Справа № 806/5538/14
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року Житомир справа № 806/5538/14

час прийняття: 15 год. 30 хв. категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сичової О.П., суддів: Попової О.Г., Токаревої М.С.,

за участі секретаря Костарчук О.Ф.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

за участі представника відповідача Харченко О.О. та Ус Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної виконавчої служби України; Головного управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов'язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним позовом, в якому просила :

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2522/к від 24.11.2014 "Про припинення державної служби ОСОБА_1";

- поновити її на посаді начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління юстиції у Житомирській області №1705/11 від 24 листопада 2014 року "Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 24.11.2014 року № 2522/к "Про припинення державної служби ОСОБА_1"";

- визнати протиправним подання Державної виконавчої служби України від 13 вересня 2014 року № 7-19/6.1/1121;

- зобов'язати Головне управління юстиції у Житомирській області нарахувати та виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 листопада 2014 року по день фактичного поновлення на посаді;

- допустити негайне виконання постанови суду у частині позовних вимог щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що наказом Міністерства юстиції України №2522/к від 24 листопада 2014 року, припинено державну службу, та звільнено її з посади начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області за порушення присяги державного службовця на підставі п.6 ч.1 ст.30 Закону України "Про державну службу". Підставою для прийняття спірного наказу зазначено подання Державної виконавчої служби України від 13 вересня 2014 року №3-19/6.1/1121 та довідка безвиїзної перевірки додержання начальником управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 законодавства України від 19.09.2014 року.

Вказані документи, позивач вважає упередженими, безпідставними, необгрунтованими та такими, що прийняті з порушенням порядку, а тому є незаконними та підлягають скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечили, просили в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Наказом Міністерства юстиції України від 08.07.2011 року №1513/к ОСОБА_1 призначена на посаду начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області.

Присягу державного службовця ОСОБА_1 прийняла 06.08.1999 року та являється державним службовцем 9 рангу.

На підставі доповідної записки начальника Управління організаційного та кадрового забезпечення Державної виконавчої служби України від 01.09.2014 року Державною виконавчою службою проведено безвиїзну перевірку додержання начальником управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 законодавства України. За результатами перевірки начальником управління організаційного та кадрового забезпечення ДВС України було складено та підписано відповідну довідку від 19.09.2014 року.

Вказаною довідкою встановлено, що за наслідками перевірки матеріалів звернень громадян (звернення, які безпосередньо надійшли до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області) виявлено порушення допущені начальником управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1, а саме:

- частини 4 статті 15 та статті 19 Закону України "Про звернення громадян";

- підпунктів 3.1, 3.2, 3.8 пункту 3 Інструкції про порядок розгляду звернень громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.03.2004 року №26/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.03.2004 року за №342/8941.

Дані порушення проявились у формальному розгляді звернень громадян, не вникаючи до їх суті, неперевірки всіх поставлених у зверненні питань та як результат, не отримання заявниками відповідей на питання з якими вони звернулися, ненаданні обгрунтованої відмови у задоволенні вимог, викладених у заявах громадян, а також у відсутності оцінки правомірності дій державних виконавців.

Крім того, за інформацією управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області протягом червня-серпня 2014 року до нього надійшло 255 звернень громадян, з яких 200 звернень було розглянуто безпосередньо начальником ОСОБА_1 Зазначені звернення та відповіді на них були долучені позивачем до матеріалів справи та оглянуті колегією суду в ході судового розгляду справи.

На підставі вищевказаних висновків, голова ДВС України звернувся до Міністра юстиції України з поданням від 23.09.2014р. № 7-19/6.1/1121 щодо звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління ДВС ГУЮ Житомирської області, в зв'язку з порушенням Присяги державного службовця.

За наслідками розгляду вищевказаного подання голови ДВС України, а також довідки про результати проведення безвиїзної перевірки від 19.09.2014 р., наказом Міністра юстиції України від 24.11.2014 р. № 2522/к було припинено державну службу начальника управління ДВС ГУЮ Житомирській області ОСОБА_1 та звільнено її із займаної посади за порушення Присяги державного службовця на підставі п.6 ч.1 ст.30 Закону України "Про державну службу".

В свою чергу Головним управління юстиції у Житомирській області було винесено наказ №1705/11 від 24.11.2014 року про оголошення наказу Міністерства юстиції України "Про припинення державної служби ОСОБА_1".

Вважаючи вищевказані дії відповідачів необґрунтованими, а самі оскаржувані накази такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України, а отже є незаконними та безпідставними, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом порушених права та інтересів зі сторони суб'єкта владних повноважень.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-XII (надалі - Закон № 3723- XII), дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу, зокрема: попередження про неповну службову відповідність.

Частина 1 ст.30 Закону № 3723-XII передбачає, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється, зокрема в разі порушення присяги.

Відповідно до п. 6 ч.1 Закону № 3723-XII підставою припинення державної служби є порушення Присяги, передбаченої ст. 17 цього Закону.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами відповідачів про те, що припинення державної служби у зв'язку з порушенням присяги державного службовця є окремою підставою для припинення державної служби згідно Закону № 3723-XII.

Однак, суд не погоджується щодо правомірності звільнення позивача з наступних підстав.

Як при припиненні державної служби, так і при накладенні на державних службовців дисциплінарних стягнень Закон № 3723-XII містить посилання на законодавство про працю, зокрема на Кодекс законів про працю України, тобто при застосуванні підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності та припинення державної служби, встановлених ст.ст.14 та 30 Закону № 3723-XII, необхідно дотримуватись порядку застосування дисциплінарних стягнень та звільнення з роботи, встановленого нормами Кодексу законів про працю України.

Так, відповідно до ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Загальний порядок застосування дисциплінарних стягнень викладений у ст. 149 КЗпП України. Так, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ст.149 КЗпП України).

Аналіз вищевказаних статей КЗпП України дає можливість стверджувати, що роботодавцем при застосуванні до працівника дисциплінарного стягнення обов'язково повинна бути дотримана певна процедура, яка має включати в себе, зокрема: відібрання від працівника, в обов'язковому порядку, письмових пояснень відносно порушення ним трудової дисципліни; встановлення у чому саме полягає неналежне виконання службових обов'язків (конкретизація порушень) та обрання виду дисциплінарного стягнення, з урахуванням тяжкості вчиненого проступку і заподіяної ним шкоди, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що в даному випадку письмові пояснення від ОСОБА_1 не відбирались, що унеможливило особам, які складали довідку від 19.09.2014 р., повно та всебічно встановити факт порушення останньою Присяги державного службовця.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 пропрацювала в системі органів ДВС з 1999 року і за цей час виконувала обов'язки на різних посадах управління, а з липня 2011 року начальника управління ДВС ГУЮ у Житомирській області. Наказом Міністра юстиції України від 01.10.2007 року №1347/7 позивача було нагороджено відомчою заохочувальною відзнакою Міністерства юстиції України, наказом Міністра юстиції України від 13.12.2010 року №1269/7 ОСОБА_1 була нагороджена нагрудним знаком "За сумлінну службу в органах державної виконавчої служби" та у 2014 році була нагороджена грамотою Житомирської обласної ради. Натомість при обранні відповідного заходу стягнення жодна із вказаних обставин врахована не була, що є в свою чергу грубим порушенням вимог ст. 149 КЗпП України.

У ч.2 ст.17 Закону № 3723-XII наведено текст присяги державного службовця такого змісту: "Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки".

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Отже, і порушення Присяги, і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби. Таким чином, припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушень. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Тобто, звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Разом з тим, припинення державної служби за порушення Присяги державного службовця, так як і звільнення за вчинення дисциплінарного правопорушення - є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з займаною посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з державної служби за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням порядку та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 травня та 4 червня 2013 року (№№ 21-403а12, 21-167а13, відповідно).

В свою чергу, слід також відзнатичи, що відповідно до статті 22 Закону України "Про державну службу" невиконання службових обов'язків, що призвело до людських жертв або заподіяло значної матеріальної чи моральної шкоди громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян, є підставою для відсторонення державного службовця від виконання повноважень за посадою із збереженням заробітної плати. Рішення про відсторонення державного службовця від виконання повноважень за посадою приймається керівником державного органу, в якому працює цей службовець.

Тривалість відсторонення від виконання повноважень за посадою не повинна перевищувати часу службового розслідування. Службове розслідування проводиться у строк до двох місяців у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

А тому, суд приходить до висновку, що службове розслідування, проведено у відповідності до встановленого законом порядку є однією із юридичних гарантій захисту права особи при вирішенні питання щодо її звільнення.

Порядок та підстави проведення такого службового розслідування затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950 (далі по тексту - Порядок).

Однак, в ході судового розгляду справи відповідачами не надано доказів проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 та докази створення Комісії з проведення службового розслідування.

Разом з тим суд зазначає, що відповідності до ч.3 ст.40 Кодексу законів України про працю не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п.5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, що затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України №455 від 13.11.2001 року визначено, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Таким чином, підготовка наказу про звільнення була проведена з суттєвими порушеннями прав позивача, оскільки в період його складання ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, що стверджується листком непрацездатності серії АГЗ №917523, який виданий 20.11.2014 року.

У постановах Верховного суду України від 22.04.2014 р. №21-90а 14, від 01.07.2014 р. № 21-267а 14 зазначено, що передумовою звільнення державного службовця з посади за порушення Присяги мають бути порушення встановлені внаслідок проведення ретельного службового розслідування.

У відповідності до ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Судом також враховано, що наказом Міністерства юстиції України від 25.07.2013 р. № 1494/5 затверджено "Порядок проведення Державною виконавчою службою України перевірок діяльності структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, що забезпечують реалізацію повноважень Державної виконавчої служби України" (надалі - Порядок).

У відповідності до п.2 розділу І Порядку, ДВС України можуть проводитись перевірки діяльності структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, що забезпечують реалізацію повноважень ДВС України, зокрема: комплексні, контрольні, планові, позапланові та цільові, для проведення яких утворюється робоча група.

Структурний підрозділ ДВС України, відповідальний за організацію перевірок, доводить наказ про проведення перевірки до відома працівників структурних підрозділів ДВС України та територіальних структурних підрозділів, які беруть участь у перевірці, територіального структурного підрозділу, що підлягає перевірці, у разі проведення позапланової перевірки - в день видання наказу, а у разі проведення планової перевірки - за п'ять днів до проведення перевірки.

В наказі від 24.11.2014 р. № 2522/к зазначено, що в даному випадку була проведена безвиїзна перевірка щодо додержання законодавства, в частині здійснення контролю за роботою органів ДВС Житомирської області. Натомість, такого виду перевірки, як - "безвиїзна" положеннями вищевказаного порядку взагалі не передбачено.

За результатами перевірки складається довідка у трьох примірниках, яка має розкривати визначені планом перевірки питання, містити аналіз діяльності територіального структурного підрозділу, що перевірявся, повний перелік встановлених фактів порушень чинного законодавства (у разі виявлення порушень), висновки та рекомендації (у разі необхідності) щодо покращення діяльності територіального структурного підрозділу. За змістом довідка повинна бути вичерпною, конкретною. Довідка підписується керівником та членами робочої групи та надається/направляється для ознайомлення керівнику відповідного головного управління юстиції та територіального структурного підрозділу відповідного головного управління юстиції. У разі незгоди з викладеною у довідці інформацією керівник територіального структурного підрозділу відповідного головного управління юстиції зобов'язаний в письмовій формі протягом трьох робочих днів (з моменту ознайомлення з довідкою) за своїм особистим підписом викласти пропозиції та обґрунтовані пояснення і спростування стосовно наведених у довідці фактів і висновків, з якими він не погодився, та направити їх на розгляд Голові ДВС України (п.п.1,3,4 розділу ІІІ Порядку).

Із змісту вищевказаних положень вбачається, що в разі незгоди керівника структурного підрозділу ДВС з висновками, які містяться в довідці, останній зобов'язаний в письмовій формі надати обґрунтовані пояснення та спростування відносно встановлених порушень.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про надання довідки від 19.09.2014 р. ОСОБА_1 для ознайомлення та підготовки відповідних пояснень, в зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що позивач з результатами перевірки ознайомлений не був, що унеможливило його право надати обґрунтовані пояснення, а також спростування стосовно наведених в довідці фактів і висновків, що є грубим порушенням вимог зазначеного Порядку.

З урахуванням аналізу норм чинного трудового законодавства, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку подання Державної виконавчої служби України від 13 вересня 2014 року № 7-19/6.1/1121, наказ Міністерства юстиції України №2522/к від 24.11.2014 року "Про припинення державної служби ОСОБА_1" є протиправними, оскільки були прийняті з порушенням порядку та процедури проведення органами ДВС України перевірок структурних підрозділів ДВС, а також посадових осіб органів ДВС, крім цього, підставами для прийняття подання Державної виконавчої служби України від 13 вересня 2014 року № 7-19/6.1/1121 став документ (довідка від 19.09.2014 р.) яким жодним чином не підтверджено, що ОСОБА_1 скоїла проступки проти інтересів служби, які призводять до приниження державного органу та за який слід застосувати саме звільнення державного службовця з займаної посади, в зв'язку з порушенням Присяги державного службовця.

Разом з цим, підлягає також задоволенню вимога позивача про скасування наказу Головного управління юстиції у Житомирській області №1705/11 від 24 листопада 2014 року "Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 24.11.2014 року №2522/к "Про припинення державної служби ОСОБА_1", оскільки він прийнятий на підставі протиправного наказу Міністерства юстиції України №2522/к від 24.11.2014 року.

Оскільки суд дійшов до висновку що ОСОБА_1 звільнено без законних підстав, то відновлення її порушених прав повинно бути здійснено шляхом поновлення на попередній роботі.

Однак, Законом України "Про державну службу", який є спеціальним у даних правовідносинах, не врегульована процедуру поновлення державного службовця на службі, у разі незаконного звільнення останнього.

Відповідно до абз. 2 п. 13 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 за №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються положення, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то необхідно субсидіарно застосовувати законодавство про працю, зокрема КЗпП України.

Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, позивача слід поновити на посаді, з якої його було звільнено, а саме - начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області.

Також, згідно ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

З урахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року за №100 (в редакції на час виникнення спірних відносин) та листа Міністерства праці та соціальної політики України від 04.09.2013 року за № 9884/0/14-13/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік", позивачу повинно бути нараховане та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.11.2014 року по 23.02.2015 року.

Положеннями п. 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

У відповідності з довідкою Головного управління юстиції у Житомирській області встановлено, що останніми двома фактично відпрацьованими позивачем місяцями були вересень та жовтень 2014 року. Заробітна плата ОСОБА_1 за вказаний період складала 1414,94 грн., а кількість робочих днів - 7. Таким чином, середньоденний заробіток позивача у вказаний період складав 202 грн. 13 коп.

Кількість робочих днів у період вимушеного прогулу позивача дорівнює 60. Відповідно середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 25 листопада 2014 року по 23 лютого 2015 року складає 12127 грн. 80 коп.

Відповідно до вимог частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про, зокрема, поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Стаття 32 Закону № 3723- XII передбачає, що рішення про припинення державної служби може бути оскаржено державним службовцем безпосередньо до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що під час вчинення дій з приводу яких подано позов, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір у відповідності до вимог ст. 94 КАС України та ст.5 Закону України "Про судовий збір" зі сторін не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2522/к від 24.11.2014" Про припинення державної служби ОСОБА_1".

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області.

Визнати протиправним подання Державної виконавчої служби України від 13 вересня 2014 року № 7-19/6.1/1121.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління юстиції у Житомирській області №1705/11 від 24 листопада 2014 року "Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 24.11.2014 року № 2522/к "Про припинення державної служби ОСОБА_1"

Стягнути з Головного управління юстиції у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 12127,80 грн.

Допустити до негайного виконання постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області та стягнення з Головного управління юстиції у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу з один місяць в сумі 4547 грн. 93коп.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.П. Сичова

Судді О.Г. Попова,

М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 26 лютого 2015 р.