Справа № 2а-20/11
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

25 лютого 2015 року м. Київ К/800/43354/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Логвиненка А.О.,
Маслія В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Відділення «Дніпропетровська регіональна дирекція» Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_4, КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» про скасування державної реєстрації права власності, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Відділення «Дніпропетровська регіональна дирекція» Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на постанову Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 6 червня 2011 року і ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2013 року,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2009 року ВАТ «ВТБ Банк» в особі Відділення «Дніпропетровська регіональна дирекція» звернулось до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просило визнати протиправними дії КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» та скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - будівлі і споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 6 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «ВТБ Банк» в особі Відділення «Дніпропетровська регіональна дирекція» Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у касаційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено, що на підставі іпотечного договору № 3914 від 28.08.2008, укладеного між ВАТ «ВТБ Банк» в особі Відділення «Дніпропетровська регіональна дирекція» та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, 28.08.2008 приватним нотаріусом до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис № 7819280 щодо заборони на відчуження нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з будівлі автосалону (літ. Ж-1), загальною площею 1104,7 м2, будівлі охорони (літ. З, І); № 5, № 6 - шлагбаумів, № 7 - хвіртки, № 8 - огорожі, № 9 - огорожі, № 10 - сходи, № 11 - підпірної стіни, № 12-20 - інформаційних щитів, І, ІІ - мостінь.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08.07.2009 за ОСОБА_4 визнано право власності, зокрема, на нерухоме майно - будівлі і споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що складається з будівлі автосалону (літ. Ж-1), загальною площею 1104,7 м2, будівлі охорони (літ. З, І); № 5, № 6 - шлагбаумів, № 7 - хвіртки, № 8 - огорожі, № 9 - огорожі, № 10 - сходи, № 11 - підпірної стіни, № 12-20 - інформаційних щитів, І, ІІ - мостінь.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 29.07.2009 зобов'язано приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу чи інших нотаріусів, Дніпропетровську філію державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України скасувати всі обмеження, пов'язані із нерухомим майном: будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

04.08.2009 на підставі вказаного судового рішення приватним нотаріусом вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна реєстраційний запис № 7819280.

10.08.2009 на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08.07.2009, яке набрало законної сили, КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на визначене у судовому рішенні майно.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.11.2009 рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08.07.2009 скасовано, а справу направлено до новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з наступного.

Відповідно до абзацу 14 статті 19 у редакції на час спірних правовідносин Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон № 1952-IV від 01.07.2004), підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили.

За змістом абзацу 6 частини 1 статті 24 Закону № 1952-IV від 01.07.2004 у державній реєстрації права може бути відмовлено в разі, якщо заяву про державну реєстрацію права власності відповідно до правочину про відчуження нерухомого майна було подано після державної реєстрації обмежень, вчинених щодо цього майна.

Оскільки реєстрація права власності за ОСОБА_4 на нерухоме майно відбулась після зняття відповідних обмежень щодо цього майна, безпідставними є позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача з цього приводу.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У частині 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Статтею 17 цього Закону передбачено, що іпотека припиняється у разі:

припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

визнання іпотечного договору недійсним;

знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

з інших підстав, передбачених цим Законом.

Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Як вимагають частини 1, 2 статті 23 цього ж Закону, у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

За таких обставин, спростовуються доводи позивача про порушення його прав внаслідок реєстрації права власності на нерухоме майно за іншою, окрім іпотекодавця, особою.

Так, перехід права власності на предмет іпотеки за іпотечним договором не припиняє прав позивача, як кредитора, за основним зобов'язанням. У випадку невиконання основного зобов'язання, позивач, не залежно від того, до кого перейшло права власності на предмет іпотеки, матиме переважне перед іншими особами право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки.

З урахуванням описаного реєстрація КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» на відповідний об'єкт нерухомого майна не порушує та не може порушувати прав позивача на предмет іпотеки, оскільки такі права позивача, як іпотекодержателя, гарантовані нормою статті 23 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд,-

ухвалив:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Відділення «Дніпропетровська регіональна дирекція» Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 6 червня 2011 року і ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: