Справа № 806/5821/14
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов С.В.
Суддя-доповідач:Малахова Н.М.
УХВАЛА

іменем України

"03" березня 2015 р. Справа № 806/5821/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Малахової Н.М.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

при секретарі Сидорук М.М. ,

за участю позивачки ОСОБА_3,

представника відповідача Тягунової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "20" січня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправними дії Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови у наданні дозволу на перереєстрацію автомобіля марки Opel Vectra J96, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, 1998 року випуску, об'єм двигуна 1598 см куб., тип - легковий седан В, зобов'язати відповідача надати такий дозвіл без сплати мита та інших обов'язкових платежів, а також зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації зняти з балансового обліку вказаний автомобіль. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те, що її матері, ОСОБА_5 як інваліду 2 групи, згідно з Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 1997 року № 999 (далі - Порядок 1997 року), відповідачем було видано вказаний автомобіль у якості гуманітарної допомоги. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла. На день її смерті позивачка проживала разом з матір'ю. У зв'язку з цим, в грудні 2014 року звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на переоформлення вказаного автомобіля на своє ім'я. Відповідач у наданні такого дозволу відмовив, вона вважає таку відмову неправомірною, оскільки до спірних правовідносин необхідно застосовувати Порядок 1997 року, яким їй надано право переоформлення спірного автомобіля без сплати мита та інших обов'язкових платежів.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 20.01.2015 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених статтею 195 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що матері позивачці, яка була інвалідом другої групи з дитинства , на підставі наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської облдержадміністрації № 13-в від 25 січня 2005 року було видано автомобіль марки Opel Vectra J96, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, 1998 року випуску, об'єм двигуна 1598 см куб., тип - легковий седан В, який надійшов як гуманітарна допомога.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04 грудня 2009 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла.

17 грудня 2014 року позивачка звернулася до Департаменту із заявою про надання дозволу на перереєстрацію вказаного автомобіля на її ім'я.

Листом відповідача від 22 грудня 2014 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні зазначеної заяви.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків щодо правомірності дій відповідача.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на приписах чинного законодавства.

Приписами ст.11-1 Закону України "Про гуманітарну допомогу" визначено, що забезпечення інвалідів, дітей-інвалідів автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою, здійснюється на умовах, передбачених законом, та у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи соціального захисту населення і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному із членів сім'ї за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. Якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий у їх власність безкоштовно. У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) органам соціального захисту населення у порядку та на умовах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ від 19.07.2006 року № 999 за бажанням інвалідів головні управління соціального захисту можуть забезпечувати їх автомобілями, ввезеними в Україну і визнаними в установленому порядку гуманітарною допомогою, без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Автомобілями, отриманими головними управліннями як гуманітарна допомога, інваліди (за їх бажанням або за бажанням законних представників недієздатних інвалідів), діти-інваліди (за бажанням їх законних представників), які перебувають на обліку в головних управліннях соціального захисту та управліннях виконавчої дирекції, забезпечуються безоплатно в порядку черговості.

Автомобіль, отриманий головним управлінням соціального захисту як гуманітарна допомога для конкретного інваліда, який перебуває на обліку, видається безоплатно такому інваліду (за його згодою або за згодою законного представника недієздатного інваліда), дитині-інваліду (за згодою її законного представника) незалежно від черговості на десятирічний строк, визначений з дати видачі, із зняттям з обліку.

Згідно з пунктом 16 цього Порядку після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда.

Абзацем 7 пункту 41 Порядку визначено, що після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Контроль за дотриманням зазначеного строку здійснюється головним управлінням соціального захисту чи управлінням виконавчої дирекції.

Отже, згідно вищенаведених норм законодавства, після смерті інваліда, який користувався автомобілем, визнаним гуманітарною допомогою, такий автомобіль може бути переданий у власність одному із членів його сім'ї безоплатно - у випадку експлуатації автомобіля більше 10 років, якщо ж строк експлуатації такого транспортного засобу менше 10 років, то його передача членам сім'ї померлого інваліда здійснюється виключно за умови сплати ними податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля.

Як встановлено судом, мати позивачки, ОСОБА_5, користувалася спірним автомобілем з січня 2005 року по грудень 2009 року, тобто, менше 10 років.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо правомірності дій відповідача, оскільки на момент смерті ОСОБА_5 не сплив 10-ти річний строк експлуатації цього автомобіля, наданого їй в 2005 році, в свою чергу позивачка не надала доказів щодо звільнення її від сплати податків і зборів (податкова пільга).

Доводи апеляційної скарги щодо застосування до спірних відносин Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 1997 року № 999 не дають висновків щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки вказаний Порядок визнаний таким, що втратив чинність постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року. Отже, питання щодо вилучення після смерті інваліда в його сім'ї автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога, повинно вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда, якому автомобіль надавався як гуманітарна допомога, а саме на підставі Порядку 2006 року.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "20" січня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Н.М. Малахова

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Повний текст cудового рішення виготовлено "04" березня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу/відповідачам: Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації вул.Черняховського,105,м.Житомир,10005

4-третій особі: - ,