Справа № 804/13178/14
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
при секретаріЧудновській А.С.
представника позивача представника відповідача Скоробогатової Д.В. Чохелі Т.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Люкс Трейдинг» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на доводи викладені в позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на доводи викладені в запереченнях.
Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Згідно Довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України АА №827485 від 31.01.2013р. Приватне підприємство «Люкс Трейдинг» зареєстроване 29.01.2013р. Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради. Види діяльності за КВЕД-2010: 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами, 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах, 47.21 Роздрібна торгівля фруктами й овочами в спеціалізованих магазинах, 47.22 Роздрібна торгівля м'ясом і м'ясними продуктами в спеціалізованих магазинах, 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 46.32 Оптова торгівля м'ясом і м'ясними продуктами.
Відповідно до Наказу «Про внесення змін до штатного розпису» №02-к, затверджено штат ПП «Люкс Трейдинг» у кількості 1од. - директор.
Відповідно Листа ПП «Люкс Трейдинг» №18 від 24.06.2014р., останній звернувся з проханням до ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів в Дніпропетровській області про проведення перевірки ПП «Люкс Трейдинг» в будівлі інспекції.
Судом встановлене, що з 24.06.2014 по 03.07.2014 року ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів в Дніпропетровській області, на підставі наказу № 469 від 23.06.2014 року, згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства «Люкс Трейдинг» щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з платником податків ТОВ «Денекс» за період січень 2014 року, за результатами якої складено акт №1479/04-65-22-03/34315591 від 10.07.2014р.
Станом на 31.01.2014р. кредиторська заборгованість за розрахунками з ТОВ «Денекс» по договору № 3112-13 від 31.12.13р. складає 661703,45 грн.
Згідно штатного розкладу у перевіряємому періоді на підприємстві працювала 1 особа.
Згідно п.3 вказаного Акту, ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська отримано акт від ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська «про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Денекс» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків за січень 2014р.» №461/04-62-22-3/38360784 від 31.03.2014р., яким встановлено, що операції з продажу товарів по ланцюгу постачальники - ТОВ «Денекс» - покупці за січень 2014 року не мали та не могли мати ніякого юридичного змісту. Зустрічною звіркою ТОВ «Денекс» за січень 2014р. не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій постачальники - ТОВ «Денекс» - покупці за січень 2014р. не мали та не могли мати ніякого юридичного змісту.
Вищевказане свідчить про відсутність факту реального вчинення господарських операцій за період січень 2014 року по взаємовідносинам з ПП «Люкс-Трейдінг», які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними, встановлено «нереальність» проведення господарських операцій між ПП «Люкс-Трейдінг» та постачальником ТОВ «Денекс».
Згідно висновків вказаного Акту перевірки №1479/04-65-22-03/34315591 від 10.07.2014р., перевіркою встановлено порушення п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість в розмірі 116945грн., а саме: у січні 2014 року на суму ПДВ 116945грн.
Згідно Договору поставку №3112-13 від 31.12.2013р. укладеного між ПП «Люкс-Трейдінг» (покупець) та ТОВ «Денекс» (постачальник), предметом якого є: Постачальник зобов'язується поставляти і передавати в зумовлені строки у власність Покупця певні обсяги паперу А4 80г/м2 (500 арк.), що надалі іменується Товар, а Покупець зобов'язується приймати вказаний Товар та оплачувати за нього встановлену грошову суму на умовах і в порядку, визначеними цим Договором.
П.5.2 вказаного договору передбачено, що покупець здійснює оплату за кожну партію товару на підставі цього договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника не пізніше 30 календарних днів з моменту поставки товару.
Відповідно до Договору оренди нежитлового приміщення №464 від 01.08.2013р. укладеного між ДКПВІ «Дніпроагропроект» (Орендодавець) та ПП «Люкс Трейдинг» (Орендар), предметос якого є: Орендодавець здає, а Орендар приймає в тимчасове користування нежитлові приміщення, розміщені за адресою: м.Дніпропетровськ, пр.Кірова, 28А, орендною розрахунковою площею 38,6кв.м.
Судом також досліджені надані позивачем докази: оборотно-сальдові відомості по рахунку №631; оборотно-сальдові відомості по рахунку №281; податкові накладні за січень 2014р.; видаткові накладні за січень 2014р.; акти приймання-передачі товару за січень 2014р.; платіжні доручення у кількості 13шт.
Згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.
П.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення за агентськими договорами.
Згідно п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Ст.78 Податкового кодексу України регламентує порядок проведення документальних позапланових перевірок п.78.1 якої передбачено, що документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: п.п.78.1.1 за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Статтею 185 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
П.198.1 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).
Згідно п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою встановленою пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Згідно з пунктом 198.6 ст.198 ПК, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст..201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченим пунктом 201.11 ст.201 цього кодексу.
Пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, встановлено, що податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.
Відповідно до п.201.11 ст.201 ПК України, підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є: а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку).
Статтею 3 Господарського кодексу України передбачено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.
Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Згідно п.1 ст.142 Господарського кодексу України, прибуток (доход) суб'єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.
Згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Пунктом 2 ст.3 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996) передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до п.1 ст.9 Закону № 996, факти здійснення господарських операцій фіксують первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до п.2 ст.9 даного закону первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: "назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції".
Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерством транспорту України від 14.10.1997 року № 363, передбачено, що договір перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентується обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов'язку та відповідальність сторін щодо їх додержання. Даними Правилами передбачено, що товарно-транспортна документація -комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.
Додаткові вимоги до первинних документів встановлені п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. № 168/704), відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа, дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції, посада і прізвища осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно абз.1 п.п.2.1 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Відповідно до п.п.2.2, п.п.2.4, п.п.2.7 п.2 вказаного Положення, первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).
Відносини в галузі діяльності з надання послуг з перевезення вантажів регулюються Цивільним кодексом України (глава 64), Господарським кодексом України (глава 32), Митним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «Про зовнішньоекономічну діяльність», «Про транзит вантажів», «Про автомобільний транспорт», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, тощо.
Відповідно до підпунктів 11.1, 11.3-11.9 пункту 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.
Таким чином, товарно-транспортна накладна належить до первинної бухгалтерської документації, наявність якої для всіх суб'єктів господарської діяльності незалежно від форм власності є обов'язковою.
Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Як вбачається з матеріалів справи, Актом перевірки №1479/04-65-22-03/34315591 від 10.07.2014р., встановлено порушення ПП «Люкс Трейдинг» п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість в розмірі 116945грн., а саме: у січні 2014 року на суму ПДВ 116945грн.
Судом встановлено, що ПП «Люкс Трейдинг» у перевіряємому періоді мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Денекс», які відбувалися на підставі Договору поставку №3112-13 від 31.12.2013р. укладеного між ПП «Люкс-Трейдінг» (покупець) та ТОВ «Денекс» (постачальник), предметом якого є: Постачальник зобов'язується поставляти і передавати в зумовлені строки у власність Покупця певні обсяги паперу А4 80г/м2 (500 арк.), що надалі іменується Товар, а Покупець зобов'язується приймати вказаний Товар та оплачувати за нього встановлену грошову суму на умовах і в порядку, визначеними цим Договором.
Документи, котрі підтверджують оприбуткування товару на складі (окрім рахунків 28, 631), карток складського обліку до перевірки не надано, оборотно-сальдові відомості по рахунку 281 до перевірки не надавалися, не відображені в акті та не надано до перевірки у відповіді на запит, що не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні.
На запит ДПІ у Кіровському районі від 03.04.2014 № 5557/10/04-65-22-03-19, копія якого наявна в матеріалах справи, позивачем надано відповідь б/н, вх. № 7694/10. У додатках відповіді містилися копії договорів поставки товару та оренди нежитлового приміщення, податкові накладні, накладні на придбання товарів, оборотно-сальдові відомості по рахунках 28, 631, інвентаризаційний опис № 1 станом на 24.06.2014.
Таким чином, у зв'язку з відсутністю товарно-транспортних накладних, ідентифікувати номенклатуру товару який необхідно поставити покупцю, також адресу вантажовідправника та пункту навантаження товару, пункту розвантаження товару - неможливо ідентифікувати товар та встановити його походження.
Відповідно до підпунктів 11.1, 11.3-11.9 пункту 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається.
Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів, Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).
Перевізник здає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною (типова форма товарно-транспортної накладної, подорожнього листа вантажного автомобіля затверджена наказом Міністерства транспорту України, Міністерства статистики України № 488/346 від 29.121995 року).
Таким чином, товарно-транспортна накладна належить до первинної бухгалтерської документації, наявність якої для всіх суб'єктів господарської діяльності незалежно від форм власності є обов'язковою.
Матеріалами справи встановлено, що позивачем ні під час проведення перевірки, ні в ході судового розгляду справи судом не було надано подорожні листи вантажного автомобіля, проте, відповідно до Спільного наказу Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля» від 29.12.95 №488/346 встановлено, що застосування затверджених даним наказом форм первинних документів є обов'язковим для всіх суб'єктів господарської діяльності, незалежно від форм власності, в тому числі «Подорожній лист вантажного автомобіля».
Судом також досліджені надані позивачем оборотно-сальдові відомості по рахунку №631 з контрагентом ТОВ «Денекс» за лютий, березень, квітень, травень 2014р.; платіжні доручення на 18арк.; податкові накладні на 13арк.; рахунки на оплату у кількості 12шт.; видаткові накладні у кількості 13шт.
З врахуванням вимог належності та допустимості доказів передбачених ст.ст.70 КАС України та вимог до первинних документів передбачених ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в частині того що первинні документи повинні мати відповідні обов'язкові реквізити, крім іншого - зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; - посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, суд зазначає, що умовою достовірності доказів щодо здачі-прийняття робіт (придбання послуг) вартість яких врахована позивачем у податковому обліку з метою зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість, зв'язку цих послуг з власною господарською діяльністю позивача є конкретизація змісту, обсягу, результату цих послуг.
Щодо розрахункових документів, то суд зазначає, що згідно п.5.2 Договору поставку №3112-13 від 31.12.2013р. укладеного між ПП «Люкс-Трейдінг» (покупець) та ТОВ «Денекс» передбачено, що покупець здійснює оплату за кожну партію товару на підставі цього договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника не пізніше 30 календарних днів з моменту поставки товару.
Проте як під час перевірки так і станом на час розгляду справ судом належним чином оформлені розрахункові документи позивачем не надані. Так згідно акта перевірки позивача, станом на 31.01.2014р. кредиторська заборгованість за розрахунками з ТОВ «Денекс» по договору № 3112-13 від 31.12.13р. складає 661703,45 грн.
Платіжні доручення, копії яких надані позивачем до матеріалів справи, суд оцінює критично, з огляду на те що нас перевірки вони були відсутні, в графі призначення платежу міститься зазначення «за товар згідно договору № 0107-13 від 01.07.2013р.», що не відповідає номеру договору по спірним правовідносинам.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що надані до перевірки позивачем документи не є достовірними доказами факту поставки товарів ТОВ «Денекс» у січні 2014 року позивачу, адже сам факт наявності у позивача податкової накладної не є безумовним доказом реальності господарських операцій між позивачем і його контрагентом, тоді як для податкового обліку значення має саме факт поставки товарів тим виконавцем (постачальником), який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження податкового кредиту.
При цьому суд зазначає, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка в свою чергу є підставою для формування підприємством податкового обліку.
Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Крім того, суд звертає увагу, згідно Довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України АА №827485 від 31.01.2013р. Приватне підприємство «Люкс Трейдинг» зареєстроване 29.01.2013р. Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради. Види діяльності за КВЕД-2010: 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами, 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах, 47.21 Роздрібна торгівля фруктами й овочами в спеціалізованих магазинах, 47.22 Роздрібна торгівля м'ясом і м'ясними продуктами в спеціалізованих магазинах, 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 46.32 Оптова торгівля м'ясом і м'ясними продуктами. Вказане не відповідає змісту спірної господарської операції з ТОВ «Денекс» в грудні 2013р.
Відповідно до Наказу «Про внесення змін до штатного розпису» №02-к, затверджено штат ПП «Люкс Трейдинг» у кількості 1од. - директор.
А згідно інформації відносно страхувальника ПП «Люкс-Трейдінг» по нарахуванню єдиного внеску поданого керівником підприємства позивача, штатна чисельність працівників - 1 особа, кількість осіб, які виконували роботи за договорами цивільно-правового характеру - 0 осіб.
На момент розгляду справи, додаткових пояснень, документів, що спростовують вищевказані факти та доводять реальність вказаних господарських операцій позивачем не надано.
Таким чином фізична, технічна, технологічна можливість підприємства позивача до здійснення операцій що становить зміст вказаної господарської діяльності по операціям з підприємством ТОВ «Денекс» в період січень 2014р. матеріалами справи не підтверджена.
Враховуючи вищевказані норми законодавства, суд приходить до висновку, що первинні документи, які складені суб'єктами господарської діяльності на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам, та такі що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненної операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою і для формування податкового обліку платника податків.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростували правильність висновків відповідача, викладених ним в акті №1479/04-65-22-03/34315591 від 10.07.2014р.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку в необхідності відмови в задоволенні поданого адміністративного позову.
Керуючись ст.ст.158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Люкс Трейдинг» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова