Справа № 464/9944/14а,2а-464/224/14
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Справа № 876/10938/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання - Коцур В.К.,

представника відповідача - Черевика Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

01.10.2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до УПФ України у Галицькому районі м. Львова, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо не включення до середньомісячного заробітку державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення та сум пов'язаних із індексацією заробітної плати, під час обчислення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу»; зобов'язати УПФ України у Галицькому районі м. Львова здійснити перерахунок та виплату йому пенсії з 01 квітня 2014 року відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 85 % заробітної плати, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та сум пов'язаних із індексацією заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 01.12.1995 року по 12.11.1999 року та з 29.05.2000 року по 26.01.2011 року працював на посадах державного службовця в Державній екологічній інспекції в Львівській області. З 29.01.2010 року йому було призначено пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». Однак в порушення вимог закону в розмір заробітної плати, з якої розраховується розмір пенсії йому не були зараховані суми матеріальної допомоги на оздоровлення та сум пов'язаних із індексацією заробітної плати. 25.09.2014 року звернувся до відповідача про перерахунок пенсії, з врахуванням зазначених сум в графі «Інші виплати». Однак, листом УПФ України у Галицькому районі м. Львова від 30.09.2014 року було відмовлено у здійснені перерахунку. Вважає такі дії відповідача неправомірними, що суперечать нормам діючого законодавства, та просить зобов'язати відповідачів здійснити перерахунок та виплату йому пенсії з 01 квітня 2014 року відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 85 % заробітної плати, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та сум пов'язаних із індексацією заробітної плати, просить позов задоволити.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2014 року - позов задоволено.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного Фонду України в Галицькому районі м. Львова щодо відмови в перерахуванні призначеної пенсії державного службовця ОСОБА_2 з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та сум пов'язаних із індексацією заробітної плати.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Галицькому районі м. Львова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та сум пов'язаних із індексацією заробітної плати, з 01 квітня 2014 року з урахуванням фактично отриманих сум.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, з 01.12.1995 року по 12.11.1999 року та з 29.05.2000 року по 26.01.2011 року працював на посадах державного службовця в Державній екологічній інспекції в Львівській області, що підтверджується його трудовою книжкою.

З 29.01.2010 р. йому призначено пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу»

Відповідно до довідки Державної екологічної інспекції в Львівській області від 16.09.2014 року ОСОБА_2 нараховувалась матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати. З даних виплат нараховувався та стягувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с. 9).

Згідно ст.37 Закону України «Про державну службу», пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70% від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У Статті 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених норм свідчить, що матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця.

Також, ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» обумовлено види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються усі види оплати праці, на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку.

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати , що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.05.2013 року в справі № 21-125а13, в якій визначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Відтак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицьому районі м.Львова - залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2014 року у справі №464/9944/14-а, 2-а/464/224/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Гулид Р.М.

Судді : Кузьмич С.М.

Затолочний В.С.

Повний текст постанови виготовлений 23.02.2015 року.