Справа № 2а-/0370/2925/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Справа № 4361/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2011 року у справі за позовом Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради до Контрольно-ревізійного управління у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Приватне підприємство Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «Волиньліфт» про визнання протиправною та скасування п.3 вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2011 року позивач - Департамент житлово-комунального господарства Луцької міської ради звернувся до суду з позовом до Контрольно-ревізійного управління у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Приватне підприємство Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «Волиньліфт», в якому просить визнати протиправним та скасувати пункт 3 вимоги відповідача від 11.04.2011 року № 03-015-14-14/2204 (зі змінами від 03.06.2011 року № 03-060-13-15/3337 «Про направлення змін до вимоги) в частині вимоги щодо відображення в обліку різниці вартості робіт з капітального ремонту ліфтів, виконаних підрядником - ПП СРБУ «Волиньліфт», за які здійснено зайву оплату за виконані роботи у сумі 323 960,50 грн. та проведення претензійно-позовної роботи з підрядником щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або відшкодування відповідного обсягу робіт.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2011 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано пункт 3 вимоги Контрольно-ревізійного управління у Волинській області від 11.04.2011 року № 03-015-14-14/2204 (зі змінами від 03.06.2011 року № 03-060-13-15/3337) в частині вимоги щодо відображення в обліку різниці вартості робіт з капітального ремонту ліфтів, виконаних підрядником - ПП СРБУ «Волиньліфт», за які здійснено зайву оплату за виконані роботи у сумі 323 960,50 грн. та проведення претензійно-позовної роботи з підрядником щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або відшкодування відповідного обсягу робіт.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що при розробці кошторисної документації на капітальний ремонт ліфтів було правомірно включено позицію ЖТ1-27-1 «Підготовка ліфтів до здачі в експлуатацію» і висновки КРУ у Волинській області про виключення з даної позиції деяких видів робіт, які проводились раніше, є безпідставним та необгрутованим.

Також суд першої інстанції не погодився з висновками відповідача щодо неправомірного включення в акти приймання виконаних робіт з капітального ремонту ліфтів Ф КБ-2в робіт з утримання ліфтів на суму 132 371,15 грн., які підлягали до виконання в ході проведення технічного обслуговування та ремонту ліфтів відповідно до умов договорів, укладених між ПП СРБУ «Волиньліфт» та балансоутримувачами ліфтів в період від дати складання відомостей виявлених дефектів до початку проведення робіт з капітального ремонту ліфтів, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції посилається на те, що відповідно до п. 2.16.1, п. 2.16.14 «Примірного переліку послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.09.2004 року № 150, при капітальному ремонті може проводитись повна (або часткова) заміна основних вузлів та деталей для відновлення працездатності ліфтів і систем диспетчеризації, а також роботи з відновлення працездатності ліфтів і систем диспетчеризації після закінчення встановленого терміну експлуатації, а також на прохання власника. Тобто, при виконанні капітального ремонту ліфтів, які досягли призначеного терміну експлуатації, весь комплекс робіт виконується як єдиний, не поділяючись на технічне обслуговування, поточний та капітальний ремонт. Крім того, вищезазначені нормативно-правові акти не обмежують можливості здійснення робіт, які проводять при технічному обслуговуванні та поточному ремонті, при виконанні капітального ремонту ліфтів.

Таким чином, висновки відповідача щодо завищення вартості робіт підрядником СРБУ «Волиньліфт» не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства, а тому вимога відповідача від 11.04.2011 року № 03-015-14-14/2204 (зі змінами від 03.06.2011 року № 03-060-13-15/3337) щодо відображення в обліку різниці вартості робіт з капітального ремонту' ліфтів у сумі 323960,50 грн. та проведення претензійно-позовної роботи з підрядником щодо відшкодування зайвих виплат є протиправною.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з не повним встановленням обставин справи, порушенням норм матеріального права, Контрольно-ревізійне управління у Волинській області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2011 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що включення до розцінки ЖТ1-27-1 «Підготовка ліфтів» не лише робіт з проведення технічного огляду, а також інших видів робіт з підготовки ліфтів до здачі в експлуатацію, які входять та виконуються в складі ремонтних робіт по капітальному ремонту ліфтів, здійснено необгрунтовано та в порушення п.9.5.1. ПББЕЛ та призвело до повторного включення вказаних видів робіт з підготовки ліфтів до здачі в експлуатацію в розцінку ЖТ1-27-1 «Підготовка ліфтів», чим порушено вимоги п.3.3.9 ДБН Д.1.1-1-2000. В результаті вказаних порушень завищено вартість виконаних ремонтних робіт на загальну суму 222 504,48 грн.

Також, в акті ревізії фінансово-господарської діяльності департаменту від 25.06.2010 №060-28/19 за період 01.01.2009 року по 28.02.2010 року зазначено, що перевіркою виконання робіт по капремонту ліфтів за договором від 28.05.2009 року № 8-ж встановлено завищення вартості виконаних робіт з вини підрядника СРБУ «Волиньліфт» на суму 2758,62 грн. внаслідок включення в акти (ф. № КБ-2в) за вересень-грудень 2009 року вартості шківів за завищеними цінами.

А в акті ревізії від 14.03.2011 року вказується на завищення вартості робіт згідно договору № 8-ж від 28.05.2009 року на суму 13192,15 грн. (з ПДВ) внаслідок невідповідності цін, зазначених в локальному кошторисі, що є додатком до договору від 28.05.2009 року № 8-ж, з цінами, зазначеними в актах приймання виконаних робіт Ф КБ-2в за вересень-грудень 2009 року по інших позиціях, які не перевірялися в ході попередньої ревізії.

Апелянт стверджує, що за даними ПП СРБУ «Волиньліфт» в цей період на ліфтах проведено декілька місячних і квартальних ремонтів, під час яких виконання цих робіт є обов'язковим.

Разом з тим, вказує на те, що суд першої інстанції не врахував і той факт, що 16.08.2011 року Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, згідно вимоги № 19.8 -21/1462, кошти в сумі 13192,15 грн. (завищення вартості виконаних робіт за вересень-грудень 2009р.) уже повернуто платіжним дорученням № 642 від 16.08.2011р. ПП СРБУ «Волиньліфт». Тобто, позивач визнає факт завищення вартості робіт в певній частині суми, про що не вказано в позовній заяві. А це свідчить про невідповідність обставин справи викладеному в позові й сумі, що є предметом позову.

Крім того, апелянт просить врахувати той факт, що за вищезгаданими матеріалами ревізії порушено кримінальну справу, яка в даний час розслідується.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 14.03.2011 року службовими особами КРУ у Волинській області проведено позапланову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради за період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року, за результатами якої складено акт від 14.03.2011 року № 060-28/008.

За результатами ревізії КРУ у Волинській області винесено вимогу від 11.04.2011 року № 03-015-14-14/2204 (зі змінами від 03.06.2011 року № 03-060-13-15/3337), пунктом 3 якої позивача зобов'язано відобразити в обліку різницю у вартості робіт з капітального ремонту ліфтів, виконаних підрядником - ПП СРБУ «Волиньліфт», за які здійснено зайву оплату за виконані роботи у сумі 323 960,50 грн. та провести претензійно-позовну роботу з підрядником щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або відшкодування відповідного обсягу робіт

Ревізією, зокрема, встановлено, що включення до розцінки ЖТ-1-27-1 робіт з технічного огляду, а також інших видів робіт з підготовки ліфтів до здачі в експлуатацію, які входять та виконуються в складі ремонтних робіт по капітальному ремонту ліфтів, здійснено з порушенням п. 9.5.1 Правил будови і безпечної експлуатації ліфтів, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 01.09.2008 року № 190, внаслідок чого до розцінок повторно включено вартість робіт з позачергового технічного огляду, що призвело до завищення вартості виконаних ремонтних робіт на суму 222504,48 грн.

Також згідно акту ревізії в акти приймання виконаних робіт з капітального ремонту ліфтів Ф КБ -2в включено роботи з утримання ліфтів на суму 132371,15 грн., які підлягали до виконання в ході проведення технічного обслуговування та ремонту ліфтів відповідно до умов договорів, укладених між ПП СРБУ «Волиньліфт» та балансоутримувачами ліфтів в період від дати складання відомостей виявлених дефектів до початку проведення робіт з капітального ремонту ліфтів.

Згідно з Положенням про Контрольно-ревізійні управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі одним із завдань КРУ є вжиття в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до пункту 2.2.6 Положення КРУ пред'являє керівникам та іншим посадовим особам підконтрольних установ, які ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених у ході ревізій порушень і недоліків. Здійснює контроль за їх усуненням і в разі потреби вживає додаткових заходів для їх усунення.

Також Положенням встановлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, КРУ має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції робить висновок про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

В даній справі Контрольно-ревізійного управління у Волинській області пред'явив вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Отже, оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ч.3 ст.160,ст. 195, п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління у Волинській області задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2011 року у справі №2а/0370/2925/11 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради до Контрольно-ревізійного управління у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Приватне підприємство Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «Волиньліфт» про визнання протиправною та скасування п.3 вимоги відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст постанови виготовлено та підписано 24.02.2015 року.