Справа № 1570/4650/2012
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 1570/4650/2012

Категорія: 3.5 Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Романішина В.Л., Золотнікова О.С.

за участю секретаря - Мамедової С.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціальної політики Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2012 року за адміністративним позовом Управління праці та соціальної політики Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області до Територіальної державної інспекції праці у Одеській області про визнання дій неправомірними, скасування акту і припису,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2012 року позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом, та посилаючись на незаконність, безпідставність і необґрунтованість акту перевірки №15-02-073/0021 складеного головним державним інспектором праці Територіальної державної інспекції праці у Одеській області Михайловським О.О. (надалі - Інспектор) 30 березня 2012 року, просив: визнати неправомірними дії Інспектора при винесені акту №15-02-073/0021 від 30 березня 2012 року; скасувати акт №15-02-073/0021 від 30 березня 2012 року та припис №15-02-073/0001-0001 від 30 березня 2012 року винесені Інспектором.

За наслідками розгляду адміністративного позову Одеським окружним адміністративним судом 05 грудня 2012 року ухвалено постанову про відмову Управлінню праці та соціальної політики Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області (надалі - Управління) у задоволенні адміністративного позову.

Приймаючи означене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що під час проведення перевірки позивача посадовими особами Територіальної державної інспекції праці у Одеській області (надалі - Інспекція) не було порушено вимог законодавства щодо порядку її проведення, оформлення результатів та вручення акту і припису.

В апеляційній скарзі Управління, посилаючись, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове - про задоволення позову. При цьому, позивач не зазначив того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження судом доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 13 січня 2012 року територіальною Державною інспекцією праці у Одеській області було складено акт перевірки №15-02-073/0001, за результатами якого складено припис №15-02- 073/0001-0001 від 13.01.2012 року, припис №15-02-073/0001-0001/1 від 13.01.2012 року, протокол за ст.41-2 КУпАП №№15-02-073/0002 від 13.01.2012 року, протокол за ч. і ст.41 КУпАП №№15-02-073/0003 від 13.01.2012 року.

Як вбачається з припису №15-02-073/0001-0001 від 13.01.2012 року, припису №15-02- 073/0001-0001/1 від 13.01.2012 року перевіркою встановлені порушення законодавства про працю, в зв'язку з чим, у строк до 13 лютого 2012 року керівнику установи надано час для вжиття заходів щодо виконання приписів з одночасним наданням копій підтверджуючих виконання припису документів.

Відповідно до п.1.3 Порядку проведення перевірки стану додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що проводиться посадовими особами Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю та його територіальних органів, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.03.2003 N72, посадові особи Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю (далі - Держнаглядпраці) та Територіальних державних інспекцій праці (далі - ТДІП) (головні державні інспектори праці, їх заступники, державні інспектори праці) контролюють додержання законодавства про працю та про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині забезпечення прав і гарантій застрахованих осіб шляхом проведення перевірок роботодавців та робочих органів виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4.1. Порядку №72 передбачено, що за результатами кожної перевірки обов'язково складається акт перевірки, а в разі виявлення порушень законодавства про працю чи загальнообов'язкове державне соціальне страхування - припис щодо їх усунення. Акт - документ, складений посадовою особою Держнаглядпраці чи ТДІП, що підтверджує будь - які встановлені факти порушення законодавства про працю чи загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Припис - документ органів Держнаглядпраці про усунення виявлених порушень, що можуть призвести до шкідливих наслідків. Один примірник акта та припису під розпис надається керівнику підприємства, установи, організації (у т.ч. керівникам робочих органів виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування) чи фізичній особі, яка використовує найману працю, або особі, що виконує його обов'язки в день їх винесення У разі неможливості особистого вручення акта та припису керівнику (про це робиться відмітка в акті та приписі із зазначенням причини) вони надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Приписи підлягають обов'язковому виконанню з письмовим повідомленням особи, що його видала, про вжиті заходи в установлений нею термін.

Апеляційний суд вважає, що оскарження позивачем неправомірності дій органів податкової служби стосовно складення акту перевірки, та визнання акту перевірки таким, що не відповідає вимогам закону, не можуть бути предметом розгляду у суді, оскільки обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. Висновки ж, викладені у акті перевірки, не породжують обов'язкових юридичних наслідків.

У постанові від 10 вересня 2013 року № 21-237а13 Верховний Суд України висловив правову позицію щодо питання оскарження актів перевірок, зазначивши - акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

У цьому випадку акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 КАС.

За змістом статті 55 Конституції України рішення, дії або бездіяльність органів державної влади та їх посадових осіб можуть бути оскаржені в встановленому законом поряду.

Диспозиція цієї статті передбачає оскарження дій службової особи, які пов'язані з порушенням порядку проведення перевірки, наприклад із порушенням трудового розпорядку такою особою під час проведення ревізії; дій, які полягають у перевищенні повноважень службовою особою щодо обмеження прав у можливості ознайомлення з результатами контрольного заходу; дій щодо проведення перевірки без установлених законом підстав та/або з порушенням чинного законодавства тощо.

Дії службової особи щодо включення до акта певних висновків не можуть бути предметом розгляду у суді, оскільки відповідно до Положення про Державний департамент нагляду за одержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003 року №50, заперечення, зауваження до акту перевірки (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта. Це свідчить про те, що дії, пов'язані з включенням до акта висновків, є обов'язковими, тоді як самі висновки такими не є.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обов'язкових юридичних наслідків. Водночас судження контролюючого органу про нікчемність окремих угод є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта.

Отже, предметом оскарження відповідно до статті 14 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) є дії чи бездіяльність службових осіб, якщо вони обмежують чи порушують права, свободи чи законні інтереси особи.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Оскільки позивач в позові про визнання протиправними дій щодо включення до акту акт №15-02-073/0021 від 30 березня 2012 року та припис №15-02-073/0001-0001 від 30 березня 2012 року відомостей (висновків) по встановленню порушень фактично оскаржує акт ревізії (висновки) - у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Отже, зважаючи на все вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді справи судом правильно застосовані норми матеріального і процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на невірному трактуванні позивачем фактичних обставин норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись: ст.. ст..185, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціальної політики Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2012 року за адміністративним позовом Управління праці та соціальної політики Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області до Територіальної державної інспекції праці у Одеській області про визнання дій неправомірними, скасування акту і припису - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: