що були внесені до Єдиного Державного Реєстру юридичних осіб та фізичних осіб?

- Чи має право починаючи з 29.07.2014 (момент внесення запису про припинення Міністерства доходів і зборів України () начебто територіальний орган Міністерства доходів і зборів України - ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві (), утворений на підставі Постанови Кабінету Міністрів № 229 від 20 березня 2013 р. здійснювати повноваження надані Міністерству доходів і зборів України () як особі публічного права на підставі Указу Президента України "Про Міністерство доходів і зборів України" № 141/2013 від 18.03.2013 та враховуючи те, що до Єдиного державного реєстру було внесено запис про припинення Міністерства доходів і зборів України () як юридичної особи публічного права?

- Чи має право начебто територіальний орган Міністерства доходів і зборів України -ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві (), утворений на підставі Постанови Кабінету Міністрів № 229 від 20 березня 2013 р здійснювати позапланову документальну невиїзну перевірки ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) як фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування, враховуючи приписи ст. 31 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

- Чи підпадають дії посадових осіб, зокрема начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві п. ОСОБА_2 та заступника начальника ДПІ у Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві п. ОСОБА_3 під ст. 365 Кримінального Кодексу України, враховуючи призначення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та приймаючи до уваги приписи ст. 31 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України».

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не надано позивачу на його звернення податкової консультації.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі з огляду на те, що відповідачем надано відповідь, яку позивач вважає формальною відпискою, зокрема, остання не містить відповіді на поставлені питання позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Заяви про розгляд справи без його участі або клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно наданих письмових заперечень проти позову заперечує та просить суд відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що відповідь є вмотивованою та в повній мірі надає інформацію із запитуваного питання. Одержаний від позивача запит за своїм змістом не є запитом на отримання індивідуальної податкової консультації.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з листом № 3 від 11.09.2014 р. до Державної фіскальної служби України щодо надання податкової консультації у зв'язку із виникненням спірного питання стосовно застосування окремих норм податкового законодавства з наступних питань:

- Чи мав починаючи з 24.12.2012 (момент створення Міністерства доходів і зборів» України () право начебто територіальний орган Міністерства доходів і зборів України - ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві (), утворений на підставі Постанови Кабінету Міністрів № 229 від 20 березня 2013 р. здійснювати повноваження надані Міністерству доходів і зборів України () як особі публічного права на підставі Указу Президента України "Про Міністерство доходів і зборів України" № 141/2013 від 18.03.2013 та, враховуючи те, що Міністерство доходів і зборів України () ніколи не мало у своїй структурі відокремлених підрозділів, що були внесені до Єдиного Державного Реєстру юридичних осіб та фізичних осіб?

- Чи має право починаючи з 29.07.2014 (момент внесення запису про припинення Міністерства доходів і зборів України () начебто територіальний орган Міністерства доходів і зборів України - ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві (), утворений на підставі Постанови Кабінету Міністрів № 229 від 20 березня 2013 р. здійснювати повноваження надані Міністерству доходів і зборів України () як особі публічного права на підставі Указу Президента України "Про Міністерство доходів і зборів України" № 141/2013 від 18.03.2013 та враховуючи те, що до Єдиного державного реєстру було внесено запис про припинення Міністерства доходів і зборів України () як юридичної особи публічного права?

- Чи має право начебто територіальний орган Міністерства доходів і зборів України -ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві (), утворений на підставі Постанови Кабінету Міністрів № 229 від 20 березня 2013 р здійснювати позапланову документальну невиїзну перевірки ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) як фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування, враховуючи приписи ст. 31 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

- Чи підпадають дії посадових осіб, зокрема начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві п. ОСОБА_2 та заступника начальника ДПІ у Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві п. ОСОБА_3 під ст. 365 Кримінального Кодексу України, враховуючи призначення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та приймаючи до уваги приписи ст. 31 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України».

Листом від 14.10.2014 р. № 2329/Х/99-99-10-04-02-14 Державна фіскальна служба України надала відповідь ОСОБА_1 на його звернення.

Не погоджуюсь із наданою відповідачем відповіддю, вважаючи, що останній повинен був надати індивідуальну податкову консультацію із запитуваних питань, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Згідно з п. п. 41.1.1. п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2. цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Відповідно до пп. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Статтями 52 та 53 Податкового кодексу України передбачені порядок надання та наслідки застосування податкових консультацій.

Відповідно із вищезазначеними нормами:

- за зверненням платників податків контролюючі органи безоплатно надають консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового законодавства;

- податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію;

- за вибором платника податків консультація надається в усній або письмовій формі;

- консультації надаються органом державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку;

- контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень;

- не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої у письмовій формі, зокрема на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація була змінена або скасована;

- платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору;

- визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ст.52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства. Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію. За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультації надаються органом державної податкової служби або митним органом, в якому платник податків перебуває на обліку, або вищим органом державної податкової служби або вищим митним органом, якому такий орган адміністративно підпорядкований, а також центральним органом державної податкової служби або спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Відповідно до 14.1.1 1 Податкового кодексу України адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податків, зборів, платежів) - це сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об'єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених правових норм випливає, що адміністрування податків, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, супроводжується процедурою надання податкових консультацій платникам платків, які перебувають на обліку у контролюючому органі.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 14.10.2014 р. № 2329/Х/99-99-10-04-02-14 Державна фіскальна служба України на звернення ОСОБА_1 надала відповідь.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності, а тому відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо ненадання платнику податків ОСОБА_1 податкової консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства на лист № 3 від 11 вересня 2014 року «Щодо надання податкової консультації».

Разом з тим, беручи до уваги зміст питань, які були поставлені позивачем перед відповідачем як суб'єктом владних повноважень, суд приходить до висновку, що питання, поставлені в пунктах 1-3 звернення позивача, підпадають під поняття «адміністрування податків».

Отже, оскільки судом встановлено, що пункти 1-3 звернення позивача, підпадають під поняття «адміністрування податків», суд приходить до висновку, що податкова консультація не була надана відповідачем, а тому позовні вимоги в частині зобов'язання Державної фіскальної служби України повторно розглянути лист № 3 від 11 вересня 2014 року «Щодо надання податкової консультації» та надати відповіді на поставлені питання в порядку надання податкової консультації згідно ст. 52 Податкового Кодексу України є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Натомість слід зазначити, що питання поставлене у пункті 4 звернення не відноситься до питання щодо адміністрування податків, а тому, на думку суду, у відповідача відсутній обов'язок в цій частині щодо надання податкової консультації.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч.3 ст.2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позовні вимоги частково обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись положеннями статей 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Зобов'язати Державну фіскальну службу України повторно розглянути лист № 3 від 11 вересня 2014 року «Щодо надання податкової консультації» та надати відповіді на поставлені питання в порядку надання податкової консультації згідно ст. 52 Податкового Кодексу України.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Судові витрати в сумі 73,00 грн. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.О. Іщук

Судді І.М.Погрібніченко

В.П.Шулежко