Справа № 872/15800/13
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2015 рокусправа № 2а-8775/10/0870

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управляння Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2013 року по справі

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управляння Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (далі - ВАТ "Запоріжжяобленерго") звернувся з позовом до відповідача Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі, правонаступником якої є Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі ), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 24.09.2010 року та податкове повідомлення-рішення № /1 від 20.10.2010 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2013 року адміністративний позов задоволено, визнані протиправними та скасовані прийняті відповідачем податкове повідомлення-рішення №/0 від 24.09.2010 року та податкове повідомлення-рішення № /1 від 20.10.2010року, на користь позивача стягнуті судові витрати в сумі 3,40грн.

Не погодившись з постановою суду, відповідач СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом проведена позапланова виїзна документальна перевірка позивача з питань правових взаємовідносин з контрагентом ТОВ "Буделектроіндустрія" за період з 01.01.2008 р. по 31.01.2010 р., за результатами якої складено акт № 394/08-05/00130926 від 14.09. 2010 р.

Згідно акту перевірки позивач порушив приписи , в тому числі пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 3.04.1997 року, внаслідок чого занижено податок на додану вартість за період з лютого 2008 року по січень 2010 року на загальну суму 889 038 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № /0 від 24.09.2010 року, яким ВАТ „Запоріжжяобленерго" визначено податкове зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 1321020 грн., із яких основний платіж - 889 038 грн., штрафні санкції - 431982 грн.

Внаслідок застосування позивачем процедури узгодження податкових зобов'язань, визначених податковим повідомленням-рішенням № /0 від 24.09.2010 року, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № /1 від 20.10.2010 року, сума податкового зобов'язання в якому залишилася незмінною.

Визначаючи позивачу грошове зобов'язання з податку на додану вартість, відповідач виходив з того, що позивач протягом перевіреного періоду мав господарські взаємовідносини з ТОВ "Буделектроіндустрія", правовочини з яким не були спрямовані на реальне настання правових наслідків у відповідності до ст.ст. 203, 215 та 216 ЦК України , що обумовлені ними, оскільки вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2010 року у справі №1-287/2010 засуджені посадові особи ТОВ "Буделектроіндустрія", в тому числі за фіктивне підприємництво, легалізацію доходів, одержаних злочинним шляхом.

Згідно пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.6.1 ст.6 та ст.8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону №168/97-ВР датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

За приписами п.п.7.2.3 ,7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону №168/97-ВР податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг); податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Згідно пп. 7.4.5. п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Ст. 1, ч.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІУ (далі - Закон №996) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно приписів ст.9 Закону №996, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:назву документа (форми); дату і місце складання;назву підприємства, від імені якого складено документ;зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В силу викладеного будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первин ні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності. За відсутності факту придбання товарів відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат та податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем ВАТ "Запоріжжяобленерго" з контрагентом ТОВ "Буделектроіндустрія" укладені 34 договори підряду по ремонту та модернізації обладнання, по податковим накладним, виписаним контрагентом, суми податку на додану вартість у розмірі 889 038 грн. включені до відповідних періодів з березня 2008 року по січень 2010 року.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2010 року у справі №1-287/2010, що набув законної сили, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,які в різні періоди часу займали посаду директора ТОВ "Буделектроіндустрія", засуджено за здійснення злочинів - ч.3 ст.28, ч.2 ст.205 , ч.3 ст.209, ч.3 ст.28, ч.2 ст.358 ,ч.3 ст.28, ч. 2 ст.366 КК України за фіктивне підприємництво, легалізацію доходів, одержаних злочинним шляхом, підроблення документів, складання, видачу чи використання підроблених документів та службове підроблення.

У вироку зазначено, що вищезазначені особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в складі організованої злочинної групи, створили суб'єкти підприємницької діяльності, в тому числі ТОВ "Буделектроіндустрія", що діяло з червня 2006 року по день припинення злочинної діяльності в листопаді 2009 року, використали це підприємство для здійснення незаконної діяльності по переведенню грошових коштів з безготівкової форми у готівку.

Оскільки через відсутність господарських операцій первинні документи здійснення фінансово - господарської діяльності по взаємовідносинам з вищезазначеним контрагентом не можуть бути підставою для відображення цих операцій у податковому обліку позивача, відсутність запису про припинення діяльності чи банкрутство контрагента ТОВ "Буделектроіндустрія" в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб на час укладення позивачем договорів не свідчать про реальність виконання угод, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем неправомірно віднесено по виписаним вищезазначеним контрагентом податковим накладним суми ПДВ до складу податкового кредиту відповідних періодів.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи те, що відповідачем доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для задоволення позовних вимог ВАТ "Запоріжжяобленерго" про визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відсутні.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів, - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2013 року - скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова