Справа № 803/2540/13-а
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року Справа № 876/4520/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.,

за участю секретаря Корнієнко О. А.

представника позивача Самокіш С. С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн" на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 березня 2014 року у справі № 803/2540/13-a за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн" до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області про визнання дій протиправними, визнання незаконними та скасування наказу, припису, постанови,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн" звернулося з адміністративним позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області, яким просило визнати незаконними дії відповідача щодо проведення перевірки та складення Акту №001177 від 11 листопада 2013 року, визнати незаконним та скасувати припис від 11 листопада 2013 року №001177 та постанову про накладення стягнень №246 від 25 листопада 2013 року.

Позов мотивує тим, що відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" підставою для проведення перевірки за зверненням народного депутата Бойка В.Б., міг бути лише факт продажу контрафактної продукції та товарів, які не сертифіковані (заборонені для продажу) в Україні, однак, в порушення вимог законодавства Інспекцією було проведено перевірку з питань дотримання законодавства про захист прав споживачів, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі на надання послуг при торгівлі непродовольчими товарами. Крім того, зазначає, що згідно із Положенням про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 165/2011, питання перевірки факту продажу контрафактних товарів не входить до сфери повноважень Інспекції. Вважає, що ТзОВ "Сав-Дістрибьюшн" здійснює господарську діяльність відповідно до вимог правил торгівлі та надання послуг, а продукція, яка реалізується товариством відповідає вимогам законодавства щодо якості та безпечності.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20 березня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

З таким рішенням суду не погодився позивач. Подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відкинув доводи позивача, про відсутність підстав для проведення перевірки та висновків про порушення позивачем законодавства про захист прав споживачів

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, просив апеляційну скаргу задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити повністю.

Відповідач явку свого представника не забезпечив, хоч і був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, що не перешкоджає слухати справу в його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга належить до задоволення з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи судом апеляційної інстанції встановлено, що 11 листопада 2013 року посадовими особами Інспекції на підставі наказу № 586-п від 8 листопада 2013 року та направлення № 001177 від 8 листопада 2013 року проведено позапланову перевірку магазину "Фокстрот" ТзОВ "Сав-Дістрибьюшн", що знаходиться за адресою: м. Володимир-Волинський, вул. Луцька, 13, з питань дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг при реалізації непродовольчих товарів, за результатами якої складено акт № 001177 від 11 листопада 2013 року.

Відповідно до вказаного акту перевіркою встановлено наступні порушення: споживачам не надається необхідна та своєчасна інформація на етикетці у доступній наочній формі про найменування та місцезнаходження виробника, дату виготовлення електропобутової техніки та телерадіотоварів, що не відповідає вимогам нормативних документів по маркуванню та позбавляє споживача свідомого і компетентного вибору товару, чим порушено пункти 11, 14, 16 глави 4, пункт 2, глави 5 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19 квітня 2007 року № 104 та статті 14, 15 Закону України "Про захист прав споживачів"; в документах, згідно з якими товар передано на реалізацію, відсутні реєстраційні номери сертифікатів відповідності, гарантійні талони, які видаються споживачам неустановленого зразка у яких відсутня інформація для споживачів про гарантійні умови, передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 506 від 11 квітня 2002 року, чим порушено пункти 7, 42 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами.

На основі результатів перевірки відповідачем був виданий припис про усунення недоліків, виявлених в ході перевірки, в тому числі надати сертифікати відповідності, накладні, документи про якість.

Суд першої інстанції дійшов висновків про безпідставність доводів позивача про порушення відповідачем вимог законодавства України щодо предмету та підстав проведення позапланової перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877) підставами для здійснення позапланових заходів є звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 6 того ж Закону та пункту 2.4 Порядку проведення перевірок, затвердженого Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 7 березня 2012 року № 310, під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю).

Виходячи із наявного в матеріалах справи депутатського звернення, предметом перевірки Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Закарпатській області міг бути лише факт продажу контрафактної продукції та товари, які не сертифіковані (заборонені для продажу) в Україні. При цьому, перевірка могла бути проведена лише в межах компетенції органу, який має право проведення перевірок в означеній галузі.

Відповідно до матеріалів справи, всі розпорядчі та внутрішні документи відповідача щодо проведення перевірки базуються на первинному документі - зверненні народного депутата, у якому чітко вказані межі та предмет перевірки.

Однак відповідачем, в порушення вищеозначених законодавчих вимог, було проведено перевірку з питань дотримання законодавства про захист прав споживачі, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг при торгівлі непродовольчими товарами.

Таким чином, оскільки відповідач в рамках депутатського звернення міг провести перевірку лише щодо факту наявності сертифікатів на товари, що реалізуються в мережі магазинів «Фокстрот», дії відповідача щодо видачі Наказу № 586 на проведення позапланової перевірки та самого факту проведення перевірки з питань дотримання законодавства про захист прав споживачів, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі на надання послуг при торгівлі непродовольчими товарами, а також винесення Припису від 11 листопада 2013 року №001177 та постанови про накладення стягнень №246 від 25 листопада 2013 року, прийнятих на підставі Акту №001177 від 11 листопада 2013 року, суперечать чинному законодавству.

Також необґрунтованою відносно діяльності позивача є перевірка на предмет реалізації не сертифікованої продукції, оскільки товари (побутова техніка), продаж якої здійснюється у торговельній мережі позивача, не підлягають обов'язковій сертифікації в України відповідно до наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 1 лютого 2005 року № 28.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що інформація щодо порушення вимог законодавства про захист прав споживачів, зазначена в акті перевірки, нічим, крім самого Акту не підтверджена та не може вважатись належним доказом вчиненого правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачем не надано належних доказів того, що перевірка була проведена у відповідності до вимог законодавства та в межах визначених депутатським зверненням, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду - скасувати.

Відповідно до статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн" задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 березня 2014 року у справі № 803/2540/13-a скасувати, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Визнати незаконними дії Інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області щодо проведення перевірки та складення Акту №001177 від 11 листопада 2013 року, визнати незаконним та скасувати припис від 11 листопада 2013 року №001177 та постанову про накладення стягнень №246 від 25 листопада 2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн" судові витрати в розмірі 5950,94 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2015 року