Справа № 808/350/15
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року 16 год. 15 хв.Справа № 808/350/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Р.В. Сацького,

при секретарі судового засідання А.С. Ярошенко,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2

від відповідача Скорик К.М.

Лола В.Г.

від третьої особи 1: Бєлічев С.А.

від третьої особи 2: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1

до Запорізької обласної державної адміністрації

третя особа 1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приморська районна державна адміністрація Запорізької області

третя особа 2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Танта-ТМ»

про: визнання протиправним та скасування розпорядження

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Запорізької обласної державної адміністрації, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Танта-ТМ», в якій позивач просить суд :

- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації № 683 від 29.12.2012 «Про надання ТОВ «Танта-ТМ» дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок для будівництва та експлуатації об'єктів електростанцій альтернативної енергетики».

09.02.2015 суд задовольнив клопотання Приморської районної державної адміністрації Запорізької області та залучив її до розгляду справи у якості третьої особи на боці позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

В судовому засіданні 09.02.2015 представником позивача підтримано позов повністю, з підстав, викладених у позовної заяві.

Окрім того представником позивача надано суду письмове нормативно-правове обгрунтування заявлених позовних вимог, згідно до якого, зазначив, що позивач у справі ОСОБА_1 є постійним мешканцем Приморського району Запорізької області. Починаючи з 26.05.1995 він є засновником та керівником СФГ «ОСОБА_1.», , яке розташоване у Приморському районі Запорізької області та займається вирощуванням та реалізацією сільськогосподарської продукції.

Представники відповідача проти позову заперечували у повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях, які приєднанні до матеріалів справи, наполягали на законності спірного розпорядження та відсутності підстав для його скасування.

Окрім того, представники відповідача як у своїх поясненнях у судовому засіданні від 09.02.2015, так й у письмових запереченнях зазначали суду про відсутність, на їх думку, порушеного права у позивача, у зв'язку з прийняттям головою Запорізької ОДА Пеклушенко О.М. розпорядження №683 від 29.12.2012 «Про надання ТОВ «Танта-ТМ» дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок для будівництва та експлуатації об'єктів електростанцій альтернативної енергетики» та зазначили, що позивачем ОСОБА_1 є пропущений процесуальний строк для звернення до адміністративного суду з вимогами про скасування спірного розпорядження, визначений вимогами ст. 99 КАС України, що є підставою для відмови у позові.

Представник третьої особи на боці позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приморської районної державної адміністрації Запорізької області у судовому засіданні від 09.02.2015 надав до матеріалів справи свої письмові заперечення, у відповідності до яких просить суд задовольнити позовні вимоги повністю, з підстав, зазначених у позові та викладених у його запереченнях та додатково пояснив суду, що спірне розпорядження голови Запорізької ОДА Пеклушенко О.М. розпорядження № 683 від 29.12.2012 «Про надання ТОВ «Танта-ТМ» дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок для будівництва та експлуатації об'єктів електростанцій альтернативної енергетики» ухвалено було з порушенням процедури винесення такого розпорядження, викладеної у п. 11.3 Регламенту Запорізької обласної державної адміністрації.

Жодних проектів спірного розпорядження до Приморської РДА Запорізької області на погодження не надходило, будь-якого рішення, щодо погодження такого проекту розпорядження з боку Приморської РДА не приймалося.

Третя особа на боці відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Танта-ТМ» до суду не з'явилася, надала через канцелярію суду до початку судового засідання у справі від 18.02.2015 свої заперечення, у відповідності до яких просила суд відмовити у задоволенні позову та просила суд розглядати справу за відсутності представника ТОВ «Танта-ТМ». Судом вказані заперечення приєднанні до матеріалів справи.

В судовому засіданні від 18.02.2015 відповідно ч.3 ст.160 КАС України судом оголошено вступну та резолютивну частину постанови та повідомлено про дату виготовлення постанови у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши та всебічно перевіривши надані суду сторонами докази, та врахувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що розпорядження голови Запорізької ОДА Пеклушенко О.М. № 683 від 29.12.2012 «Про надання ТОВ «Танта-ТМ» дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок для будівництва та експлуатації об'єктів електростанцій альтернативної енергетики» прийнято протиправно, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання його протиправним і скасування є обґрунтованими, та таким що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організація, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій визначені Законом України «Про місцеві державні адміністрації» №586-XIV від 09.04.1999 (далі Закон №586).

Відповідно до частини першої та другої статті 1 зазначеного Закону, виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону №586 на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники управлінь, відділів та інших структурних підрозділів - накази.

Відповідно до частини 2 вказаної статті розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Статтею 41 зазначеного Закону врегульовано порядок прийняття актів з питань, віднесених до компетенції місцевих державних адміністрацій, відповідно до частини першої якої, голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини 4 статті 41 Закону № 586, акти місцевих державних адміністрацій ненормативного характеру, прийняті в межах їх повноважень, набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо самими актами не встановлено пізніший термін введення їх у дію. Ці акти доводяться до їх виконавців, а при потребі - оприлюднюються.

Статтею 118 Конституції України визначено, що рішення голів місцевих державних адміністрацій , що супереч Конституції та законам України, іншим актам законодавства України, можуть бути відповідно до Закону скасовані Президентом України або головою місцевої державної адміністрації вищого рівня.

Згідно з частиною 3 статті 43 Закону №586 розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до листа Комітету Верховної ради України з питань регуляторної політики №04-14/14-736 від 05.02.2010 зазначено, що згідно до частини другої та п'ятої статті 158 Земельного Кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Судом встановлено, що у 2004 році на території Приморської РДА було організоване та створено державне підприємство «Сільськогосподарське підприємство «Надія».

Наказом Регіонального відділення ФДМ України по Запорізької області №194 у зв'язку з прийняттям рішення про приватизацію державного підприємства СП «Надія» було вирішено припинити ДП СП «Надія», шляхом передачі майна, прав та обов'язків до КСП «Надія-2008».

КСП «Надія-2008» стає правонаступником майнових прав і обов'язків ДП СП «Надія» згідно з договором безоплатної передачі (купівлі-продажу) з моменту складання акту приймання-передачі майна підприємства, що підтверджується державною реєстрацію відповідних змін до установчих документів.

Суд звертає увагу, що на час вирішення спору в справі, вказаний наказ є дійсним.

Його не визнано у встановленому порядку незаконним.

Таким чином цей наказ є обов'язковим для виконання на відповідній території адміністративно - територіальних одиниць Запорізької області.

26.08.2008 Приморською районною державною адміністрацією здійснена державна реєстрація КСП «Надія-2008», яке відповідно до Статуту є правонаступником ДП СП «Надія».

Згідно до п. 2.1. Статуту підприємство - це добровільне об'єднання громадян, яке створено з метою, серед іншого, прийняття участі у приватизації майнового комплексу ДП СП «Надія» та є його правонаступником.

Крім того, наказом РВ ФДМ України по Запорізької області № 84 від 29.04.2008 було наказано приватизувати майно ДП СП «Надія».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 ЗУ « Про приватизацію державного майна», державну політику в сфері приватизації здійснюють Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах, містах тощо, що становлять єдину систему державних органів приватизації в Україні.

Згідно до протоколу № 8 загальних зборів трудового колективу ДП СП «Надія» та пенсіонерів з їх числа від 09.10.2009, було вирішено затвердити проект приватизації та проект землеустрою, щодо організації території земельних паїв членів ДП СП «Надія», що був розроблений ДП «Запорізький науково - дослідний проектний інститут землеустрою».

Відповідно до цього проекту, частина земель ДП СП «Надія» була розпайована за планом паювання, а частина перейшла до земель резервного фонду з цільовим призначенням саме для сільськогосподарського виробництва.

04.11.2009 розпорядженням Голови Приморської РДА №798, державні акти на право постійного користування землею, які раніше були надані ДП СП «Надія» втратили чинність і підлягали поверненню до архіву відділу Держкомзему у Приморському районі Запорізької області.

Згідно до листа вих. № 192 від 26.03.2010 Держкомзему у Приморському районі Запорізької області, ДП СП «Надія» повернуло акти на право постійного користування землею, які й були спрямовані до архіву.

Пунктом 3 наказу Голови Приморської РДА Буцанова В.А. « 798 від 04.11.2009 користування землею до отримання актів громадянами та використання меж у натурі було заборонено. Державні акти на земельні ділянки громадяни отримали наприкінці літа 2010 року.

У лютому 2010 року практично усі пайовики ДП СП «Надія» отримали на руки державні акти на право власності на земельні ділянки з земель ДП СП «Надія».

Частина пайовиків отримала державні акти на право власності на земельні ділянки у 2012 році.

При цьому, у википіровці цих земельних державних актів, вже було встановлені місця щодо встановлення електростанцій альтернативної енергетики.

Так, судом досліджено та встановлено, що 03.07.2012 позивачем отримано державний акт на право власності на земельну ділянку, загальною площею 10.0 га з земель ДП СП «Надія», що розташована на території Приморської міської ради.

Окрім того, судом досліджено паспорт позивача ОСОБА_1, громадянина України, НОМЕР_1, виданий 17.11.1998 Приморським РВ ГУМВС України в Запорізької області, з чого встановлено, що позивач є постійним мешканцем Приморського району Запорізької області, та уродженцем цієї територіальної одиниці України, починаючи з народження, 22.08.1956.

У відповідності до витягу з Єдиного реєстру фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб України від 08.05.2013 встановлено, що починаючи з 26.05.1995 ОСОБА_1 є засновником та постійним керівником Селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_1.», , яке зареєстровано та діє на території Приморського району Запорізької області.

Основною діяльністю цього підприємства є вирощування та торгівля сільськогосподарськими культурами.

Окрім того, судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, позивач неодноразово, в т.ч. й як голова свого фермерського господарства, звертався письмово з заявами до голови Приморської районної державної адміністрації з заявами про надання в оренду частини земельних ділянок із земель запасу сільськогосподарського призначення (заяви від: 09.03.2010, 12.05.2010, 15.12.2010).

Листом від 19.09.2011 №01-23/4352 голови Приморської районної державної адміністрації ОСОБА_1 сповіщено, що у зв'язку з відсутністю механізму передачі земельних ділянок в користування (проведення аукціону) вирішити питання про передачу в користування таких земельних ділянок не є можливим.

Пізніше, а саме 18.06.2014 листом №1467/01-23 Приморської РДА позивача повідомлено, що розглянувши його звернення, щодо виділення із земель резервного фонду у контурі № 85 площею 40, 1027 га та у контурі 61 площею 33, 0758 га, земельних ділянок у користування на умовах оренди, було прийняте рішення про неможливість надати їх - землі сільськогосподарського призначення із земель Приморської міської ради, з причин того, за даними відділу Держземагенства, відповідно до розпорядження Голови Запорізької ОДА від 29.12.2012 за № 683, щодо цих земель було надано згоду на виготовлення проекту землеустрою цих земель для ТОВ «Танта -ТМ».

Таким чином, порушення права позивача спірним розпорядженням Голови Запорізької ОДА від 29.12.2012 за № 683 є доведеним та обґрунтованим, як власника земельної ділянки та як сумлінного користувача орендованих ділянок.

Вказане спростовує заперечення відповідача у частині відсутності порушеного права позивача ухваленням спірного розпорядження.

При цьому, як встановлено з тексту спірного розпорядження відповідача, мета надання такого дозволу ТОВ «Танта-ТМ» є для будівництва та експлуатації об'єктів електростанцій, об'єктів альтернативної енергетики зі зміною цільового призначення земельних ділянок і переведенням їх до категорії земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

При цьому суд зазначає, що вказані земельні ділянки були у розпорядженні Приморської районної державної адміністрації при проведенні паювання земель ДП СП «Надія», як передані у резерв (резервний фонд). Але при цьому, ці земельні ділянки були з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

При цьому суд критично ставиться до інформації, викладеної у листі № 08250/08-32 від 03.11.2014, першого заступника голови Запорізької облдержадміністрації Г.В. Самардак, спрямованого на адресу позивача, що ці земельні ділянки мали у 2012 році цільове призначення, як «землі енергетики».

Вказане спростовується тим, що частина земель, щодо яких надано спірним розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації дозвіл ТОВ «Танта-ТМ» дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок для будівництва та експлуатації об'єктів електростанцій альтернативної енергетики», з земель запасу Приморської районної державної адміністрації, знаходяться фактично під фруктовим садом, у загальній площині розміром 40 га.

Окрім того, представником Запорізької обласної державної адміністрації в судових засіданнях у справі неодноразово наголошувалося факт того, що фактично зміни цільового призначення земельних ділянок, щодо яких стосується спірне розпорядження у справі, після переведення їх до земель запасу Приморської районної державної адміністрації як землі сільськогосподарського використання, на будь - яке інше, не відбувалося й станом на час прийняття спірного розпорядження.

Відповідно до п. а) частини 3 ст. 122 Земельного Кодексу України (чинним на момент прийняття спірного розпорядження) районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності (крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті) у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання.

При цьому, відповідно до ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

а) надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

б) формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Як встановлено з листа № 09473/08-41 від 26.12.2014 Запорізької ОДА, та визнається відповідачем в справі, підтверджений додатково в усних поясненнях представників відповідача в справі безпосередньо в судових засіданнях, проекти землеустрою щодо відведених земельних ділянок для розміщення об'єктів енергетики за рахунок земель державної та комунальної власності на території Приморського району Запорізької області до обласної Державної адміністрації на надходили.

Окрім того, суд, задовольняючи позовні вимоги, враховує, що статтею 17 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; б) участь у розроблені та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання та охорони земель; в) координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; г) підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; ж) викуп земельних ділянок для суспільних потреб у межах, визначених законом; д) підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст; е) здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок; є) координація діяльності державних органів земельних ресурсів; і) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Систематизовані відомості про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами мають обліковуватися у Державному водному кадастрі на підставі даних державного земельного кадастру (ст. 193 ЗК України).

Згідно з п. 2 ст. 21 Закону № 586-XIV місцева державна адміністрація: розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

При цьому суд звертає увагу на те, що протиправність спірного розпорядження встановлена з того, що у відповідності до Закону № 586-XIV затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки можливо виключно після його погодження у встановленому законодавством порядку, що прямо передбачено вимогами. 11.3 Регламенту Запорізької ОДА, що затверджений розпорядженням голови обласної державної адміністрації № 515 від 13.12.2011 «Про затвердження регламенту Запорізької обласної державної адміністрації».

Суд зазначає, що за вимогами розділу 11 Регламенту Запорізької ОДА встановлено, що голова облдержадміністрації на виконання Конституції України, законів України , актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, доручень Прем'єр-міністра України, власних і делегованих повноважень, за власною ініціативою видає одноособово розпорядження.

Пунктом 11.3 Регламенту встановлено, що у разі, коли проект розпорядження стосується розвитку конкретної адміністративно-територіальної одиниці або інтересів окремої територіальної громади, такий проект надсилається відповідному органу місцевого самоврядування для розгляду і внесення пропозицій.

Проект спірного розпорядження, як встановлено з пояснень представників відповідача у справі, не надсилався відповідному органу місцевого самоврядування, Приморській районній державній адміністрації Запорізької області для розгляду і внесення пропозицій.

Погодження проекту спірного розпорядження органом місцевого самоврядування, Приморською районною державною адміністрацією Запорізькій області не провадилося, пропозиції не вносилися, як встановлено з пояснень Приморської районної державної адміністрації та не оспорюється відповідачем.

Суд звертає увагу, що розташування об'єктів альтернативної енергетики на території територіальної одиниці області - Приморського району стосується розвитку цієї конкретної адміністративно-територіальної одиниці та інтересів окремої територіальної громади, оскільки землями енергетичної системи визнаються землі, надані під електрогенеруючі об'єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру, сонця та інших джерел), під об'єкти транспортування енергії до користувача (ст. 76 Земельного кодексу).

Землі енергетичної системи можуть перебувати у державної, комунальної та приватній власності, уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередачі встановлюються охоронні зони.

Правові та організаційні засади надання і використання земельних ділянок для розміщення об'єктів енергетики, раціонального використання цих земель, а також безпечної життєдіяльності та захисту населення і господарських об'ектів від впливу можливих аварій визначає Закон №2480 - Закон України від 09.07.2010 № 2480 -VI «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів».

Згідно ст. 1 цього Закону землі енергетики - це земельні ділянки, надані в установленому порядку для розміщення, будівництва та експлуатації енергогенеруючих підприємств, об'єктів альтернативної енергетики, передачі електричної та теплової енергії, виробничих об'єктів, необхідних для експлуатації об'єктів енергетики, в тому числі баз та пунктів.

Цією ж статтею визначено, що об'єкт енергетики - це електрична станція (крім ядерної частини атомної електричної станції), електрична підстанція, електрична мережа, підключені до об'єднаної енергетичної системи України, а також котельня, підключена до магістральної теплової мережі, магістральна теплова мережа, споруда альтернативної енергетики тощо.

Правові, економічні, екологічні та організаційні засади використання альтернативних джерел енергії та сприяння розширенню їх використання у паливно- енергетичному комплексі визначає Закон №555 - Закон України від 20.02.2003 № 555-IV «Про альтернативні джерела енергії».

Як встановлено ст. 1 вказаного Закону, альтернативні джерела енергії - це поновлювані джерела енергії, до яких належать енергія сонячна, вітрова, геотермальна, енергія хвиль та припливів, гідроенергія, енергія біомаси, газу з органічних відходів, газу каналізаційно-очисних станцій, біогазів, та вторинні енергетичні ресурси, до яких належать доменний та коксівний гази, газ метан дегазації вугільних родовищ, перетворення скидного енергопотенціалу технологічних процесів.

Електрична, теплова та механічна енергія, яка виробляється на об'єктах альтернативної енергетики і може бути товарною продукцією, призначеною для купівлі - продажу, є енергію, виробленої з альтернативних джерел.

Об'єкти альтернативної енергетики - це енергогенеруюче та інше обладнання, що виробляє енергію за рахунок використання альтернативних джерел енергії, частка яких становить не менше 50% встановленої потужності всіх задіяних на об'єкті джерел енергії.

Державне врегулювання у сфері альтернативних джерел енергії здійснюється, зокрема, шляхом надання дозволів на проведення діяльності у сфері альтернативних джерел, що надаються органами виконавчої влади в установленому законодавством порядку заявникам на виробництво електричної, теплової та механічної енергії з альтернативних джерел та її передачу і постачання.

Органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці є Національна комісія регулювання електроенергетики України, одними із завдань якої є формування та ведення реєстру об'єктів електроенергетики, що використовуються альтернативні джерела енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише малих гідроелектростанцій).

Суд зазначає, що фізичні і юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом, або за результатами аукціону.

Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому Земельним кодексом.

Згідно ст. 76 Земельного Кодексу України, землями енергетичної системи визнаються землі, надані під енергогенеруючі об'єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з впровадженням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об'єкти транспортування електроенергії до користувача.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів», «землі енергетики - земельні ділянки, надані в установленому порядку для розміщення, будівництва та експлуатації енергогенеруючих підприємств, об'єктів альтернативної енергетики, об'єктів передачі електричної та теплової енергії, виробничих об'єктів, необхідних для експлуатації об'єктів енергетики, в тому числі баз та пунктів.

Враховуючи той факт, що землі, яких стосується спірне розпорядження, Державою, при створенні ДП СП «Надія» в Приморському районі Запорізької області було визначено як землі сільськогосподарського виробництва та станом на час прийняття спірного розпорядження їх цільове призначення не змінювалося , що визнає позивач, суд зазначає про відсутність можливості передачі таких земель для будівництва та експлуатації об'єктів альтернативної енергетики.

Окрім того, розмір, внутрішня структура та конфігурація земельних ділянок, наданих для потреб енергетичної системи, визначаються будівельними нормами (ДБН Ст.2.5-16-99 «Інженерне обладнання споруд, зовнішніх мереж. Визначення розмірів земельних ділянок для об'єктів електричних мереж») та проектною документацією.

Для окремих об'єктів енергетичної системи здійснюється зовнішнє зонування земель.

Так, ч. № ст. 76 ЗК України, ч. 5 ст.19 ЗУ «Про електроенергетику», статтями 18, 22-24 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів» передбачено пристрій навколо електричних мереж та інших особливо важливих об'єктів електроенергетики охоронних зон.

Розміри та режим охоронних зон визначені зазначеними положеннями законодавства, а також Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 № 209 «Про затвердження Правил охорони електричних мереж».

Пунктом 6 таких Правил передбачено, що «мінімально допустимі відстані від електричних мереж до будинків, споруд, дерев та інших зелених насаджень, а також від проводів повітряних ліній електропередачі до земельної и водної поверхні встановлюються нормативними актами Міненерго, погодженими з заінтересованими органами».

Відповідні відстані визначені Керівними вказівками з улаштування повітряних ліній електропередачі 10(6) кВ», затвердженими наказом Мінпаливенерго від 12.05.2003 №223.

Ч.ч. 4,5 ст .20 ЗУ «Про електроенергетику», ст. 21 ЗУ «про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів» передбачають пристрій навколо об'єктів електроенергетики санітарно-захисних зон.

Режиму таких зон присвячена ст. 32 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів».

Розмір зон встановлюється санітарними нормами (Санітарні норми і правила захисту населення від впливу електромагнітного поля, створюваного повітряними лініями електропередачі змінного струму промислової частоти (санпін №2971-84), затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря СРСР від 28.02.1984 №2971-84, санітарні норми і правил захисту населення від впливу електромагнітних випромінювань», що затверджені наказом МОЗ України від 01.08.96 №239).

Згідно ч.5 ст. 20 ЗУ «Про електроенергетику» усі види господарської діяльності в санітарно-захисних зонах, дозволені режимом їх використання, можуть провадитися тільки за погодженням з власником об'єкта електроенергетики або уповноваженим ним органом».

Таким чином, в заборонених зонах обмежується право загального землекористування.

Суд при цьому зазначає, що спірним розпорядженням не визначено чіткий розмір земельних ділянок, що надаються в оренду, що по своїй суті прямо суперечить зазначеним нормативним актам.

До того ж, не визначено такого чіткого розміру земельних ділянок , не визначені відстані від електричних мереж до будинків, споруд, дерев та інших зелених насаджень, які безпосередньо розташовані на передаваємих земельних ділянках, (оскільки пайовики ДП СП «Надія» в 2010 році отримали в порядку процедури паювання при приватизації ДП СП «Надія» державні акти на земельні ділянки у власність із земель, які раніше належали на праві власності даному державному підприємству, з чітко зазначеними місцями розташування об'єктів повітряних електростанції, право розташування яких було дано спірним розпорядженням Голови Запорізької ОДА для підприємства ТОВ «Танта-ТМ»),

А також від проводів повітряних ліній електропередачі до земельної і водної поверхні не визначено й заявником ТОВ «Танта-ТМ», бо як встановлено з преамбули спірного розпорядження, голова Запорізької ОДА Пеклушенко О.М. розглядав тільки клопотання ТОВ «Танта-ТМ» про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Таким чином встановлено, що окрім викладеного, спірне розпорядження було прийнято й з нехтуванням викладених нормативних актів та Законів України.

Суд, розглядаючи справу, враховує, що п.4 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) визначено, що до нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер. Розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації ви черпнуть свою дію.

В абз. 6 п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 вказано, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Відповідно до ст. 69 Закону України « Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Таким чином спірне розпорядження є актом ненормативного характеру.

Головні повноваження і функції місцевих властей визначаються конституцією або законом (речення 1 ч.1 ст. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування).

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідальність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

За результатами всебічного розгляду справи по суті позовних вимог . суд приходить до висновку про невідповідальність розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації №683 від 29.12.2012 « Про надання ТОВ «Танта-ТМ» дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок для будівництва та експлуатації об'єктів електростанцій альтернативної енергетики» вимогам чинного законодавства та поза визначеної законом повноважень голови Запорізької обласної державної адміністрації.

Згідно з пунктом першим частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних суд в поширюються на публічно - правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено суду правомірності свого розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації № 683 від 29.12.2012 «Про надання ТОВ «Танта-ТМ» дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок для будівництва та експлуатації об'єктів електростанцій альтернативної енергетики» та навпаки, підтверджено та визнано певні доводи позивача, викладені ним у позові та під час судових засідань.

За таких обставин, суд залишає поза увагою доводи ТОВ «Танта-ТМ», щодо проходження процедури виготовлення проекту землеустрою за умовами спірного розпорядження, оскільки такі дії є предметом особистого господарювання підприємства та не впливає на предмет спору у справі.

Задовольняючи позовні вимоги суд також виходить з того, що позивачем не було пропущено встановлені КАС України строки звернення до адміністративного суду з відповідними позовними вимогами, оскільки відповідачем не було повідомлено позивача про прийняте рішення - розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації № 683 від 29.12.2012 «Про надання ТОВ «Танта-ТМ» дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок для будівництва та експлуатації об'єктів електростанцій альтернативної енергетики».

Доказів протилежного суду не надано.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 2, 4, 7-12, 14, 17, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядженням голови Запорізької обласної держадміністрації № 683 від 29.12.2012 «Про надання ТОВ «Танта-ТМ» дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок для будівництва та експлуатації об'єктів електростанцій альтернативної енергетики».

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору у сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Сацький