Справа № 2а-12583/11/1370
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2011-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2011 р. № 2а-12583/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Куч Ю.М.,

з участю представників: позивача Климцяк В.М., Петришин І.М.,

відповідача Лісника І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Яворівської районної спілки споживчих товариств до Виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

Яворівська районна спілка споживчих товариств звернулася до суду з позовом до Виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в якому просить скасувати рішення відповідача №1193 від 26 жовтня 2011 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності на загальну суму 4788,00 грн., з яких 3192,00 грн. -сума витрат, яка не приймається Фондом до заліку в рахунок страхових внесків на державне соціальне страхування, 1596,00 грн. -штраф у розмірі 50% за порушення порядку витрачання страхових коштів, несвоєчасну сплату страхових внесків, порушення строку реєстрації. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржуване рішення прийнято за наслідками планової перевірки правильності нарахування та використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Яворівською райспоживспілкою за період з 01.01.2009 р. до 30.06.2011 р., оформлених актом б/н від 07.10.2011 року, згідно якого виявлено порушення вимог п.4.5 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності№12 від 25.02.2009 року, із змінами, внесеними постановою Правління Фонду №10 від 15.04.2010 року, які набрали чинності 07.06.2010 р., а саме: отриману 17.06.2010 року путівку № 158651 в ДП «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт»вартістю 3990,00 грн. видано за 20%, а не за 30% вартості. Стверджує про відсутність законних підстав для застосування фінансових санкцій, оскільки стаття 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»від 18.01.2001 року № 2240-ІІІ в редакції, чинній на 17.06.2011 року, не містила такого поняття як «сума витрат, яка не приймається до заліку в рахунок страхових внесків на державне соціальне страхування»та не передбачала відповідальності за таке порушення. Вважає неправомірним посилання відповідача на порушення, встановлене Порядком отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, оскільки останній є регуляторним актом, спрямованим на правове регулювання господарських відносин, за порушення норм якого повинна застосовуватися господарсько-правова відповідальність, передбачена Господарським кодексом України.

Представник позивача Петришин І.М. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача Лісник І.В. позову не визнав з підстав, викладених у письмовому запереченні, суть якого полягає в наступному. Відповідно до оскаржуваного рішення №1193 у позивача не прийнято до зарахування витрати в сумі 3192 грн.00 коп. та відповідно до п.6 ч.1 ст. 28, ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»накладено штраф за порушення порядку витрачання страхових коштів в сумі 1596 грн.00 коп., загальна сума фінансових (штрафних) санкцій склала 4788 грн.00 коп. Вважає рішення №1193 законним та таким, що прийняте у відповідності до вимог Закону № 2240-ІІІ, який є спеціальним, та Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Стверджує про безпідставність посилання позивача на Закон України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»та Господарський кодекс України. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, мотивуючи це наступним.

Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»від 18.01.2001 року № 2240-ІІІ (далі -Закон № 2240-ІІІ).

Матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надаються за цим Законом, є окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Відповідальність за порушення встановленого порядку використання страхових коштів передбачена статтею 30 цього Закону, відповідно до абзацу п'ятого частини першої якої (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за порушення порядку витрачання страхових коштів передбачалося накладення штрафу у розмірі 50 відсотків належної до сплати суми страхових внесків.

Умови отримання застрахованими особами і членами їх сімей (а також особами, які навчаються у вищому навчальному закладі) (далі - застраховані особи і члени їх сімей) санаторно-курортного лікування, сплаченого за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд), відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»визначає Порядок отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затверджений постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №12 від 25.02.2009 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 квітня 2009 р. за № 339/16355 (далі -Порядок).

Згідно пункту 6.1. Порядку Правління Фонду та його відділень, Виконавча дирекція Фонду, виконавчі дирекції відділень Фонду, районні, міжрайонні, міські виконавчі дирекції відділень Фонду, комісії (уповноважені) із соціального страхування здійснюють контроль за розподілом, обліком, зберіганням, видачею, використанням путівок, здійсненням часткової оплати за путівки та звітністю по путівках.

Відповідно до пункту 4.5. Порядку (із змінами, внесеними постановою Правління Фонду № 10 від 15.04.2010 року, які набрали чинності 07.06.2010 р.) комісією (уповноваженим) із соціального страхування приймається рішення про виділення застрахованій особі путівки в двомісний номер з частковою оплатою в розмірі 30 відсотків її вартості, а путівки в одномісний номер - з частковою оплатою в розмірі 50 відсотків її вартості.

Відповідно до пункту 6.2. Порядку сума витрат Фонду за путівки, що видані з порушенням цього Порядку, у тому числі не використані, не приймається до заліку та відшкодовується за рахунок страхувальника.

За наслідками проведеної Виконавчою дирекцією Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності планової перевірки правильності нарахування та використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Яворівською райспоживспілкою за період з 01.01.2009 р. до 30.06.2011 р., оформлених актом б/н від 07.10.2011 року, згідно якого виявлено порушення вимог п.4.5 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №12 від 25.02.2009 року, із змінами, внесеними постановою Правління Фонду №10 від 15.04.2010 року, які набрали чинності 07.06.2010 р., а саме: отриману 17.06.2010 року путівку № 158651 в ДП «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт»вартістю 3990,00 грн. видано за 20%, а не за 30% вартості.

На підставі акту б/н від 07.10.2011 року прийнято рішення №1193 від 26 жовтня 2011 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності на загальну суму 4788,00 грн., з яких 3192,00 грн. -сума витрат, яка не приймається Фондом до заліку в рахунок страхових внесків на державне соціальне страхування, 1596,00 грн. -штраф у розмірі 50% за порушення порядку витрачання страхових коштів.

Оскільки з 07.06.2010 року видача путівок повинна була здійснюватись за 30% вартості, то видача Яворівською РСС такої за 20% є порушенням пункту 4.2 Порядку, що відповідно є порушенням порядку витрачання страхових коштів.

Системний аналіз положень статті 30 Закону № 2240-ІІІ та пунктів 4.2., 6.2 Порядку, затвердженого відповідно до цього Закону, свідчить про те, що за допущене позивачем порушення порядку використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідач застосував штрафні санкції в порядку та розмірах, передбачених чинним законодавством.

Оскільки Закон № 2240-ІІІ є спеціальним Законом з регулювання відносин в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей, суд вважає помилковими посилання позивача на норми Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»від 11.09.2003 року № 1160-ІV та Господарський кодекс України.

Доводи позивача про те, що Закон № 2240-ІІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачав відповідальності за допущене порушення, є безпідставними та спростовуються наведеним вище аналізом норм спеціального законодавства.

За правилами, встановленими статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені ) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржуване позивачем рішення №1193 від 26 жовтня 2011 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності на загальну суму 4788,00 грн., суд прийшов до висновку, що воно прийняте відповідачем з урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»від 18.01.2001 року № 2240-ІІІ та Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №12 від 25.02.2009 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 квітня 2009 р. за № 339/16355, і з дотриманням передбачених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України принципів.

Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативними актами України, рішення №1193 від 26 жовтня 2011 року про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності на загальну суму 4788,00 грн. винесено правомірно, тому позов є безпідставним.

Відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений 05 грудня 2011 року.

Суддя Хома Олена Петрівна