Справа № 310/8710/14-а
Суддя: Полянчук Б. І.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/8710/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області Блінова Антона Вікторовича про визнання недійсною постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до інспектора ДПС ВДАІ Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області Блінова А. В. про визнання недійсною постанови у якому зазначив, що відповідач 19.10.2014 року щодо нього виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення, що передбачено ст. 122 ч. 2 КпАП України за те, що він рухаючись по вул. 12 Грудня проїхав регульоване перехрестя з вул. Волі на заборонений жовтий сигнал світлофору. Вказана постанова не відповідає обставинам справи та вимогам закону, оскільки ч. 2 ст. 122 КпАП України вибрана невірно. Він діяв відповідно до п. 16.8 ПДР України, який не дозволяє, а зобов'язує водія, який виїхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора продовжити рух у вказаному напрямку незалежно від сигналу світлофора на виїзді, п. 8.11 ПДР, який дозволяє водієві, який не може при зміні сигналу світлофора зупинити транспортний засіб у вказаному ПДР місці не вдаючись до екстреного гальмування продовжувати рух за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. У даному випадку склалася саме така ситуація, але відповідачем це не взято до уваги. Він діяв правомірно і не порушував правил дорожнього руху. Співробітник ДАІ знаходився на значній відстані від перехрестя і не міг чітко визначити момент перетинання ним стоп-лінії на дозволяючий сигнал світлофора. Перехрестя станом на 19.10.2014 року обладнане світлофором і на проїзній частині нанесена розмітка (пішохідний перехід і стоп-лінія). Швидкість його автомобіля була приблизно 45-50 км./год, враховуючи сухе дорожнє покриття і характеристики автомобіля, при екстреному гальмуванні гальмівний шлях склав би 4,5-6,2 метри, тому зупинитись у місці визначеного п. 8.10 ПДР було технічно неможливо. Пункт 8.10 ПДР говорить, що у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою (стоп-лінія), дорожнім знаком «Місце зупинки», а якщо їх немає - не ближче 10 м. перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною не створюючи перешкод для руху пішоходів. Просив визнати недійсною постанову №836172 по справі про адміністративне правопорушення від 19.10.2014 року.

10.11.2014 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог у якій просив постанову №836172 про адміністративне правопорушення від 19.10.2014 року винесену інспектором ДПС ВДАІ м. Бердянська при УДАІ ГУМВС у Запорізькій області прапорщиком міліції Бліновим А. В. визнати недійсною та скасувати.

У судовому засіданні позивач вимоги підтримав і пояснив суду, що за ПДР перехрестя починається зі стоп лінії перед пішохідним переходом. Він заїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора, а коли знаходився на перехресті, то загорівся жовтий сигнал. В оригіналі постанови у справі про адміністративне правопорушення, а саме в розділі де вказана дата та час скоєння адміністративного правопорушення записано дату 19.11.2014 року, а на копії постанови - 18.11.2014 року. В оригіналі постанови є його підпис у графі «копію постанови мною отримано», а копія його підпис не містить. Відповідач вручив йому копію постанови, показав відеофіксацію правопорушення, але постанову не довів, не спитав його матеріальне становище, сімейний стан. Вважає, що були підстави для застосування відносно нього інших заходів впливу, а не стягнення у вигляді штрафу.

Відповідач позовні вимоги не визнав і пояснив суду, що ОСОБА_1 заїхав на перехрестя на жовтий, заборонений сигнал світлофора. Відсутність підпису та нечітке відображення дати у графі «дата та час скоєння адміністративного правопорушення» на копії постанови у справі про адміністративне правопорушення пояснив перепечаткою з іншого протоколу.

З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

З метою усунення протиріч у змісті оригіналу постанови у справі про адміністративне правопорушення від 19.10.2014 року та її копії, яка долучена до матеріалів справи (а.с.4), судом витребувано оригінал постанови у Відділі державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області. Оригінал постанови в справі про адміністративне правопорушення від 19.10.2014 року оголошено в судовому засіданні та пред'явлено для ознайомлення особам, які беруть участь у справі.

Згідно оригіналу постанови у справі про адміністративне правопорушення від 19.10.2014 року ОСОБА_1 19.10.2014 року о 14 год. 32 хв. у м. Бердянську по вул. 12 Грудня, керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS» НОМЕР_1 проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим скоїв правопорушення, яке передбачено ст. 122 ч. 2 КпАП України. На ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 425 гривень.

Згідно частини 2 статті 122 КпАП України порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина позивача у скоєнні правопорушення не спростована ним, а знайшла своє підтвердження у судовому засіданні. Так, скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується копією протоколу про адміністративне правопорушення у якому він сам, даючи пояснення по суті порушення записав, що з порушенням згідний (а.с.5), відеофіксацією правопорушення (а.с.22), схемою перехрестя (а.с.6) та фотографіями перехрестя (а.с.7,8, 43,44,45,46).

Аналізуючи в сукупності всі ці докази, суд приходить до наступного.

Позивач посилався на п. 16.8 ПДР України за яким він мав право проїхати перехрестя за вказаних обставин, але згідно п. 8.7.3 г ПДР України, жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Загальні положення Правил дорожнього руху України визначають, що перехрестя - це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.

Із наданих суду фотографій перехрестя, на якому сталося правопорушення (а.с.43,44) видно, що його межа, тобто уявна лінія з початку заокруглення краю проїзної частини вул. Свободи в напряму вул. 12 Грудня розташована на відстані двох з половиною тротуарних плит правіше від опори ЛЕП на якій розмішені дорожні знаки (на фото видно дорожній знак «місце для стоянки») та світлофор.

Із відеозапису обставин правопорушення видно, що жовтий сигнал світлофора загорівся на 39 секунді відеозапису і в цей час автомобіль «DAEWOO LANOS» НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1 до світлофора ще не доїхав, а знаходився від нього на значній відстані, тобто до межі перехрестя і виїхав на нього уже на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Таким чином, посилання позивача на те, що він проїхав перехрестя згідно пункту 16.8. ПДР України, який передбачає, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді, суд не може взяти до уваги, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 виїхав на перехрещення проїзних частин на заборонений, а саме жовтий сигнал світлофора та не зупинився перед світлофором на виїзді з перехрестя як це передбачено п. 16.8 ПДР України.

Крім того, позивач посилався на п. 8.10, який передбачає, що у разі подання світлофором (крім реверсного) сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м. до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів та на п. 8.11 ПДР України у якому зазначено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих правил, не вдаючись до екстренного гальмування, дозволяється рухатись далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

У позовній заяві та в судовому засіданні позивач фактично сам визнав скоєння ним правопорушення.

Так, згідно наданої позивачем схеми зі всіх сторін перед перехрестям розташовані стоп-лінії, які він позначив літерами: В1- у напрямку його руху перед перехрестям; В3 - на виїзді з перехрестя по напрямку його руху (а.с.6) та В2 - на вулиці Волі (Свободи) (а.с.6).

У позові та в судовому засіданні позивач зазначив, що на перехресті перед світлофором на шляху його руху по вул. 12 Грудня була дорожня розмітка 1.12 «стоп-лінія».

Суд вважає, що зазначене було перешкодою для руху через перехрестя ОСОБА_1 відповідно до п. 8.11 ПДР України, так як п. 16.8. ПДР України передбачає, що якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.2 (стоп-лінія), то він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Тобто у випадку неможливості зупинитися на ближній до нього жовтий сигнал світлофора не вдаючись до екстреного гальмування водій ОСОБА_1 за п. 8.11 мав право рухатися далі, але згідно п. 16.8 ПДР України зобов'язаний був зупинитися перед світлофором на виїзді з перехрестя.

Тим більше, що п. 8.11. ПДР України дозволяє рухатися в разі ввімкнення жовтого сигналу далі, але не виключає обов'язок водія зупинитися перед світлофором на виїзді з перехрестя за п. 16.8 ПДР України.

Посилання позивача на відсутність технічної можливості зупинити автомобіль у місці визначеному п. 8.10 ПДР України не вдаючись до екстреного гальмування, суд не може взяти до уваги, оскільки він посилався на швидкість автомобіля, стан дорожнього покриття, характеристику автомобіля, його гальмівний шлях, але не надав суду жодного доказу, який цю обставину підтверджує, а суд не може виходити з припущень при прийнятті рішень.

Крім того, за п. 8.7.3 ПДР України зелений миготливий сигнал світлофора дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Після миготливого зеленого сигналу світлофора включається заборонений жовтий, тому ОСОБА_1 згідно вимог п. 2.3 п. б, 12.1 ПДР України зобов'язаний був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і зобов'язаний був завчасно прийняти заходи для зупинки автомобіля у місці встановленому п. 8.10 ПДР України.

Позивач також посилався на те, що відповідач не встановив його матеріальне становище, сімейний стан та на підставі цього не застосував інших заходів впливу, а не стягнення у вигляді штрафу.

Із протоколу про адміністративне правопорушення видно, що відповідач встановив усі дані про особу ОСОБА_1, які за цим протоколом необхідно встановити і вніс ці відомості у протокол (а.с5). Суд вважає, що передбачити всі життєві обставини, які мають місце і які можуть пом'якшити відповідальність ОСОБА_1 відповідач не міг, тому позивач міг сам заявити про них та зазначити їх у протоколі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що постанова про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 винесена на підставі допустимих доказів є законною, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 КАС України, ч. 2 ст. 122, 251 КпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя