Справа № (22а/1590/429/12)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/24730/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Южне Одеської області про перерахунок пенсії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2010 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Южне Одеської області (далі УПФУ) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив зобов'язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії, призначеної згідно статей 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ), а також підвищення пенсії, як інваліду II групи на 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у відповідності до частини 4 статті 13 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-ХІІ).

В позові зазначав, що є особою яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід ІІ групи та одержує державну та додаткову пенсії передбачені статтями 50 та 54 Закону № 796-ХІІ.

Посилаючись на те, що розміри призначених і виплачуваних йому пенсій та підвищення не відповідають розмірам, передбачених Законами № 796-ХІІ та № 3551-ХІІ, і на відмову УПФУ привести їх у відповідність з їх вимогами, позивач просив зобов'язати усунути зазначені порушення провівши вказані перерахунки, починаючи з листопада 2007 року.

Постановою Южного міського суду Одеської області від 7 квітня 2010 року позов задоволено повністю.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2012 року, рішення суду першої інстанції скасовано та у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що при нарахування та виплаті пенсії позивачу, починаючи з листопада 2007 року, УПФУ правомірно виходило з положень постанов Кабінету Міністрів України, а не приписів статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ, тому діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте, до такого висновку апеляційний суд дійшов в порушення норм матеріального і процесуального права.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, одержує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю на підставі статей 50,54 Закону № 796-ХІІ.

Так, статтею 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

У відповідності з частиною четвертою статті 54 Закону № 796, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими - по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно статті 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523.

Ця постанова була чинною у період спірних правовідносин і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням статей 50, 54 Закону України № 796-ХІІ.

Відтак, розглядаючи цей спір, слід виходити із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, а при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, необхідно врахувати, що застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову, в період з 1 січня по 21 травня 2008 року, апеляційний суд правильно виходив з того, що в цей період діяли приписи Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», в частині змін до Закону № 796-ХІІ, які рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнані неконституційними.

Окрім того, Законами України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та «Про Державний бюджет України на 2010 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009-2010 роках встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Однак, названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини сторін, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом № 796-ХІІ залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

З огляду на викладене, апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції, в частині перерахунку та виплати пенсії позивачу згідно статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ, за період з листопада 2007 року по 31 грудня 2007 року і починаючи з 22 травня 2008 року, оскільки таке ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

При цьому колегія суддів зазначає що, висновок суду апеляційної інстанції стосовно відмови у задоволенні позову, в частині перерахунку та виплати підвищення до пенсії, передбаченого частиною 4 статті 13 Закону № 3551-ХІІ, є правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 4 статті 13 Закону № 3551-ХІІ (у редакції, яка діяла в період до виникнення у позивача права на пенсію) інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 400 процентів мінімальної пенсії за віком, II групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком, III групи - 200 процентів мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 3 розділу І Закону України від 5 жовтня 2005 року № 2939-IV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» частину 4 статті 13 Закону № 3551-ХІІ викладено в такій редакції: інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені зміни відповідно до Прикінцевих положень цього Закону набрали чинності з 1 січня 2006 року.

Як правильно встановлено судом, позивачу вищезазначене підвищення пенсії виплачується у відповідності до вимог частини 4 статті 13 Закону № 3551-ХІІ, у розмірі 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, висновок апеляційного суду щодо правомірності дій відповідача при нарахуванні та виплаті позивачу спірного підвищення до пенсії, відповідає вимогам закону.

За приписами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2012 року, в частині відмови у задоволенні позову щодо перерахунку та виплати пенсії згідно статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ, за період з листопада 2007 року по 31 грудня 2007 року і починаючи з 22 травня 2008 року скасувати та, в цій частині, залишити в силі постанову Южного міського суду Одеської області від 7 квітня 2010 року.

В решті постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало