Справа № 2а-3759/11/2070
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2015 р. м. Київ К/9991/89662/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула в письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймнет» на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2011 по справі №2-а-3759/11/2070 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймнет» до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова про скасування податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2011, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймнет» до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Харкова про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю «Праймнет» 06.12.2011 звернулось з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який своєю ухвалою від 23.01.2012 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2011, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Термекс» посилається на порушення судами норм матеріального права, зокрема, пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною податковою адміністрацією у Харківській області проведено перевірку господарської одиниці Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймнет» - бару, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 28, з питань дотриманням порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, за результатами якої складено акт від 18.03.2011 №2002/20/40/23/36624425.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пунктів 9 та 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме не роздрукування фіскальних звітних чеків за 16.02.2011 та 04.03.2011 та здійснення продажу товарів, які не обліковані в установленому законом порядку за місцем їх реалізації на загальну суму 5017,35грн.

За результатами перевірки Державною податковою інспекцією у Київському районі міста Харкова прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.04.2011 №, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймнет» застосовано штрафні санкції у розмірі 10714,70грн.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не надано доказів надання при перевірці документів, які підтверджують ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а також роздрукування .

Суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій, оскільки останні ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо), при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до статей 1, 4, частини п'ятої статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства, яка уособлює сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності. Одним з принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності є принцип послідовності, який передбачає постійне (із року в рік) застосування підприємством обраної облікової політики. Зміна облікової політики можлива лише у випадках, передбачених національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, і повинна бути обґрунтована та розкрита у фінансовій звітності.

Таким чином, для правильного вирішення справи необхідним є встановлення обставин справи щодо порядку організації бухгалтерського обліку Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймнет», зокрема, яким чином обліковується товар, отриманий підприємством від постачальників для подальшої їх реалізації, яким чином оформлюється внутрішнє переміщення товарів з головного офісу юридичної особи до її господарських одиниць, де зберігається первинна документація підприємства.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій зазначене залишено поза увагою та не надано належної правової оцінки доводам позивача, що бухгалтерський облік Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймнет» здійснюється централізовано за місцем роботи особи, яка здійснює бухоблік товариства , внутрішнє переміщення товарів позивач виконує із обов'язковим застосуванням внутрішньої накладної на переміщення товару.

За таких обставин, судами не з'ясовано належним чином питання щодо дотримання позивачем вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Окрім того, при вирішенні справи судами залишено поза увагою, що не виконуючи протягом певного періоду обов'язок щодня друкувати фіскальний звітний чек або контрольні стрічки, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи фіскальний звітний чек або контрольні звітні стрічки - триваюче.

Таким чином, за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», відповідний орган державної податкової служби України може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки встановлення нових обставин вимагає дослідження доказів, що знаходиться поза межами касаційного розгляду справи, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 12.04.2010 № із скасуванням ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій в цій частині як таких, що не відповідають статті 159 цього Кодексу.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймнет» задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2011 по справі №2-а-3759/11/2070 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв