Справа № 2а-5692/12/1070
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-5692/12/1070 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградова О.І. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

02 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Горбань Н.І., Ганечко О.М., при секретарі - Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Головне управління Державного казначейства України у м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ

22 червня 2011 року до Київського окружного адміністративного суду з Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_2 (далі - позивач), ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Головного управління Міністерства внутрішніх справі України в м. Києві (далі - відповідач 1), Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справі України в м. Києві (далі - відповідач 2), Окружного адміністративного суду міста Києва, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головного управління Державного казначейства України в м. Києві, про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

Так, згідно з ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2012 р. адміністративну справу було передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 1 листопада 2012 р. рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2012 р. було скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

30 травня 2013 р. ухвалою Київського окружного адміністративного суду провадження у цій справі було закрито.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2013 р. рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2013 р. про закриття провадження було частково скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду лише в частині позовних вимог ОСОБА_2 про:

- визнання протиправними дії та бездіяльності відповідачів 1, 2 щодо нереєстрації та нерозгляду її заяви від 20 квітня 2010 р. про порушення кримінальної справи;

- зобов'язання відповідачів 1, 2 зареєструвати, розглянути та вирішити заяву позивача від 20 квітня 2010 р. про порушення кримінальної справи;

- стягнення з відповідачів 1, 2 на користь позивача по 20 000 грн 00 коп. (з кожного) відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями співробітників міліції спецпідрозділу "Грифон", та діями, бездіяльністю працівників міліції Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві шляхом безспірного списання органом Державної казначейської служби зазначених сум грошових коштів з відповідних рахунків.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2013 р. судом апеляційної інстанції залишено без змін.

23 січня 2014 р. ухвалою Київського окружного адміністративного суду провадження у цій справі було закрито.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2014 р. ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 січня 2014 р. скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо нереєстрації та нерозгляду заяви позивача від 20 квітня 2010 р. про порушення кримінальної справи, зобов'язано відповідача 2 зареєструвати, розглянути та надати відповідь на заяву позивача від 20 квітня 2010 р. про порушення кримінальної справи.

В апеляційній скарзі відповідач 2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 квітня 2010 р. у приміщенні Окружного адміністративного суду м. Києва позивачем на ім'я начальника відповідача 2 було подану заяву про порушення кримінальної справи стосовно судді ОСОБА_10

Дану заяву було прийнято інспектором патрульної служби взводу № 5 батальйону патрульної служби міліції ОСОБА_9

Проте, як стверджує позивач, відповідачем 2 дану заяву не було зареєстровано та нерозглянуто, вважає бездіяльність відповідачів 1, 2 протиправною та такою, що завдала йому значної моральної шкоди.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, спірні правовідносини врегульовані Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України)(в редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин), Законом України "Про міліцію" (далі - ЗУ «Про міліцію») (в редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин), Інструкцією "Про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються" затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ від 14 квітня 2004 р. № 400 (далі - Інструкція № 400) (в редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин) та Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 листопада 2012 р. № 1050 (далі - Інструкція № 1050).

Згідно з вимогами ст. 97 КПК України прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані приймати заяви і повідомлення про вчинені або підготовлювані злочини, в тому числі і в справах, які не підлягають їх віданню. По заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень:

1) порушити кримінальну справу;

2) відмовити в порушенні кримінальної справи;

3) направити заяву або повідомлення за належністю.

Одночасно вживається всіх можливих заходів, щоб запобігти злочинові або припинити його. За наявності відповідних підстав, що свідчать про реальну загрозу життю та здоров'ю особи, яка повідомила про злочин, слід вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки заявника, а також членів його сім'ї та близьких родичів, якщо шляхом погроз або інших протиправних дій щодо них робляться спроби вплинути на заявника. Коли необхідно перевірити заяву або повідомлення про злочин до порушення справи, така перевірка здійснюється прокурором, слідчим або органом дізнання в строк не більше десяти днів шляхом відібрання пояснень від окремих громадян чи посадових осіб або витребування необхідних документів. Заява або повідомлення про злочини до порушення кримінальної справи можуть бути перевірені шляхом проведення оперативно-розшукової діяльності. Проведення визначених у законодавчих актах України окремих оперативно-розшукових заходів проводиться з дозволу суду за погодженим з прокурором поданням керівника відповідного оперативного підрозділу або його заступника. Постанова судді про надання такого дозволу виноситься і на неї може бути принесена апеляція з додержанням порядку і у випадках, передбачених статтями 177, 178 і 190 цього Кодексу.

Статтею 1 ЗУ «Про міліцію» передбачено, що міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про міліцію» основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень;участь у розкритті кримінальних правопорушень та розшуку осіб, які їх вчинили, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних та кримінально протиправних посягань; виконання адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов'язків.

Згідно з вимогами ст. 20 ЗУ «Про міліцію» працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади. Законні вимоги працівників міліції є обов'язковими для виконання громадянами і службовими особами. Працівник міліції при виконанні покладених на нього обов'язків керується тільки законом, діє в його межах і підпорядковується своїм безпосередньому і прямому начальникам. Ніхто інший, за винятком уповноважених службових осіб, у передбачених законом випадках не вправі втручатися в законну діяльність працівника міліції.

Як вбачається з абзацу 2 п. 1.3 Інструкції № 400, під термінами "приймання", "реєстрація", "розгляд" заяв і повідомлень про злочини, які застосовані у цій Інструкції, слід розуміти:

приймання - дії посадових осіб органів внутрішніх справ при одержанні заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються;

реєстрація - присвоєння кожній отриманій заяві і повідомленню про злочин порядкового номера і фіксація в передбачених Інструкцією облікових документах (ЖРЗПЗ, ЖРІЗ) стислих даних про заяви і повідомлення про злочини, що вчинені або готуються;

розгляд - здійснення перевірки відомостей про злочини, що вчинені або готуються, про які йдеться в заяві і повідомленні, узагальнення матеріалів та прийняття рішення згідно з вимогами КПК України.

Відповідно до вимог п. 2.1 Інструкції № 400 приймання заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються, незалежно від місця і часу їх вчинення, повноти отриманих даних, а також особистості заявника, здійснюється тим органом внутрішніх справ, до якого надійшло звернення чи повідомлення, цілодобово оперативним черговим (оперативний черговий МВС, ГУБОЗ МВС, ГУМВС, УМВС, УМВСТ, помічник начальника міськрайліноргану - оперативний черговий, помічник начальника чергової частини - оперативний черговий, старший оперуповноважений (оперуповноважений) - черговий, старший інспектор (інспектор) - черговий, помічник оперативного чергового, а також працівники інших служб, призначені підмінними черговими в установленому порядку).

Згідно з вимогами абзацу 4 п. 2.4 Інструкції № 400 письмова заява повинна бути підписана особою, від якої вона подається. До порушення кримінальної справи слід пересвідчитися в особі заявника, попередити його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину і відібрати від нього відповідний підпис.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції № 400, заяви і повідомлення про злочини, що вчинені або готуються, реєструються цілодобово в чергових частинах органів внутрішніх справ оперативними черговими відразу після їх надходження, що відображається в журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються (далі - ЖРЗПЗ, додаток 3 до цієї Інструкції), а також на персональній електронно-обчислювальній машині (ПЕОМ) шляхом введення до автоматизованої інформаційно-пошукової системи (АІПС) "ФАКТ".

Письмові заяви про злочини, подані в органи внутрішніх справ безпосередньо заявником, реєструються тільки в черговій частині.

Зареєстровані заяви про злочини доповідаються начальнику органу внутрішніх справ або особі, що виконує його обов'язки, які організовують їх розгляд.

Відповідно до вимог п. 3.4 Інструкції № 400 при реєстрації заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються, у т. ч. явки з повинною, що надійшли в письмовій формі, оперативний черговий на їх лицьовому боці проставляє спеціальний штамп реєстрації заяви і повідомлення про злочин, що вчинений або готується (додаток 4 до цієї Інструкції), в якому вказано назву органу внутрішніх справ, дату реєстрації та порядковий номер реєстраційного запису і прізвище оперативного чергового..

Згідно з вимогами п. 4.1 Інструкції № 400 заяви і повідомлення про злочини, що вчинені або готуються, що надійшли до чергової частини органу внутрішніх справ, реєструються в ЖРЗПЗ і про них доповідають начальнику органу, а в разі його відсутності - особі, яка його заміщає.

Розгляд заяв і повідомлень про злочини здійснюється відповідно до письмової вказівки начальника органу внутрішніх справ або особи, яка його заміщає, в порядку, встановленому КПК України.

Як вбачається з п. 4.2 Інструкції № 400, за заявами і повідомленнями про злочини, що є приводом для порушення кримінальної справи (п. 1.2 Інструкції), згідно з вимогами КПК України не пізніше триденного строку приймається одне із таких рішень: про порушення кримінальної справи; про відмову в порушенні кримінальної справи; про передання заяви чи повідомлення за належністю, про що особа, яка прийняла одне із зазначених рішень, письмово повідомляє заявника. У разі порушення кримінальної справи її реєстрація та облік здійснюються відповідно до вимог Інструкції про єдиний облік злочинів, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури, МВС, СБУ, ДПАУ, Міністерства юстиції N 20/84/293/126/18/5-2002.

Відповідно до вимог п. 4.3 Інструкції № 400 строки розгляду заяв і повідомлень про злочини, зареєстрованих у ЖРЗПЗ, контролюються черговим по органу внутрішніх справ. Щодобово, при здаванні чергування він рапортом про не розглянуті в строк заяви і повідомлення про злочини доповідає начальнику органу внутрішніх справ або особі, яка його заміщає, для вжиття відповідних заходів.

Згідно з вимогами п. 1.4 Інстукції № 1050 єдиний облік - це прийняття та реєстрація органами та підрозділами внутрішніх справ заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події.

Відповідно до вимог п. 2.1 Інструкції № 1050 прийняття заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, незалежно від місця і часу їх учинення, повноти отриманих даних, особистості заявника, здійснюється цілодобово негайно тим органом внутрішніх справ, до якого надійшла заява чи повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, або самостійне виявлення слідчим або іншою службовою особою органу внутрішніх справ з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п. 3.1. Інстукції № 1050, заяви і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події реєструються цілодобово в черговій частині органу внутрішніх справ уповноваженими працівниками чергових частин МВС України, ГУБОЗ МВС України, ГУМВС, УМВС, УБОЗ, органів внутрішніх справ відразу після їх надходження та вносяться до журналу ЄО та інтегрованої інформаційно-пошукової системи органів внутрішніх справ, до якої також відразу вносяться усі відомості з журналу ЄО.

Згідно з вимогами п. 3.5 Інструкції № 1050 про наявність письмових заяв про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, що надійшли до чергової частини органу внутрішніх справ, а також повідомлень, які надійшли усно, у яких наявні відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, після реєстрації в журналі ЄО оперативний черговий доповідає начальникові слідчого підрозділу для внесення слідчими відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформує начальника органу внутрішніх справ.

Відповідно до вимог п. 3.13 Інструкції № 1050 слідчий, який отримав у черговій частині для розгляду заяву або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення та інші події, у журналі ЄО ставить відмітку про час та дату її отримання, посаду, прізвище та підпис, а також невідкладно письмово надає до чергової частини відомості про реєстраційний номер журналу ЄО, номер кримінального провадження, дату та годину перенесення заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення та іншої події до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Контроль за достовірністю внесених відомостей забезпечує працівник підрозділу інформаційно-аналітичного забезпечення.

Що стосується позовної вимоги до відповідача 1 про визнання протиправною бездіяльності (нереєстрації та нерозгляді заяви позивача від 20 квітня 2010 р. про порушення кримінальної справи).

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження подачі на адресу відповідача 1 заяви про порушення кримінальної справи щодо подій, які мали місце 20 квітня 2010 р. в Окружному адміністративному суді м. Києва.

Крім того, в листі відповідача 1 про надання інформації від 2 лютого 2012 р. № 1/5-493 зазначено, що звернень від позивача до відповідача починаючи з 20 квітня 2010 р. та протягом 2010 р. згідно з даними електронно-реєстраційних карток УДЗ відповідача 1 не зареєстровано (т. 2 а.с. 18).

Дана обставина також підтверджується витягом з журналу обліку особистого прийому громадян (за період з 16 квітня по 9 серпня 2010 р.), згідно з якими заява позивача про порушення кримінальної справи від 20 квітня 2010 р. до відповідача 1 не надходила (т. 6 а.с. 188-197).

Отже, у матеріалах справи відсутні докази подачі 20 квітня 2010 р. позивачем будь-якої заяви безпосередньо до відповідача 2.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині протиправності бездіяльності відповідача 1, яка полягала у неприйнятті, нереєстрації та нерозгляді його заяви від 20 квітня 2010 р., є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині зобов'язання відповідача 1 вчинити дії, а саме, зареєструвати, розглянути та надати відповідь.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем 20 квітня 2010 р. не було подано до відповідача 1 будь-якої заяви стосовно подій, які мали місце у приміщенні Окружного адміністративного суду м. Києва, а тому підстави для задоволення позовної вимоги про зобов'язання реєстрації, розгляду та надання відповіді на таку заяву відсутні.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності (нереєстрації та нерозгляді заяви позивача від 20 квітня 2010 р. про порушення кримінальної справи) відповідача 2.

20 квітня 2010 р. в приміщенні Окружного адміністративного суду м. Києва по вул. Хрещатик, 10 в м. Києві відбулося слухання адміністративної справи № 12/144.

Позивачем було викликано міліцію до залу суду, оскільки він вважав дії головуючого судді протиправними.

Крім того, у цей же день позивачем на ім'я начальника відповідача 2 було написано заяву про порушення кримінальної справи стосовно судді Окружного адміністративного суду ОСОБА_10

Зазначену заяву 20 квітня 2010 р. від позивача було прийнято ОСОБА_9, про що свідчить його підпис та зазначення прізвища та ініціалів у верхньому лівому кутку копії першого аркуша цієї заяви.

Як вбачається з листа відповідача 2 про надання інформації від 14 липня 2014 р. № 59/13386, ОСОБА_9 дійсно з 1 червня 2009 р. і по теперішній час проходить службу в Шевченківському районному управлінні Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на посаді інспектора патрульної служби взводу № 5 батальйону патрульної служби міліції (т. 6 а.с. 45).

Наведене свідчить, що заява позивача про порушення кримінальної справи від 20 квітня 2010 р. дійсно була прийнята працівником відповідача 2 ОСОБА_9 в приміщенні Окружного адміністративного суду м. Києва.

Водночас, як вбачається з журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події відповідача 2, ця заява не була в ньому зареєстрована, та як наслідок ним не розглянута (т. 2 а.с. 40-78).

Дана обставина підтверджується довідкою про ненадходження заяв громадян, виданою завідуючим канцелярії відповідача 2, в якій зазначено, що заява позивача від 20 квітня 2010 р. щодо подій, які відбувались в цей день у приміщенні Окружного адміністративного суду м. Києва по вул. Хрещатик, 10 в м. Києві в кабінеті судді ОСОБА_10, до відповідача 2 не надходила (т. 6 а.с. 83).

Отже, заява позивача про порушення кримінальної справи від 20 квітня 2010 р. була прийнята працівником відповідача 2 ОСОБА_9, проте, не була передана до відповідача 2 для її реєстрації та розгляду.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем 2 порушено вимоги п.п. 3.1, 3.4, 4.1, 4.2 та 4.3 Інструкції № 400, а саме, не було зареєстровано та розглянуто заяву позивача від 20 квітня 2010 р., а тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача 2 підлягають задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про зобов'язання відповідача 2 вчинити певні дії, а саме, зареєструвати, розглянути та надати відповідь на заяву позивача від 20 квітня 2010 р.

Враховуючи, що відповідач 2 згідно з п.п.3.1, 3.4, 4.1, 4.2 та 4.3 Інструкції № 400 був зобов'язаний зареєструвати та розглянути заяву позивача від 20 квітня 2010 р., чого ним зроблено не було, позовні вимоги в частині зобов'язання вчинити названі дії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Проте, при вирішенні справи судом враховано, що Інструкція № 400, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин, втратила чинність згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 листопада 2012 р. № 1050 про затвердження Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події.

Отже, на дату винесення судового рішення у даній справі діє Інструкція № 1050, в якій питання щодо реєстрації, розгляду та надання відповіді врегульовані п.п. 2.1, 3.1, 3.5 та 3.13 названої Інструкції.

Наведене свідчить, що поновлення прав позивача має відбуватися у спосіб реєстрації, розгляду та надання відповіді на його скаргу в порядку, визначеному означеною Інструкцією.

Водночас, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів 1,2 матеріальної шкоди на його користь в сумі 20 000 грн 00 коп. (з кожного), завданої незаконними діями співробітників міліції спецпідрозділу "Грифон", та діями, бездіяльністю працівників відповідача 2, шляхом безспірного списання органом Державної казначейської служби зазначених сум грошових коштів з відповідних рахунків.

Питання відшкодування моральної (немайнової) шкоди врегульовано ст. 23 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 р. № 435 - ІV та розглянуто Верховним Судом України в постанові від 31 березня 1995 р. № 4 (далі - Постанова № 4).

Зокрема, відповідно до вимог ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того, аналіз постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" дає підстави зробити висновок, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Втім позивач не довів суду ані факту спричинення моральної шкоди, ані вини та протиправності дій відповідача, ані причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та спричиненням моральної шкоди, оскільки суду не надано жодних доказів завдання позивачам фізичного болю, душевних страждань або приниження репутації фізичної особи (виписки з історії хвороби, дані медичного обстеження, докази втрати репутації тощо).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя Н.І.Горбань

суддя О.М.Ганечко

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Горбань Н.І.

Ганечко О.М.