Справа № 816/4536/14
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/4536/14

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Костенко Г.В.,

при секретарі судового засідання - Колодяжному Д.В.,

за участю представника позивача - Храменкова Ю.О.,

представника відповідача - Гаспаряна С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремойл" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

17 листопада 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кремойл" (надалі - ТОВ "Кремойл", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (надалі Кременчуцька ОДПІ, відповідач, податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №/2208 від 04.11.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Кременчуцькою ОДПІ проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Кремойл" з питань взаємовідносин з ТОВ "Кайро", ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз" за період з 01.01.2013 по 31.05.2014 року та з ТОВ "Карап" за лютий 2014 року. За результатами перевірки складено акт №2457/16-03-22-01-12/37895836 від 17.10.2014 року, в якому податковий орган зазначив, що підприємством порушено п.198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість в сумі 1379647,00 грн., в.т.ч. за листопад 2013 року в сумі 63822 грн, за грудень 2013 року в сумі 300332,00 грн, за січень 2014 року в сумі 241081,00 грн, за лютий 2014 року в сумі 330200 грн, за березень 2014 року в сумі 367790,00 грн. На думку податкового органу, ТОВ "Кремойл" здійснив видимість купівлі нафтопродуктів, які начебто поставляли йому ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз", ТОВ "Кайро", ТОВ "Карап", що в дійсності ними не поставлялись, а лише полягали в штучному формуванні податкового кредиту. Зазначає, що відповідачем не встановлено жодних порушень Податкового кодексу України та інших вимог чинного законодавства з боку ТОВ "Кремойл" , натомість висновки відповідача грунтуються лише на матеріалах перевірок контрагентів позивача - ТОВ "Кайро", ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз" та ТОВ "Карап". При цьому позивач зазначав, що господарські операції із вказаними контрагентами мали реальний характер, оформлені належними первинними документами та в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліках. На підставі акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.11.2014 року №/2208, яким збільшено суму грошового зобов'язання до сплати на 2609470,50 грн., з них 1379647,00 грн. за основним платежем і 698823,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач не погоджується з висновками податкової інспекції, викладеними в акті перевірки, оскільки вони не відповідають дійсності, а також не згодний з податковим повідомленням - рішенням. Вважає що податкове повідомлення-рішення від 04.11.2014 року №/2208 прийняте всупереч чинному законодавству України, є безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на правомірність спірних рішень з підстав викладених у запереченні на адміністративний позов /а.с.197-201, т.1/.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ "Кремойл" (ідентифікаційний код 37895836) зареєстроване 16.03.2012 року виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради в Полтавській області №0008101, є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 200142670, індивідуальний податковий номер 38 /а.с.149-152,т.4/.

Згідно довідки з ЄДРПОУ серії АБ № 811011, виданої Управлінням статистики у м. Кременчуці 17.09.2013року, позивач здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 49.41 - вантажний автомобільний транспорт, 46.71 - оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, 47.11 - роздрібна торгівля паливом в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями, тютюновими виробами, 47.30 - роздрібна торгівля пальним, 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

В період з 06.10.2014 по 10.10.2014 року Кременчуцькою ОДПІ на підставі направлення від 03.10.2014 року №2627/16-03-22-01, №2628/16-03-22-01 /а.с.222,т1/ та згідно наказу від 03.10.2014 року №2912 /а.с.221,т1/ проведено виїзну позапланову документальну перевірку ТОВ "Кремойл" з питань взаємовідносин з ТОВ "Кайро" (код 38974693), ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз" (код 38774815) за період з 01.01.2013 по 31.05.2014 року та з ТОВ "Карап" (код 37748547) за лютий 2014 року, за результатами якої складено акт №2457/16-03-22-01-12/37895836 від 17.10.2014 року /а.с.11-29,т1/.

В акті перевірки зафіксовано порушення позивачем п.198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України , в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 1379647,00 грн., в.т.ч. за листопад 2013 року в сумі 63822 грн, за грудень 2013 року в сумі 300332,00 грн, за січень 2014 року в сумі 241081,00 грн, за лютий 2014 року в сумі 330200 грн, за березень 2014 року в сумі 367790,00 грн.

ТОВ "Кремойл" не погодилося зі встановленими порушеннями податкового законодавства і 24.10.2014 року подало до Кременчуцької ОДПІ заперечення вих..№151 від 24.10.2014 року на акт перевірки №2457/16-03-22-01-12/37895836 від 17.10.2014 року /а.с.31-37,т1/.

За результатами розгляду заперечень позивача на акт перевірки, Кременчуцькою ОДПІ надано відповідь від 30.10.2014 року вих.№27334/10, якою висновки в акті перевірки від 17.10.2014 року №2457/16-03-22-01-12/37895836 визнано обґрунтованими та законними /а.с.38-44, т1/.

На підставі висновку акта перевірки Кременчуцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №/2208 від 04.11.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання до сплати на 2609470,50 грн., з них 1379647,00 грн. за основним платежем і 698823,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями /а.с.45,т1/.

Позивач не погодився з даним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Досліджуючи правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України, податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Частиною 2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996 визначено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 6 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку. Порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності про виконання бюджетів та госпрозрахункових операцій бюджетних установ установлюється Державним казначейством України відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку за погодженням з Міністерством фінансів України.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.1995 року № 168/704 первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлені вимоги до первинних документів, відповідно до яких підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарських операцій, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Із системного аналізу вказаних вище норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання в господарській діяльності.

Судом встановлено, що в перевіряємий період позивач мав взаємовідносини з ТОВ "Кайро", ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз" та з ТОВ "Карап".

Як вбачається з матеріалів справи, 15.01.2014 року між ТОВ "Кремойл" та ТОВ "Кайро" укладено договір поставки №15/01 /а.с.51-52,т2/. Згідно умов даного договору ТОВ "Кайро" зобов'язується поставити, а ТОВ "Кремойл" прийняти поставку та оплатити товар, на умовах Договору /п.1.1 Договору №15/0 від 15.01.2014 року/. В пункті 2.2 Договору вказано, що орієнтована загальна сума по даному Договору складає 5000000,00 грн, та складається з сум, вказаних у накладних на кожну партію товару. Накладні є невід'ємною частиною даного Договору.

Також, 03.02.2014 року між ТОВ "Кремойл" (Покупець) та ТОВ "Карап" (Постачальник) укладено договір поставки №5 /а.с.220-223,т2/. Згідно умов даного договору постачальник зобов'язується передати у власність Покупця нафтопродукти, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити за товар відповідно до умов Договору /п.1.1 Договору №5 від 03.02.2014 року/. В пункті 4.2 Договору зазначено, що асортимент, кількість (об'єм) товару, ціна, умови оплати, терміни і умови його поставки та моменту відвантаження узгоджуються сторонами в заявках, накладних, виставлених рахунках та інших бухгалтерських документах, та шляхом укладання додаткових угод, які є невід'ємною частиною цього Договору.

12.09.2013 року між ТОВ "Кремойл" (Покупець) та ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз" (Продавець) укладено договір поставки №12/09 /а.с.233,т4/. Згідно умов даного договору ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз" поставляє, а Покупець зобов'язується прийняти поставку та оплатити поставлений товар - паливно-мастильні матеріали, на умовах цього Договору. Згідно п.2.2 Договору загальна сума даного Договору складається з сум, вказаних у накладних на кожну партію товару. Накладні є невід'ємною частиною договору.

За результатами здійснення господарської операції ТОВ "Кайро" виписано податкові та видаткові накладні, а також рахунки щодо поставки бензину А-95 та А-92, копії яких наявні у матеріалах справи /а.с.64, 66, 67, 84, 86, 87, 106, 107, 108, 120, 122, 123, 137, 138, 139, 151, 153, 154, 171, 173, 174, 188, 190, 191, 205, 207, 208 т2/, ТОВ "Карап" виписано податкові та видаткові накладні та рахунки щодо поставки бензину А-92 Євро вид І клас В, копії яких наявні у матеріалах справи /а.с.235- 237 т2, 1-3, 11-13, 15-17, 19-21, 23-25, 38-40, 45-47, 52-54, 58-60, 62-64, 66-68, 70-72 т3/, ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз" виписано податкові та видаткові накладні та рахунки щодо поставки бензину /а.с. 8, 10, 11, 13, 16, 18, 23-26, 28, 31, 37, 40-43, 45, 48-51, 53, 56, 59, 62, 67-70, 72, 75, 78-81, 83, 87-89, 91, 95, 98, 101, 104-106, 108, 111, 114, 120-122, 124-127, 129-131, 133, 135, 137, 139, 142, 144-146, 148, 151, 156-158, 160, 166, 169-171, 173,176, 179, 182, 183, 186-189, 191, 194, 196, 198-201, 206-209, 211, 217, 220 т.5/.

Податкові накладні, видані позивачу відповідають вимогам п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, підписані та скріплені печаткою, що сторонами у справі не заперечується.

На момент укладення договорів та видачі податкових накладних ТОВ "Карап", ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз", ТОВ "Кайро" були зареєстровані як юридичні особи, та являлися платниками ПДВ /а.с.53,54,224,225 т.2, 234-235, т.4/.

Факт транспортування товару від вказаних контрагентів до позивача підтверджено товарно-транспортними накладними, копії яких наявні у справі /а.с.68, 88, 109, 124, 141, 155, 175, 192, 209, 238 т2, а.с.4, 14, 18, 22, 26, 41, 48, 55, 61, 65, 69, 73 т.3, 12, 27, 44, 52, 71, 82, 90, 107, 123, 128, 132, 147, 159, 172, 190, 210 т. 5/.

Щодо умов транспортування представник позивача пояснював в судовому засіданні, що фактична поставка здійснювалась автотранспортом та за рахунок ТОВ "Кремойл", на підтвердження чого останнім до матеріалів справи долучені: копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, копії посвідчень водіїв, копії свідоцтв про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, копії ліцензій Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, копії ліцензійних карток, копії свідоцтв про повірку автоцистерн, копії свідоцтв про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів /а.с.78-115, т3/.

На підтвердження якості товару позивачем було отримано від ТОВ "Кайро" ТОВ "Карап", ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз" паспорти та сертифікати відповідності на бензин автомобільний. /а.с. 185-206 т.3/.

Оплата придбаного товару здійснювалась позивачем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на користь ТОВ "Кайро", ТОВ "Карап", ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз", про що свідчать наявні у матеріалах справи копії банківських виписок та платіжних доручень / а.с. 146-180, 221-250 т.3, 1-148 т.4 /, та не заперечується відповідачем.

Факт оприбуткування товару та подальшого використання у господарській діяльності підтверджується внутрішніми накладними, згідно яких бензин доставлявся до АЗС позивача, Х-звітами з АЗС, журналами обліку надходження нафтопродуктів на АЗС, копії яких наявні у справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що господарські операції позивача з ТОВ "Кайро" ТОВ "Карап", ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз" мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, тому формування позивачем податкового кредиту з ПДВ на підставі належним чином оформлених податкових накладних ґрунтується на вимогах Податкового кодексу України.

Посилання відповідача в акті перевірки на те, що стосовно контрагентів позивача, а саме щодо ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз" складено довідку "Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз" (код 38774815) щодо документального підтвердження господарських відносин із постачальниками та покупцями за жовтень 2013 року, їх реальності та повноти відображень" від 04.02.1014 року № 99/20-33-22-03- 07/38774815, довідку "Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз" (код 38774815) щодо документального підтвердження господарських відносин із постачальниками та покупцями за листопад 2013 року їх реальності та повноти відображення в обліку" від 20.02.2014 року № 176/20-33-22-03-07, довідки "Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз" (код 38774815) щодо документального підтвердження господарських відносин із постачальниками та покупцями за вересень 2013 року, їх реальності та повноти відображень" від 09.01.2014 року №5/20-33-22-03-07/38774815 та акту "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз" з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведені фінансово-господарських операцій з придбання товарів у ТОВ "Прімаукргаз" у вересні-жовтні 2013 року, у ТОВ "Екон - Трейд" у жовтні 2013 року, у ТОВ "Алюр - ЛТД" у листопаді 2013 року та їх використання у господарській діяльності підприємства, а також при здійсненні операцій щодо руху активів, які обліковувались на балансі підприємства на 01.01.2014 року, за період січень - лютий 2014 року" від 01.06.2014 року №2001/20-33-22-03-07/38774815. /а.с.48-174/, та щодо ТОВ "Кайро" складено довідку "Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "Кайро", щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку за січень, лютий 2014 року" від 29.05.2014 року №368/20-33-22-07/3897693 та довідку "Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "Кайро", щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку за березень 2014 року" від 10.06.2014 року №379/20-33-22-03-07/38974693 суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

У висновках викладених у довідках № 99/20-33-22-03- 07/38774815 від 04.02.1014 року, № 176/20-33-22-03-07 від 20.02.2014 року та №5/20-33-22-03-07/38774815 від 09.01.2014 року, зазначено, що звіркою ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз" документально підтверджено реальність здійснення господарських відносин із постачальниками та покупцями за вересень, жовтень, листопад 2013 року /а.с.71, 103, 144 т.1/.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що на підставі висновків викладених в Акті перевірки №2001/20-33-22-03-07/38774815 від 01.06.2014 року ДПІ ГУ Міндоходів у місті Сумах провела перевірку ТОВ "Алюр-ЛТД" (контрагента ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз"). За результатами перевірки складено Акт №29/2204/34012794/91 від 28.02.2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Алюр-ЛТД" (код 34012794) з контрагентами, з якими платником задекларовані взаємовідносини за період з 01.11.2013 року по 31.01.2014 року". ТОВ "Алюр-ЛТД" оскаржив Акт до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (справа №804/4846/14). Постановою від 21.05.2014 року суд постановив "Визнати протиправними дії Державної податкової інспекцій у м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області щодо виключення (коригування), на підставі Акту від 28.02.2014р. №29/2204/34012794/91 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Алюр - ЛТД" (код за ) з контрагентами, з якими платником задекларовані взаємовідносини за період з 01.11.2013року по 31.01.2014 року, з (в) електронної (-ій) бази (-і) даних "Автоматизована система співставлення Інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України "Податковий блок" та інших електронних баз даних суми податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які визначені ТОВ "Алюр-ЛТД" () у податкових деклараціях за період листопад, грудень 2013 року, січень, лютий 2014 року " /а.с.209-215 т3/.

Виходячи з вищевикладеного слід зробити висновок про підтвердження реальності здійснення господарських відносин із постачальниками та покупцями за вересень, жовтень, листопад 2013 року, їх вид, обсяг, якість та розрахунки. Звіркою ТОВ "Слобожанський Агропромисловий Союз" встановлено відображення в податковому обліку господарських операцій та розрахунків із постачальниками та покупцями за цей період.

Щодо довідок від 29.05.2014 року №368/20-33-22-07/3897693 та від 10.06.2014 року №379/20-33-22-03-07/38974693 складених на підставі проведених звірок ТОВ "Кайро" представник позивача пояснив наступне. У висновках звірок Західною ОДПІ м. Харкова встановлено не підтвердження господарських операцій між постачальниками та покупцями ТОВ "Кайро" за січень-лютий і березень 2014 року. ТОВ "Кайро" не погодилось з висновками довідок про фіктивність господарських операцій за січень-лютий і березень 2014 року та звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2014 року по справі №820/12414/14 суд задовольнив позовні вимоги ТОВ "Кайро" /а.с.189-191 т1/.

Отже, висновки відповідача про не підтвердження господарських операцій між ТОВ "Кремойл" і ТОВ "Кайро" повністю спростовуються постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2014 року по справі №820/12414/14.

Враховуючи вищевикладене, висновки відповідача щодо відсутності реального характеру господарських операцій позивача із спірними контрагентами не доведені належними та достовірними доказами.

Суд також звертає увагу на приписи ч. 2 статті кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У відповідності до вимог ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції; суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Булвес" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) від 22.01.2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Таким чином, добросовісний платник податків, який в силу покладеного на нього законами обов'язку щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) вступає у зв'язку з цим у відповідні правовідносини з державою, не може нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання такого обов'язку іншими платниками податків, якщо інше прямо не встановлено законом. У разі якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, адже загальним принципом юридичної відповідальності є вина особи в порушенні законодавчо встановленого імперативного правила поведінки. Закон не передбачає відповідальності за винні дії іншої особи.

В силу ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття оскаржуваного повідомлення-рішення покладено на податковий орган.

Відповідач не довів суду правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №/2208 від 04.11.2014 року обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремойл" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області №/2208 від 04 листопада 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремойл" (ідентифікаційний код 37895836) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 487 грн 20 коп. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 02 березня 2015 року .

Суддя Г.В. Костенко