Справа № 815/6109/14
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

24 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6109/14

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Південної митниці Міндоходів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингулярність» до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сингулярність» (далі - позивач, або ТОВ «Сингулярність») звернулось до суду з позовом до Південної митниці Міндоходів (далі - відповідач, або Південна митниця), в якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 30.04.2014 року про відмову в митному оформленні випуску товарі за декларацією від 29.04.2014 року № 500060001/2014/015437, визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 30.04.2014 року № 500060001/2014/610125/2 про коригування митної вартості товарів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року вказаний адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Південної митниці Міндоходів від 30.04.2014 року про відмову в митному оформлені випуску товарів за декларацією від 29.04.2014 року № 500060001/2014/015437, від 30.04.2014 року № 500060001/2014/610125/2 про коригування митної вартості товарів.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, відповідач, Південна митниця Міндоходів, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, зазначивши, що під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування заявленої позивачем митної вартості Південна митниця Міндоходів діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

30.04.2014 року декларантом ТОВ «Сингулярність», з метою проведення митного оформлення товару в режимі імпорт, до Південної митниці подано вантажну митну декларацію № 500060001/2014/903794 від 25.04.2014 року, в якому митна вартість товару визначена позивачем за методом оцінки № 1 - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

30.04.2014 року позивачем отримано від Південної митниці протокол обробки електронного документа № 80694 з повідомленням про наявність у поданих для митного оформлення митної декларації документах розбіжностей, а саме відмінності підписів нерезидента на контракті з додатками та інвойсом від підписів на прас-листі, та було витребувано у позивача додаткові документи.

На вказаний запит відповідача ТОВ «Сингулярність» було надано до Південної митниці пояснення про підписання з боку нерезидента різних документів різними уповноваженими представниками нерезидента, підписи яких у всіх випадках було завірено печаткою нерезидента, що підтверджується відповідним листом нерезидента від 26.07.2013 року та на вимогу про надання додаткових документів позивачем було надано витребувані додаткові документи, а саме висновок № 1627 від 28.04.2014 року підготовлений спеціалізованою експертною організацією ДП «Укрпромзовнішекспертиза», про вартісні характеристики товарів, податкові накладні, виписку із бухгалтерської документації, та вартість товару по інвойсу співпадала з митною вартістю товара вказаного відправником у ВМД в країні відправлення та була не нижча ніж вартість вказаного товару для страт СНГ.

Південною митницею за результатами опрацювання поданої ВМД та доданих документів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 30.04.2014 року № 500060001/2014/610125/2, при цьому, відповідачем при визначенні митної вартості товарів застосований шостий, резервний, метод визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну.

Південною митницею 30.04.2014 року видана ТОВ «Сингулярність» картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон № /2014/00284.

В зв'язку з чим ТОВ «Сингулярність» 30.04.2014 року звернулось до Південної митниці з ВМД № 500060001/2014/015788 щодо митного оформлення товару та заявою щодо випуску товарів, що декларуються у вільний обіг на умовах фінансової гарантії шляхом сплати до Державного бюджету України суми податків і зборів, згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною митним органом.

Не погоджуючись з рішенням про коригування митної вартості товарів від 30.04.2014 року № 500060001/2014/610125/2 та карткою відмови у прийнятті митної декларації від 30.04.2014 року № /2014/00284, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Сингулярність», суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких фактичних доказів щодо наявності у Південної митниці сумнівів щодо застосування основного методу (за ціною договору) визначення митної вартості товару позивача, представником відповідача до суду не надано. Також, суд першої інстанції зазначив, що представником Південної митниці не було обґрунтовано правомірності митного оформлення товару позивача за митною вартістю, визначеною не за першим, а за шостим (резервним) методом визначення митної вартості товару, не доведено неможливість застосування послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, подані на підтвердження митної вартості товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно вимог ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару.

У разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені Митним кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється згідно з цим Кодексом.

Поряд з цим, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного провадження, Південною митницею не надано достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, декларантом були надані усі необхідні документи, які давали митному органу змогу визначити митну вартість товару.

Так, з наданих позивачем для декларування спірних товарів документів вбачається, що 12.11.2012 року між ТОВ «Сингулярність» та Компанією «DEPAR DERI DIS TIKARET A.S.» (Туреччина), укладено зовнішньоекономічний контракт - дистриб'юторську угоду № 20121112 від 12.11.2012 року (з доповненнями), відповідно до умов якого остання зобов'язалася поставити, а позивач прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості та за цінами, визначеними сторонами у рахунках-фактурах (інвойсах), що є невід'ємними частинами угоди та у строки і на умовах, визначених зовнішньоекономічним контрактом.

Згідно п. 4 зазначеної дистриб'юторської угоди від 12.11.2012 року № 20121112 Продавець зобов'язується виконувати поставку товару на котрий ним надані ексклюзивні права дистриб'ютору ТОВ «Сингулярність», по спеціальним цінам.

Спеціальні ціни на такий товар встановлюються продавцем на рівні мінімальних цін Продавця, по котрим Продавцем здійснюється поставка товару на територію країн СНГ, з включенням 5 відсоткової знижки від таких цін.

Згідно цінової пропозиції дійсної до 18.09.2014 року для покупців на території країн СНГ, ціна на зазначені в ВМД товари становить на рівні 2,62 USD та якщо врахувати п'яти відсоткову знижку, то вартість товару повинна становити не більше 2,489 USD.

Згідно додатку № 1 до дистриб'юторської угоди № 20121112 від 12.11.2012 року, вартість товару визначена на рівні 2,50 USD.

Тобто, з наведеного вбачається, що надані позивачем для декларування спірного товару документи давали змогу митного органу визначити митну вартість заявленого останнім до декларування товару.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, під час консультації з митним органом позивачем надано запитувані документи, а саме: висновок № 1627 від 28.04.2014 року підготовлений спеціалізованою експертною організацією ДП «Укрпромзовнішекспертиза», про вартісні характеристики товарів, податкові накладні, виписку із бухгалтерської документації.

Відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації.

Також, як вірно наголошено судом першої інстанції, відповідач у оскаржуваному рішенні послався на неможливість застосування другого та третього методів у зв'язку з відсутністю інформації, проте, в цьому ж рішенні відповідач послався на визначення митної вартості з застосуванням митної вартості товарів подібних (аналогічних) товарів. Тобто, оскаржуване рішення містить взаємовиключні висновки про відсутність інформації щодо подібних товарів та застосування такої інформації одночасно.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару вбачається, що при дослідженні наданих позивачем до митного оформлення документів посадові особи Південної митниці встановили, що при порівнянні інформації, що міститься у наданих позивачем товаросупровідних документах та даних щодо рівнів митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, які містяться в ЄАІС Держмитслужби України та інформації щодо попередніх митних оформлень подібних товарів встановлено, що заявлена позивачем митна вартість за одиницю товару є меншою від ціни митного оформлення аналогічних товарів, ввезених іншими компаніями.

Як зазначає відповідач, згідно бази ЄАІС Держмитслужби України найнижча ціна для товару становить 3,7937 дол. США за 1 кг.нетто - щодо товару № 1, щодо товару № 2 - 5,50 дол. США за 1 кг. нетто.

З метою обґрунтування більшого рівня митої вартості на подібні (аналогічні) товари митним органом у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів зроблено посилання на митну декларацію № 50008000/2014/000528 від 19.03.2014 року та на митну декларацію № 112050000/2014/007704 від 07.04.2014 року, які містять більшу ціну за аналогічний товар.

Разом з тим, у цьому ж рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом зазначається, що у митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до ст.ст. 59, 60 Митного кодексу України неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів.

Крім того, як вірно наголошено судом першої інстанції, позивачем на протязі декількох років вже неодноразово проводилось митне оформлення повністю ідентичних товарів, по тому ж контракту, за тою ж ціною відповідно до контракту.

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно митних декларацій № 500060001/2012/024244 від 20.12.2012 року, № 500060001/2013/003929 від 06.02.2013 року та № 500060001/2013/009984 від 19.03.2013 року позивачем, на підставі того самого зовнішньоекономічного контракту (дистриб'юторської угоди) № 20121112 від 12.11.2012 року задекларовано товар - 1) текстильний матеріал (основа), дубльований пластифікованим полівінілхлорідом, який утворює поверхневий шар та має зовні рельєфну структуру, що імітує шкіру, зі складом та характеристиками основи згідно артикулів: «CP SANCHO» (тканина з ниток із 50% поліестру, 50 бавовни); 2) пофарбоване поперечнов'язане полотно трикотажне ворсове (основа), дубльований пластифікованим полівінілхлорідом, який утворює поверхневий шар та має зовні рельєфну структуру, що імітує шкіру, зі складом та характеристиками основи згідно артикулів: «CP SANCHO», «PRL INCI» (тканина з ниток 50% поліестеру, 50% бавовни); 3) нетканий матеріал (основа) із синтетичних штапельних поліефірних волокон (100%), дубльований пластифікованим полівінілхлорідом, який утворює поверхневий шар та має зовні рельєфну структуру, що імітує шкіру, зі складом та характеристиками основи згідно артикулів: «NW MALLI» «NW BUGATTI» (нетканий матеріал із синтетичних ниток поліестеру (100%), за ціною товару, визначеною декларантом у митний декларації № 500000000/2014/903794 від 25.04.2014 року.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у відповідача була наявна інформація щодо розмитнення позивачем раніше ідентичного товару за зовнішньоекономічним контрактом № 20121112 від 12.11.2012 року, а тому відповідач був зобов'язаний в силу вимог ст.ст. 57, 58 Митного кодексу України прийняти рішення про можливість застосування митної вартості товарів за другим методом визначення митної вартості - за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Враховуючи вищевикладене, оскільки під час розгляду справи Південною митницею не спростована обґрунтованість визначення позивачем митної вартості згідно з контрактною ціною оцінюваного товару, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 Митного кодексу України, тобто правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення заявленого адміністративного позову, визнання протиправними та скасування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару і картки відмови в прийнятті митної декларації.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційних скарг на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Південної митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв