Справа № 461/10021/14-а
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2015-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/461/61/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2015

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді - Мисько Х.М.,

при секретарі - Коружинець Н.В.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про поновлення строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, визнання дії неправомірними та про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, в якому просить поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення від 30 липня 2014 №1Г/120-ф/щ щодо накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн.; визнати дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності неправомірними; скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 30 липня 2014 №1Г/120-ф/щ щодо накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн. та стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

18 вересня 2014 року позивач подала позовну заяву із змінами у порядку ч.1 ст.51 КАС України, в якій просить поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення від 30 липня 2014 №1Г/120-ф/щ щодо накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн.; визнати неправомірними дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зокрема: за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.9 ст.69 КУпАП та за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП; скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 30 липня 2014 №1Г/120-ф/пз щодо накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн. і провадження у справі закрити та стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення від 14 квітня 2014 року №1Г/62-ф/пз її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.9 ст.96 КУпАП, тобто за виконання будівельних робіт без дозволу на їх виконання щодо суб'єкта IV категорії складності - квартири АДРЕСА_1, яка на праві спільної сумісної власності внаслідок приватизації належить її батькам - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їй. Вказує, що жодних будівельних робіт щодо вказаної квартири вона особисто не виконувала і замовником таких не була, замовником є ОСОБА_3 Вказує, що виконані будівельні роботи по влаштуванню веранди не призвели до втрати зазначеної квартири як об'єкта культурної спадщини місцевого значення. Крім цього, вказує, що суб'єктом правопорушення, передбаченого ч.9 ст.96 КУпАП, може бути лише посадова особа.

Крім цього, відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення від 30 липня 2014 року №1Г/120-ф/пз її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП, тобто невиконання вимог припису відповідача від 02 квітня 2014 року №6-г про демонтаж самочинно влаштованої веранди до квартири АДРЕСА_1. Незважаючи на наявність трьох співвласників цієї квартири, лише її визнано винною у невиконані припису. Вказує, що не має самостійного заробітку, перебуває на утриманні батьків та чоловіка, оскільки не працює у зв'язку із вагітністю та пологами, доглядом за однорічним сином до досягнення ним трирічного віку. Вказує, що розгляд протоколу та винесення постанови відбулось у її відсутності, що позбавило її права на захист, зокрема, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватись юридичною допомогою. Вказує, що копію постанови від 30 липня 2014 року отримала 05 серпня 2014 року.

В судовому засіданні 29 січня 2015 року судом було замінено відповідача - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на процесуального правонаступника - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (, юридична адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, 01133).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні до тих, які містяться в уточненій позовній заяві то просив позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заперечення на позовну заяву, в яких вказує, що в результаті проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_2, співвласник квартири АДРЕСА_1, самовільно проводить реконструкцію даної квартири за рахунок прибудови розміром 1,9/2,7 метра без належним чином розробленої та затвердженої проектної документації, що є порушенням ст.ст.7,9,27 Закону України «Про архітектурну діяльність» та без дозволу на виконання будівельних робіт (об'єкт є пам'яткою архітектури місцевого значення охоронний номер 330 та відноситься до 4 категорії складності відповідно до Порядку віднесення об'єктів будівництва до 4 і 5 категорії складності), затвердженого постановою КМУ від 27 квітня 2011 року №557, чим порушено п.3 ч.1 ст.34 та ч.1 ст.3 Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності». 14 квітня 2014 року в.о. начальника інспекції ДАБК у Львівській області Федорович В.І. винесено постанову №1г/64-ф/пз про накладення штрафу за адміністративне правопорушення на ОСОБА_2 у розмірі 10200,00 грн. у зв'язку із порушенням ч.9 ст.96 КУпАП. Вказаний штраф є сплачений, що свідчить про визнання вини позивачем.

13 червня 2014 року проведено позапланову перевірку виконання вимог припису №6-г від 02 квітня 2014 року ОСОБА_2 на об'єкті будівництва з реконструкції квартири АДРЕСА_1. За результатами перевірки встановлено, що припис не виконано та складено акт №35-г від 13 червня 2014 року та протокол про адміністративне правопорушення №12-г від 13 червня 2014 року. 30 липня 2014 року в.о. начальника інспекції ДАБК у Львівській області Федорович В.І. винесено постанову №1г/120-йф/пз про накладення штрафу за адміністративне правопорушення на ОСОБА_2 у розмірі 5100,00 грн. у зв'язку із порушенням ч.1 ст.188-42 КУпАП. Вказує, що на сьогоднішній день припис Інспекції ДАБК у Львівській області виданий позивачу є чинним, ніким не скасований, а отже не підлягає скасуванню і оскаржувана постанова, яка винесена за невиконання законного, не скасованого та чинного припису.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 14 квітня 2014 року №1Г/62-ф/пз ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.9 ст.96 КУпАП, тобто за виконання будівельних робіт без дозволу на їх виконання щодо суб'єкта IV категорії складності - квартири АДРЕСА_1, яка на праві спільної сумісної власності внаслідок приватизації належить ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Враховуючи, що позивач пропустила визначений законодавством строк на оскарження вказаної постанови, причини пропуску такого не навела, не просить поновити процесуальний строк, а відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.9 ст.69 КУпАП слід відмовити.

Судом встановлено, що 02 квітня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області було винесено припис №6-г про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано в 60 денний термін з дня отримання даного припису демонтувати самовільно збудовану прибудову до квартири АДРЕСА_1 (а.с.9).

13 червня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил у присутності ОСОБА_2 відповідно до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою КМУ від 23 травня 2011 року №553, на підставі перевірки припису №6-г від 02 квітня 2014 року, направлення №05-754-3/Н від 10 червня 2014 року. Позапланова перевірка проводилась по реконструкції квартири АДРЕСА_1. За результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_2 не виконала вимог припису інспекції №6-г від 02 квітня 2014 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою демонтувати самовільно збудовану прибудову до квартири АДРЕСА_1. Чим порушила абз.3 п.14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою КМУ від 23 травня 2011 року №553 (а.с.8).

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, як вбачається із наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно №14190570 від 08 грудня 2013 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної приватної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.11).

Суд приймає до уваги, як належний та допустимий доказ покликання на те, що вона не здійснювала реконструкцію вищевказаної квартири робочий проект перепланування квартири АДРЕСА_1 ПП «Універсал Проект», замовником якого є ОСОБА_3 (а.с.55-79).

Також факт не здійснення ОСОБА_2 реконструкції квартири підтверджується копією Експертного звіту щодо розгляду проектної документації в частині міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки по робочому проекту «Реставрація з переплануванням квартири АДРЕСА_1», замовником якого є ОСОБА_3 (а.с.81-83).

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження наявності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, які б спростовували доводи позивача, а тому із врахування встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задоволити.

Крім того, при винесенні оскаржуваної постанови, не враховано заперечень позивача та не з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме чи ОСОБА_2 має самостійний заробіток, що остання перебуває на утриманні батьків та чоловіка, оскільки не працює у зв'язку із вагітністю та пологами, доглядом за однорічним сином до досягнення ним трирічного віку. Крім цього, розгляд протоколу та винесення постанови відбулось у відсутності ОСОБА_2, що позбавило її права на захист, зокрема, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватись юридичною допомогою.

Керуючись ст.ст. 11, 18, 71, 86, 99, 138, 154, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

позов задоволити частково.

Поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення від 30 липня 2014 року №1Г/120-ф/пз щодо накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Скасувати постанову по справі про адміністративні правопорушення від 30 липня 2014 року №1Г/120-ф/пз щодо накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення від 30 липня 2014 року №1Г/120-ф/пз щодо накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн. - закрити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Мисько Х.М.