Справа № 753/22392/14-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва у якому просив:

- визнати неправомірною відмову відповідача у здійсненні перерахунку суми довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок щомісячного грошового утримання, що виплачується судді у відставці, починаючи з 01 грудня 2013 року, з врахуванням довідки, наданої Верховним Судом України від 05.08.2014 року.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивачем - ОСОБА_2 - подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити повністю. Позивач мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, прийняте в порядку скороченого провадження, то колегія суддів приходить до висновку про розгляд справу у порядку письмово провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був звільнений з посади судді Верховного Суду України у зв'язку з поданням заяви про відставку відповідно до Постанови Верховної ради України від 11 квітня 1995 року № 182/95.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про статус суддів» в редакції 1992 року (із змінами та доповненнями від 28 грудня 2007 року) його стаж роботи, як судді, на час виходу у відставку складав майже 30 років, що йому право на одержання надбавки за вислугу років.

Позивач звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва про перерахування призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці на підставі Закону України «Про судоустрій та статус суддів». При цьому надав довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Верховним Судом України 05 серпня 2014 року за № 252-1933/0/8, згідно якої суддівська винагорода судді Верховного Суду України, який працює на відповідній посаді, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці станом на 01 грудня 2013 року складає 26.917 грн. 80 коп.

Листом від № 496/Р-458 від 01 грудня 2014 року відповідачем було відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з посиланням на ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», яким передбачено, що право на перерахунок суми довічного грошового утримання судді у відставці розповсюджується виключно на суддів Конституційного суду України, а здійснення таких перерахунків суддям судів загальної юрисдикції Законом не передбачено..

Колегія суддів, враховуючи доводи апеляційної скарги, не погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

На час звільнення позивача з посади судді Верховного суду України, діяла стаття 43 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року. У відповідності до абз.1 ч.4 ст. 43 вказаного закону, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або, звільнене від сплати податку, щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ст.129 чинного Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453 від 07 липня 2010 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

З 01 жовтня 2011 року частину 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» викладено у новій редакції, відповідно до якої, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Частиною 4 ст. 138 для суддів Конституційного Суду України було встановлено виключення із загального правила - збережено право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання в разі зміни грошового утримання діючих суддів Конституційного суду України.

Колегія суддів звертає увагу, що рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року було визнано такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними):

- частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року N 3668-VI;

- статтю 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року N 3668-VI в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року N 2453-VI;

- абзац другий пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року N 3668-VI, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої, третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-IV та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством.

Керуючись частиною другою статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», відповідно до якої у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку, Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання вказаного рішення:

- підлягають застосуванню частини перша, друга статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» як такі, що не суперечать Конституції України;

- частина третя статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання»;

- перше, друге, трете речення частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Проте підлягають застосуванню перше речення частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку», та четверте речення частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів" зі змінами, внесеними Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», а саме: «Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України»;

- дія статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не поширюється на Закон України «Про судоустрій і статус суддів»;

- дія абзацу другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не поширюється на правовідносини щодо виплати суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання).

Відповідно до ч.2 ст.150 Конституції України, з питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що доводи відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку суми довічного грошового утримання судді у відставці прямо суперечать вищезазначеному рішенню Конституційного Суду України.

Апеляційний суд не погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що вимоги ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлюють заборону перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає, що, виходячи з вищевикладених положень законодавства, обчислення щомісячного довічного утримання суддів у відставці повинно здійснюватися у відсотковому відношення до розміру грошового утримання працюючих суддів, тому, у разі зміни розміру грошового утримання суддів, що працюють на відповідній посаді, органи Пенсійного фонду здійснюють відповідний перерахунок раніше призначеного грошового утримання судді у відставці.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2013 року по справі №К/9991/70641/12.

Частиною 2 ст.99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач просить здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01 грудня 2013 року, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до суду лише 11 грудня 2014 року, а відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, вимоги позивача про перерахунок щомісячного грошового утримання, що виплачується судді у відставці, починаючи з 01 грудня 2013 року по 10 червня 2014 року - колегія суддів залишає без розгляду.

Підсумовуючи зазначене вище, дослідивши матеріали та фактичні обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що відмова відповідача у проведенні перерахунку щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці, починаючи з 10 червня 2014 року - протиправна, а тому апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Приписами ст. 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Статтею 202 КАС України передбачено, що підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 19 січня 2015 року - задовольнити частково.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 19 січня 2015 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Позовні вимоги за період з 01 грудня 2013 року по 10 червня 2014 року - залишити без розгляду.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва щодо відмови ОСОБА_2 в перерахуноку щомісячного грошового утримання, що виплачується судді у відставці, у розмірі 90 % його заробітної плати, починаючи з 10 червня 2014 року - протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва здійснити перерахунок ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, починаючи з 11 червня 2014 року.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 КАС України.

Головуючий суддя: В.О. Аліменко

Судді: Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.