Справа № 818/8531/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року м. Київ К/800/11525/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Вербицької О.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представника позивача - Сивенка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2014

та постанову Сумського окружного адміністративного суду від 17.12.2013

у справі № 818/8531/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Горобина»

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Горобина» звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області № від 22.08.2013.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 17.12.2013, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2014, позов задоволено; визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення, з підстав обґрунтованості позовних вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Горобина» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по фінансово-господарським операціям з ТОВ «Саноіл Торг» за період з 01.04 по 30.09.2011, складено акт № 157/2203/31162928/27 від 12.08.2013, в якому зафіксовано порушення: п. п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого не підтверджується факт реального здійснення фінансово-господарських операцій ТОВ «Горобина» щодо отримання товару від ТОВ «Саноіл Торг» та донараховано податок на додану вартість за червень 2011 року на суму 965 847 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 22.08.2013 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № про визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 965 848 грн., в т.ч.: 965 847 грн. основного платежу та 1 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Висновок про порушення позивачем податкового законодавства ґрунтується на акті перевірки № 1305/22-20/37269136/20 від 30.04.2013 ДПІ у Шевченківському районі м. Києва «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Саноіл Торг» з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 04.10.2010 по 31.12.2011» щодо встановлення ДПІ у Шевченківському районі м. Києва проведення ТОВ «Саноіл Торг» транзитних фінансових потоків.

Матеріалами справи встановлено, що між ТОВ «Горобина» (покупець) та ТОВ «Саноіл Торг» (продавець) укладено договір купівлі-продажу № 10-05-11 від 10.05.2011, за умовами якого покупець придбав у продавця 420,75 тонн олії соняшникової нерафінованої (врожаю 2010 року) та 88,280 тонн української нерафінованої сирої соєвої олії (врожаю 2010 року) на умовах франко склад - м. Миколаїв, вул. Громадянська, 117 на загальну суму 5 795 079,45 грн.

Факт виконання господарських зобов'язань за вказаним договором судами попередніх інстанцій встановлено з підтвердженням матеріалів справи, а саме: специфікаціями до укладеного договору, актами приймання-передачі товару, видатковими накладними, податковою накладною, актом звірки взаєморозрахунків, платіжними дорученнями.

Також судами встановлено, що в подальшому зазначений товар був реалізований на експорт підприємству «Orexim Limited» за договором комісії № 10050 від 10.05.2011, який укладений між позивачем (комітентом) та ТОВ «ЮГЕКОТОП» (комісіонер).

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наступного з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 цього Кодексу встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу). У разі, якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону (пп. 198.6 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 зазначеного Кодексу платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, в якій зазначаються обов'язкові реквізити.

Приписами пунктів 201.4, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладені норми Податкового кодексу України можна дійти висновку про існування декількох підстав для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, фактична сплата грошових коштів контрагенту, в сумі визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника ПДВ виникає право на податковий кредит, що в даному випадку встановлено матеріалами справи.

Оскільки, в судовому порядку встановлено фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом - ТОВ «Саноіл Торг», що підтверджено належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, тому є правомірним формування позивачем податкового кредиту у спірному періоді за результатами господарських операцій з вказаним контрагентом.

За вказаних обставин, відсутності порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2014 та постанову Сумського окружного адміністративного суду від 17.12.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді О.В. Вербицька
О.А. Моторний