Справа № 804/18776/14
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2015 рокусправа № 804/18776/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Туркіної Л.П. Іванова С.М.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Лепши Марини Юріївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання незаконною відмови та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 р. позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 про оформлення набуття особою громадянства України за народженням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, та видати йому паспорт громадянина України. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем фактично не оформлено набуття особою громадянства України за народженням та не видано паспорт громадянина України, а заяву з цього питання не розглянуто належним чином.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу. Просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 р. як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвати нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що 05.01.2015 року Головним управлінням Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області було проведено службову перевірку щодо видачі паспорта громадянина України у порушення вимог законодавства України. Висновком службової перевірки було встановлено, що оформлений 09.01.1998 р. Амур-Нижньодніпровським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1 вважати виданим у порушення вимог законодавства України та відповідно до п.10.4 Порядку оформлення і видач паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 13.04.2012 року №320 таким, що підлягає вилученню та знищенню.

На апеляційну скаргу подані заперечення. Позивач вважає рішення законним та обґрунтованим. Зазначає, що його син має право на одержання паспорта громадянина України, він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України, в свідоцтві про його народження зазначено, що його батьки є громадянами України. Його син двічі отримував проїзні документи дитини громадянина України для проїзду за кордон, навчається в 11 класі середньої школи № 23 м. Дніпропетровська, став на облік у военкоматі за місцем проживання. В даний час сину слід отримувати паспорт, відсутність паспорту перешкоджає участі в іспитах зовнішнього незалежного оцінювання. Вважає, що відсутні підстави для не видачі паспорту його сину як громадянину України. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області підтримав, доводи апеляційної скарги пояснив, що суб'єкт владних повноважень діяв у відповідності до вимог закону. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та в задоволенні позову відмовити.

Позивач та представник позивача (кожен окремо) проти апеляційної скарги заперечили. Суду пояснили, що є всі підстави для видачі паспорту громадянина України сину позивача. Просять рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, 09.10.2014р звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного відділу в місті Дніпропетровськ Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області із заявою про оформлення набуття особою - ОСОБА_4 громадянства України за народженням відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про громадянство України".

У зазначеній заяві заявник повідомив про дитину такі відомості:

- П.І.Б. дитини - ОСОБА_4;

- дата народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_1;

- місце народження дитини - м. Дніпропетровськ;

- громадянство батька на момент народження дитини - Україна;

- громадянство матері на момент народження дитини - Республіка Вірменія;

- П.І.Б. батька дитини та наявність у нього законних підстав для проживання на території України в момент народження дитини - ОСОБА_1, паспорт громадянина України НОМЕР_1;

- наявність відмітки про реєстрацію в національному паспорті - АДРЕСА_1;

- П.І.Б. матері дитини та наявність у неї законних підстав для проживання на території України в момент народження дитини - ОСОБА_7;

- посвідка на постійне чи тимчасове проживання або дозвіл на імміграцію - НОМЕР_2 від 17.05.2005 р.;

- також зазначено заявником місце проживання та номер телефону.

До зазначеної заяви заявником-позивачем були долучені, зокрема, свідоцтво про народження дитини - ОСОБА_4 (НОМЕР_3) із зазначенням батьків дитини і їх громадянства та проїзний документ дитини.

При цьому у вищезазначеному свідоцтві про народження, доданому до заяви, були зазначені батьки дитини: батько - ОСОБА_1, громадянин України, мати - ОСОБА_7, громадянка Республіки Вірменія.

Листом від 04.11.2014р. за № 1210-18/4161 начальник Амур-Нижньодніпровського районного відділу в місті Дніпропетровськ повідомив заявника - ОСОБА_1 про те, що його заява про оформлення набуття особою - ОСОБА_4 громадянства України за народженням відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про громадянство України" від 09.10.2014р. була направлена до Головного управління ДМС в Дніпропетровській області. 30.10.2014р. зазначена заява була повернена для припинення провадження у зв'язку з тим, що подані заявником документи не відповідають вимогам законодавства України, у заяві про оформлення набуття особою громадянства України, відомості відповідно до п. 6-7 не підтверджуються документально. Також у листі зазначено про те, що Головним управлінням ДМС в Дніпропетровській області проводяться службові перевірки щодо законності документування заявника паспортом громадянина України і після визначеності статусу громадянства заявника, він має право звернутись для вирішення питання громадянства сина повторно.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за можливе погодитись з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин судом першої інстанції правильно застосовані норми Конституції України, Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 №2235-ІІІ, норми Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року, № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України".

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином уповноважені державою органи не можуть на власний розсуд ухилятися від реалізації наданих їм повноважень, але й не мають права виходити за межі, встановлені законодавством.

Статтею 6 Закону України "Про громадянство України", визначені підстави набуття громадянства України ( серед підстав зазначені: набуття громадянства за народженням, за територіальним походженням, у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини та ін.).

Згідно статті 7 ЗУ "Про громадянство України" передбачено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 року, № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", який є чинним на час прийняття оскаржуваного рішення та розгляду справи, визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до пункту 17 Порядку, для оформлення набуття громадянства України за народженням особою, батьки (один із них) якої на момент її народження були громадянами України (частина перша статті 7 Закону), один з її батьків подає такі документи: а) заяву про оформлення набуття особою громадянства України за народженням; б) копію свідоцтва про народження особи; в) копію паспорта громадянина України або іншого передбаченого статтею 5 Закону документа, що підтверджує факт перебування одного з батьків особи у громадянстві України на момент її народження.

Повноваження державних органів, які беруть участь у вирішенні питань громадянства визначені розділом 4 Закону України "Про громадянство України", зокрема, статтями 22-25 цього Закону.

На момент народження дитини та на момент звернення до органів Державної міграційної служби батько дитини (ОСОБА_4) - ОСОБА_1 зазначений громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України.

Матеріалами справи підтверджено, що разом із заявою, ОСОБА_1 надав всі документи, вичерпний перелік яких зазначено у Порядку, отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач не мав підстав для відмови в оформленні набуття громадянства України - ОСОБА_4.

Судом першої інстанції дослідженні пункти 92, 93, 94 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, згідно яких органи міграційної служби приймають рішення про оформлення набуття громадянства України за народженням та, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, зроблено правильний висновок, що зазначених у заяві заявником та долучених до заяви документів було достатньо для встановлення фактів народження ОСОБА_4 на території України, перебування одного з його батьків у громадянстві України, перебування батьків та дитини на території України на законних підставах на час розгляду заяви. Таким чином, висновок суб'єкта владних повноважень про те, що у заяві про оформлення набуття особою громадянства України, відомості відповідно до п. 6-7 не підтверджуються документально, є необґрунтованим.

Крім того, фактично викладене у листі від 04.11.2014р. за № 1210-18/4161 повідомлення позивача про повернення клопотання не є рішенням Амур-Нижньодніпровського районного відділу в місті Дніпропетровськ за результатами розгляду заяви позивача про оформлення набуття громадянства України.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень, не приймаючи рішення за результатами розгляду заяви позивача про набуття громадянства, у відповіді від 04.11.2014р. за № 1210-18/4161 роз'яснив про наявні недоліки.

Отже, відповідачем не було розглянуто заяву позивача з інтересах його сина про оформлення набуття громадянства України, і роз'яснено позивачу про недоліки у поданих документах, чим створено перешкоди у реалізації права на набуття громадянства України.

Також колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в силу ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог в разі повного захисту прав, свобод та інтересів сторін.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що судом першої інстанції повно з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстави для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області - залишити без задоволення

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання незаконною відмови та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна

Суддя: С.М. Іванов