Справа № 127/25655/14-а
Суддя: Романюк Л. Ф.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/192/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2015

м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романюк Л.Ф., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2014 року ОСОБА_1, звернувся в суд з зазначеним позовом до відповідача Департаменту праці та соціального захисту населення Вінницької міської ради мотивуючи свої вимоги тим, що він має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, інвалід 2-ї групи, перебуває на обліку у відповідача. Має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, всупереч діючому закону йому нараховується щорічна допомога на оздоровлення згідно з Постановою КМУ, що значно менше, ніж передбачено у вказаному законі. Просить суд визнати дії Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради в частині не донарахування та не виплаті йому разової щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2014рік у відповідності до ст. 48 З У "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - протиправними та стягнути з Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на користь ОСОБА_3, щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат з урахуванням проведеної виплати.

Відповідач надіслав до суду письмові заперечення, відповідно до яких позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, оскільки вважає дані вимоги безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності до ст. 183-2 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, інвалід 2-ї групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 05.10.1998 року, та користується пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з наступними змінами та доповненнями, встановлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення.

10.04.2014 року позивачу була здійснена виплата щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 120,00 грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" надано право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в співвідношенні до кількості мінімальних заробітних плат в залежності від статусу постраждалого.

Фінансування витрат, згідно ст. 63 цього Закону, пов"язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

До видатків, що здійснюються з Державного бюджету належать, зокрема, видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи (п.17 ст. 87 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до п.5 ст. 51 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов"язання та провадять видатки в межах бюджетних асигнувань.

При здійсненні бюджетного процесу в Україні, згідно ст. 4 Бюджетного кодексу України, положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цьому Кодексу та закону про державний бюджет України.

Будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове спрямування визначаються виключно законом про державний бюджет України на відповідний рік (ч.2 ст. 95 Конституції України).

Законами України "Про державний бюджет України на 2013 рік",Про державний бюджет України на 2014 рік" передбачено право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до чинного законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

В 2013, 2014 роках Конституційним Судом України не приймалось рішення щодо визнання неконституційними положень Законів України "Про державний бюджет на 2013 рік", «Про державний бюджет на 2014 рік", отже положення цього Закону є конституційними.

Зважаючи на вищевикладене пріоритетним для вирішення даного спору є положення Законів України "Про державний бюджет на 2013 рік", Про державний бюджет на 2014 рік".

На підставі ст.117 Конституції України, ст. 62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік", Кабінет Міністрів України видав Постанову від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою встановив розміри щорічної допомоги на оздоровлення, відповідно до якої була проведене позивачу допомога.

Ця Постанова не була визнана Конституційним Судом України неконституційною.

Таким чином судом встановлена правомірність дій відповідача, як такого, що діяв в межах наданих йому повноважень у відповідності до чинного законодавства.

Зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача.

Законом передбачено, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

На підставі викладеного, ст. 1, 3, 6, 8, 17, 19, 21, 22, 24, 56, 113, 152 Конституції України, ст. 48-67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", керуючись ст. 9, 11,70, 71, 158-163, 186, 99, 1832 КАС України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: