Справа № 804/1547/15
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2015 р. Справа № 804/1547/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
при секретарі Ломідз Д.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов'язання вчинити певні дії,
20.01.15 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 05.12.2014 року № Ф-861-22 про нарахування позивачеві 1005,16 грн. зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та просить зобов'язати відповідача відновити дані облікової картки платника податків - фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків; -
НОМЕР_1) та внести до даних облікової картки ФОП ОСОБА_1 із сплати
єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування
дані про сплату ФОП ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника
податків - НОМЕР_1) єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування відповідно до квитанцій від 19.02.2014 року за
№51/51 на суму 920,00 гривень, №49/49 на суму 90,00 гривень та 47/47 на суму
422,65 гривень у повному обсязі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у встановленому порядку подавав звіти з сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за себе та найманих працівників. У встановлений строк позивачем сплачувались внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за себе та найманих працівників.
За таких обставин, вимога є протиправною та підлягає скасуванню.
Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився, через відділ діловодства суду надав письмові заперечення на позовну заяву, у яких просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. За даними облікової картки позивача, зазначено в запереченні, яку веде відповідач, рахується заборгованість у розмірі 1005,16 грн., у зв'язку з чим, вимога від 05.12.2014 року № Ф-861-22 була винесена правомірно та підстав для її скасування не має.
За викладених обставин, у відповідності до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, встановив наступне.
Позивач є фізичною особою - підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва платника єдиного податку серія П № 700715.
Також позивач є платником єдиного соціального внеску, що підтверджується повідомленням про взяття на облік фізичної особи - підприємця, копія якого знаходиться у матеріалах справи.
Судом встановлено, що 24.12.2014 року позивачем була отримана вимога Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 05.12.2014 року № Ф-861-22 згідно з якою відповідач вимагав сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 1005,16 грн. протягом 10 календарних дні, що настають за днем отримання цієї вимоги (а.с. 50).
В ході розгляду судом з'ясовано, що вимога була винесена відповідачем у зв'язку із наявністю в обліковій картці позивача зі сплати єдиного соціального внеску станом на 05.12.2014 року недоїмки в сумі 1005,16 грн. (сплата єдиного соціального внеску за найманих працівників, які перебувають в трудових відносинах з позивачем - 1005,16 грн.).
З матеріалів адміністративного позову вбачається, що позивачем сплачувався єдиний соціальний внесок протягом 2014 року в т.ч. і 19.02.2014 року по квитанції 51/51 на суму суму 920,00 гривень, по квитанції №49/49 на суму 90,00 гривень,
422,65 гривень (а.с.23-24), із вказівкою про період за який вони сплачуються - січень 2014 року (а.с.23-24).
Суд також зазначає, що відповідно до облікової картки платника єдиного соціального внеску станом на 30.11.2014 року рахується недоїмка в сумі 1005,16 грн. (а.с. 84).
Перевіряючи юридичну та фактичну обгрунтованість винесеного рішення відповідача на відповідність вимогам ч.3 ст. 2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Згідно п.1 та п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»платниками єдиного внеску є роботодавці: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
У відповідності до п.2 та 3 ч.1 ст. 7 вказаного вище закону України єдиний внесок нараховуєтьсядля платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
До членів сімей фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, належать дружина (чоловік), батьки, діти та інші утриманці, які досягли 15-річного віку, не перебувають у трудових або цивільно-правових відносинах з такою фізичною особою - підприємцем, але спільно з ним провадять підприємницьку діяльність і отримують від цього частину доходу.
Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.
Пунктом 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.
Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Таким чином, позивач як фізична особа - підприємець, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, повинен сплачувати єдиний внесок за себе, а також за найманих працівників під час кожної виплати заробітної плати доходу, грошового забезпечення) останнім.
Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач вчасно подавав звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, а також звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування починаючи з 2012 року по 2014 рік.
Також у матеріалах справи знаходяться копії квитанцій банківських установ про сплату єдиного внеску у повному обсязі за 2014 рік (а.с. 21-55).
Згідно листа Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 25.09.2014 року № 3135/02/18 позивач вчасно подавав звіти про суми нарахованого єдиного внеску та своєчасно їх сплачував (а.с.66).
Судом під час розгляду справи встановлено, що згідно облікової картки позивача, яку веде відповідач, по єдиному внеску за найманих працівників квитанції банківських установ від 19.02.2014 року № 51/51 на суму 920,00 грн. та № 49/49 на суму 90,00 грн. не відображені (а.с. 84).
Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно ч.10 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» днем сплати єдиного внеску вважається:
1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;
2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;
3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Враховуючи викладене, а також те, що у матеріалах справи знаходяться банківські квитанції на всю суму задекларованого позивачем єдиного внеску починаючи з 2012 року, то відповідачем протиправно винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.12.2014 року № Ф-861-22 про нарахування фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 1005,16 грн. зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а тому остання підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог позивача про зобов'язати відповідача відновити дані облікової картки платника податків - фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 та відобразити дані про сплату єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до квитанцій від 19.02.2014 року за №51/51 на суму 920,00 гривень, №49/49 на суму 90,00 гривень, суд зазначає, що за своєю суттю це є оскарженням самої вимоги ДПІ, при вирішені питання щодо правомірності якої суд з'ясовує, у тому числі, питання про законність дій суб'єкта владних повноважень щодо її прийняття. Тому, належним та достатнім способом захисту порушеного права у даному випадку буде визнання протиправною та скасування вимоги Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 05.12.2014 року № Ф-861-22 про нарахування фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 1005,16 грн. зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст.ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163 КАС України, суд -
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 05.12.2014 року № Ф-861-22 про нарахування фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 1005,16 грн. зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева