Справа № 803/208/15-а
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року Справа № 803/208/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

при секретарі судового засідання Шикун О.Є.,

за участю представника позивача Мартинюка І.В.,

представника відповідача Федорчук І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Аванта» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.10.2014 року № та №,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Аванта» (далі - ТзОВ «ТД «Аванта», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.10.2014 року № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами позапланової невиїзної перевірки ТзОВ «ТД «Аванта» з питань здійснення фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах з ПП «Воллі» за період з 01.01.2011 по 31.12.2012 Луцькою ОДПІ на підставі Акту перевірки від 12.09.2014 №7740/22-01/35495114 винесені податкові повідомлення-рішення від 08.10.2014 року №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 10728,00 грн., з них: 7152,00 грн. - за основним платежем, 3576,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 11263,50 грн, з них: 7509,00 грн. - за основним платежем, 3754,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами). Позивач не погоджується із висновками, викладеними в акті перевірки про те, що фінансово-господарські операції між ТзОВ «ТД «Аванта» та ПП «Воллі» здійснювались поза межами правового поля та проведені з метою отримання податкової вигоди у вигляді мінімізації сплати ПДВ та податку на прибуток до бюджету, тобто не спричинили настання реальних правових наслідків, оскільки дані висновки були зроблені, посилаючись на акт перевірки №2825/22.1/35495114 від 13.06.2014 року, акт №5725/22-01/35495114 від 15.08.2014, лист слідчого з ОВС 1-го ВКР СУ ФР ГУ Міндоходів у Львівській області Малецького О.С. від 04.07.2014 року, постанову слідчого з ОВС 1-го ВКР СУ ФР ГУ Міндоходів у Львівській області Малецького О.С. від 25.03.2014 року щодо відсутності ПП «Волі» за юридичною адресою, а також відсутність належних ресурсів для здійснення господарської діяльності.

Вказує на те, що на момент здійснення фінансово-господарських операцій ПП «Воллі» мало свідоцтво про державну реєстрацію, а також свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ, його державну реєстрацію не було припинено, а тому ТзОВ «ТД «Аванта» не знало і не могло знати, що підприємство вчиняє дії, які суперечать інтересам держави і суспільства. Крім того, зазначає, що відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, в тому числі на його контрагентів. Вважає, що збільшення суми грошових зобов'язань є безпідставним, а податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню.

З огляду на наведене, просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 08.10.2014 року № та №.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, у ньому викладених, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні та наданих суду письмових запереченнях адміністративний позов не визнав, мотивуючи наступним.

Зазначає, що податковим органом оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені правомірно, оскільки в ході проведення перевірки ТзОВ «ТД «Аванта» не доведено реальність та фактичність господарської операції між позивачем та контрагентом - ПП «Воллі» по здійсненню будівельних робіт з асфальтування площадки, оскільки відносно директора ПП «Воллі» ОСОБА_4 Сихівським районним судом м.Львова повтановлено вирок, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.27, ч.2 ст.205, ч.4 ст.358 Кримінального кодексу України, таким чином встановлено ознаки фіктивності підприємства, а тому підстави щодо отримання послуг від ПП «Воллі», задекларованих позивачем в податковій звітності відсутні.

З огляду на наведене, вважає, що підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Луцької ОДПІ від 08.10.2014 року № та № немає. Просить в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з врахуванням наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Аванта» 07.11.2007 зареєстроване як суб'єкт господарювання - юридична особа, перебуває на податковому обліку в Луцькій ОДПІ з 08.11.2007 за №7468 та є платником ПДВ з 19.11.2007.

Судом встановлено, що в період з 01.09.2014 по 05.09.2014 на підставі направлення від 01.09.2014 №002181 та відповідно до наказу №1947 від 01.09.2014 Луцькою ОДПІ проведено позапланову невиїзну перевірку Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Аванта» з питань здійснення фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах з ПП «Воллі» за період з 01.01.2011 по 31.12.2012, за результатами якої 12.09.2014 року складено акт №7740/22-01/35495114 (а.с.86-100).

Перевіркою встановлено порушення позивачем статті 185, пункту 186.1 статті 186, пунктів 198.1, 198.6 статті 198, пункту 200.2 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), внаслідок чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, за січень 2012 року на загальну суму 7152,00 грн.

Встановлено порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пунктів 135.1, 135.2 статті 135 ПК України - позивачем занижено податок на прибуток, що підлягав сплаті до бюджету, за півріччя 2012 року на загальну суму 7509,00 грн.

На підставі вказаного акту відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 08.10.2014 року №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 10728,00 грн., з них: 7152,00 грн. - за основним платежем, 3576,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 11263,50 грн, з них: 7509,00 грн. - за основним платежем, 3754,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами). Штрафні (фінансові) санкції нараховані відповідно до пункту 123.1 статті 123 ПК України.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з нормами пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З матеріалів справи, зокрема, з акту перевірки, вбачається, що висновки податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість та заниження відповідного податкового зобов'язання за січень 2012 року в сумі 7152,00 грн., про завищення суми витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування в сумі 35759,00 грн., заниження податку на прибуток за півріччя 2012 року, в тому числі за ІІ квартал 2012 року в сумі 7509,00 грн., а також, що фінансово-господарська діяльність ТзОВ «ТД «Аванта» по взаємовідносинах з ПП «Воллі» здійснювались поза межами правового поля, тобто має ознаки нікчемності базуються на тому, що позивачем для перевірки не були надані акт приймання-передачі отриманих послуг та податкові накладні. Крім того, вироком Сихівського районного суду м.Львова від 26.12.2012 директора ПП «Воллі» ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.27, ч.2 ст.205, ч.4 ст.358 Кримінального кодексу, а тому податковим органом зроблено висновок про неможливість підтвердження фактичного здійснення фінансово-господарських операцій з ПП «Воллі» та безпідставність включення позивачем до складу валових витрат з даної операції та неправомірність формування податкового кредиту.

Суд не погоджується з висновками Луцької ОДПІ щодо не підтвердження фінансово-господарських відносин позивача та ПП «Воллі», а саме: факту отримання товару від зазначеного контрагента виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26.10.2009 між ТзОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційна група «Глобус» (Орендодавець) та ТзОВ «ТД «Аванта» (Орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення №1650-09А. Згідно умов даного договору Орендодавцем було передано Орендарю у платне строкове користування нежитлове приміщення за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, буд.335/4, загальною площею 5380,00 кв.м. для розміщення складу (а.с.14-24).

З метою проведення асфальтних робіт, 01.06.2011 між ТзОВ «ТД «Аванта» та ПП «Воллі» було укладено договір підряду №88/06, згідно якого Замовник доручає Підряднику виконати будівельні роботи по асфальтуванню площадки на вул..Городоцькій, 355/4 у м.Львові. Договірна ціна робіт за Договором складає 42910,80 грн., в т.ч. ПДВ 7151,80 грн. Початок виконання будівельних робіт - 13.06.2011, закінчення - 20.06.2011 (а.с.25-28).

Факт виконання даної фінансово-господарської операції підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2011 року (а.с.29-30), довідкою про вартість виконаних будівельних робіт (а.с31-32), податковою накладною №54 від 22.06.2011 (а.с.33). Оплату за виконані будівельні роботи по асфальтуванню позивач здійснив у безготівковій формі згідно платіжного доручення дорученням №22589 від 07.07.2011 (а.с.34).

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, що підтверджують господарську операцію позивача з ПП «Воллі» відповідають зазначеним вимогам законодавства, оскільки містять усі вищевказані реквізити.

Луцькою ОДПІ не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, чи ґрунтуються на інших документах, недійсність даних яких установлена судом, а тому зазначені документи є підставою для бухгалтерського обліку.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення, серед іншого, операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається:

дата тієї події, що відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 11 статті 201 цього Кодексу).

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України передбачено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку та вид цивільно-правового договору.

Разом з тим, згідно із статтею 134 ПК України об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України визначено, що витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм податкового законодавства, суд вважає, що податковим кодексом чітко визначено необхідні умови для формування податкового кредиту з податку на додану вартість - наявність належним чином оформленої податкової накладної або іншого документа, передбаченого пунктом 201.11 статті 201 ПК України. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Із досліджених в судовому засіданні первинних документів по господарських операціях позивача із контрагентом ПП «Воллі» вбачається, що останні повністю відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та підпункту 2.4 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704, та підтверджують реальне виконання сторонами своїх господарських зобов'язань.

Крім того, з Акту перевірки від 12.09.2014 №7740/22-01/35495114 слідує, що висновки податкового органу щодо фіктивності ПП «Воллі» зроблені на основі акту №1260/23-4/34029609 від 20.09.2011 «Про проведення аналізу діяльності ПП «Воллі» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо правомірності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість за травень 2011 року, при цьому перевірка фактично не проводилась, первинні документи бухгалтерського та податкового обліку податковим органом не досліджувались.

Таким чином, висновки податкового органу, викладені а акті перевірки не можна вважати його рішенням, дією чи бездіяльністю, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки позивача у сфері публічно правових відносин, а є лише викладенням суб'єктивної думки посадової особи, що здійснила перевірку чи заходи по її проведенню.

Разом з тим, суд вважає, що не може бути належним та допустимим доказом у даній справі наданий представником відповідача вирок Сихівського районного суду міста Львова від 26.12.2012 у кримінальній справі про обвинувачення директора ПП «Воллі» ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.27, ч.2 ст.205, ч.4 ст.358 Кримінального кодексу України, а саме - здійснення фіктивного підприємництва, оскільки відповідачем суду не надано доказів набрання даним вироком суду законної сили.

Разом з тим, із змісту даного вироку слідує, що взаємовідносини між позивачем та ПП «Воллі» при розгляді даної справи не досліджувались.

При прийнятті даної постанови суд також враховує, що на момент здійснення фінансово-господарських операцій між позивачем та ПП «Воллі», останнє було зареєстровано як платник податку на додану вартість, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ТзОВ «ТД «Аванта» правомірно сформований податковий кредит з податку на додану вартість та віднесені до складу валових витрат витрати по фінансово-господарській операції із ПП «Воллі». З огляду на це, висновки податкового органу про заниження позивачем податку на додану вартість та податку на прибуток суд вважає безпідставними.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши зібрані та досліджені докази суд вважає, що відповідач не довів правомірність винесених податкових повідомлень-рішень від 08.10.2014 року № та №, з огляду на що їх слід визнати протиправними та скасувати.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення увалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, з Державного бюджету України на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 366,00 грн., сплачений згідно платіжного доручення №2542 від 03 лютого 2015 року.

Керуючись статтями 11, 17, 94, 158, частиною 3 статті 160, статтями 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області від 08.10.2014 року № та №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Аванта» витрати по сплаті судового збору в розмірі 366 (триста шістдесят шість) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 03 березня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий О.А. Лозовський