Справа № 815/1087/15
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1087/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши у приміщенні суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції, за участю третіх осіб на боці відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції щодо накладення арешту на усе майно ОСОБА_2 незаконними та скасування постанови Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції від 17.10.2014 року про накладення арешту на усе майно ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції, за участю третьої особи на боці відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання дій Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції щодо накладення арешту на усе майно ОСОБА_2 незаконними та скасування постанови Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції від 17.10.2014 року про накладення арешту на усе майно ОСОБА_2

В судовому засіданні 03.03.2015 року відповідно до положень ч.2 ст.53 КАС України, до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача було залучено стягувача ОСОБА_3.

В судовому засіданні 04.03.2014 року представник позивача підтримав доводи заяви, але не заявив клопотань про вибування додаткових письмових доказів чи допиту свідків по цій справі. Представник відповідача, третя особи на його боці ОСОБА_3 та його представники також не заявили клопотань про витребування додаткових письмових доказів, допиту свідків чи експертів по цій справі. Від третьої особи на боці відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.103), а тому суд на підставі положень ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України ухвалив рішення про розгляд з справи 05.03.2015 року в порядку письмового провадження за наявними в справі доказами та запереченнями.

Дослідивши наявні письмові докази суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідач - Другий Приморський відділ ДВС Одеського міського управління юстиції, на підставі ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.5 цього ж Закону здійснює повноваження щодо виконання судових рішень, в порядку передбаченому цим Законом. Оскільки позивач не був стороною по справі, за яким винесення судове рішення Київського районного суду м.Одеси від 22.09.2014 року по справі №520/13476/13-ц, яке підлягало примусовому виконанню в рамках виконавчого провадження ВП №45140901 та він не був залучений до участі у виконавчих діях, а тому він позбавлений права оскаржити рішення дії чи бездіяльність державного виконавця в порядку, передбаченому ст.383 ЦПК України, а згідно положень ст.55 Конституції України, п.1 ч.2 ст.17, ст.181 КАС України може оскаржити до суду в порядку адміністративного судочинства рішення, дії чи бездіяльність органу виконання судових рішень, що підтверджується п.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскаржень рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби».

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22.09.2014 року по справі №520/13476/13-ц позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 були задоволені та стягнути на його користь з останнього грошові кошти в розмірі 1057876,00 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 3441,00 грн. та витрати з подання апеляційної скарги в розмірі 1827,00 грн.

13.10.2014 року на виконання цього судового рішення Київським районним судом м.Одеси був виданий виконавчий лист (а.с.32-33).

13.10.2014 року представником стягувача до Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції була подана заява (а.с.42) щодо примусового виконання виконавчого листа Київського районного суду м.Одеси від 13.10.2014 року.

17.10.2014 року головним державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №45140901 (а.с.47).

В рамках здійснення примусового виконання зазначеного виконавчого документа ВП №45104901 була винесена постанова від 17.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.52), яким був накладений арешт на усе майно боржника ОСОБА_2, в тому числі й на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.01.2015 року №84739634 (а.с.62-63).

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 13.02.2015 року по справі №522/1849/15ц (а.с.21-23), яке набрало законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Одеської області 02.03.2015 року, визнано договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 25.04.2013 року недійсним та визнано за ОСОБА_1 право власності га квартиру за адресою: АДРЕСА_1, площею 48,3 кв.м.

Позивача вказує на те, що вказані дії відповідача та постанова державного виконавця від 17.10.2014 року щодо накладення арешту на все майно, що належить боржникові ОСОБА_2 є незаконними, оскільки згідно вказаного рішення суду він набув права власності на квартиру, але не може його зареєструвати у встановленому законом порядку, адже в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень є запис про накладання арешту на вказану квартиру державним виконавцем згідно постанови від 17.10.2014 року в рамках вчинення виконавчих дій ВП №45140901.

Третя особа на боці відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 визнав позовні вимоги в повному обсязі (а.с.103).

Представник третьої особи на боці відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 надав до суду письмові заперечення від 04.03.2015 року (а.с.105-106),в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що постанова від 17.10.2014 року була винесена державним виконавцем законно та не могла стосуватись прав позивача, яке виникло лише на підставі судового рішенні від 13.02.2015 року та скасування цієї постанови у повному обсязі зможе порушити права стягувача, адже не буде забезпечено реальне виконання судового рішення про стягнення боргу.

Суд оцінюючи оскаржені дії та цей акт суб`єкту владних повноважень, виходячи з положень ч.3 ст.2 КАС України, приходить до висновку, що вони частково відповідають законові з наступних підстав:

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти порядком та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до положень ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право разом із відкриттям виконавчого провадження накласти арешт на все майно та кошти боржника.

Відповідно до ст.57 цього ж Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання судового рішення.

Виходячи з вищенаведеного, та враховуючи ту обставину, що на час прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови від 17.10.2014 року у позивача не було неявним будь-якого права ставити під сумнів законність вказаних дій та акту державного виконавця, суд погоджується із запереченями представника третьої особи на боці відповідача ОСОБА_3 про необхідність відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій, визнання незаконною постанову державного виконавця від 17.10.2014 року про накладення арешту на все майно, що належить боржникові ОСОБА_2 на підставі положень ч.1 ст.162 КАС України.

Разом з тим, суд зазначає, що з моменту набрання законної сили судового рішення Приморського районного суду м.Одеси від 13.02.2015 року по справі №522/1849/15ц (а.с.21-23) з урахуванням ухвали Апеляційного суду Одеської області від 02.03.2015 року по справі №22-ц/785/3374/15 (а.с.28-29), виникли обставини, які унеможливлюють подальше існування арешту майна боржника ОСОБА_2 у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1, площею 48,3 кв.м. та на підставі положень ч.2 ст.11, ч.3 ст.162 КАС України суд вважає за необхідне скасувати дію арешту цього майна і з метою поновлення прав особи, яка звернулась за судовим захистом ухвалити рішення про зобовязання відповідача вчинити певні дії з огляду на наступне:

Відповідно до положень ст.41 Конституції України та ст.1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності.

Відповідно до положень ч.1 ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений чи обмежений в праві власності.

Відповідно до до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, за яким здійснюється державна реєстрація права власності на нерухоме майно є судові рішення, що набрали законної сили.

Таким чином, набуття позивачем права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, площею 48,3 кв.м. за рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 13.02.2015 року по справі №522/1849/15ц (а.с.21-23) відповідає наведеним нормам права та є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем.

Наявність заборони державного виконавця для здійснення такої реєстрації є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна та унеможливлює виконання судового рішення, що є неприпустимим з огляду на положення ст.124 Конституції України та ст.6 Європейської конвенції з прав людини 1950 року, які гарантують громадянам право на реалізацію та виконання винесених судових рішень.

Не заслуговує на увагу посилання представника третьої особи на боці відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про те, що відповідно до положень ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» позивач не мав права звертатись саме з таким позовом до суду, а повинен був звернутись з позовом про визнання права власності нерухоме майно та про зняття з нього арешту, адже рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 13.02.2015 року по справі №522/1849/15ц за позивачем вже визнано право власності, та це рішення суду, згідно ухвали Апеляційного суду Одеської області від 02.03.2015 року по справі №22-ц/785/3374/15 (а.с.28-29) набрало законної сили.

Разом з тим, суд погоджується з позицією представника третьої особи на боці відповідача ОСОБА_3 про те, що скасування забезпечення виконання рішення суду не може торкатись іншого майна боржника ОСОБА_2, оскільки це потрібно для забезпечення виконання виконавчого листа Київського районного суду м.Одеси від 22.09.2014 року в рамках виконавчого провадження ВП №45140901.

Відповідно до положень ч.3 ст.162 КАС України, суд має право ухвалити будь-яке інше рішення, яке необхідне для поновлення прав особи, яка звернулась за судовим захистом, а тому позовні вимоги про скасування постанови державного виконавця від 17.10.2014 року про арешт всього майна боржника ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково у формі зобов'язання відповідача винести постанову про зняття арешту та направити її на адресу органу реєстрації прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень на території м.Одеси - Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції для забезпечення внесення відповідного запису про скасування арешту до Реєстру прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень.

Судові витрати розподілити за правилами ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.11,94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Зобов'язати Другий Приморський відділ ДВС Одеського міського управління юстиції (65026, м.Одеса, вул.Пастера 58) винести рамках ВП №45140901 постанову про зняття арешту з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, площею 48,3 кв.м. і направити її на адресу Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції для внесення відповідного запису про зняття арешту до Реєстру прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Єфіменко К.С.