Справа № 810/435/15
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2015 року 810/435/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Волкова А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Легіон-Ц" до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство "Легіон-Ц" з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною відмови у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року (від 20.01.2015 № ).

Крім того, позивач просив суд визнати податкову декларацію ПП "Легіон-Ц" з податку на додану вартість за грудень 2014 року від 20.01.2015 № такою, що подана у день її отримання відповідачем, тобто, 20.01.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в установленому порядку подав до відповідача податкову декларацію з податку на додану вартість із додатками до неї, але відповідач прийняв незаконне рішення, яким відмовився визнавати податковою звітністю подані позивачем документи (відповідач надав їм статус «неподаткової звітності»), посилаючись на те, що вони не відповідають вимогам наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 за № 1267/26044. При цьому, жодних фактів, що свідчать про таку невідповідність, відповідач у рішенні не зазначив. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, тому звернувся до суду з позовом про захист порушеного права.

Відповідач позову не визнав, надіслав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що податкова декларація заповнена позивачем з порушеннями, а тому рішення про відмову у визнанні поданих документів податковою звітністю є правомірним, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Обидві сторони подали до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників. За таких обставин суд, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з ухвалою від 16.02.2015 постановив про розгляд справи за відсутності представників сторін у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Приватне підприємство "Легіон-Ц" є юридичною особою, що зареєстрована 28.07.2014 (номер запису про державну реєстрацію в ЄДР - 1 010113), як платник податків перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області.

20 січня 2015 року позивач подав до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року з додатками, про що свідчить відмітка про прийняття від 20.01.2015, проставлена податковим органом на документах.

Листом від 21.01.2015 року № 1063/10/10-13-15-01 Державна податкова інспекція у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області повідомила позивача про те, що податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року (вх. № від 20.01.2015) разом з додатками надано статус "неподаткової звітності", у зв'язку з тим, що вона не відповідає вимогам наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966 "Про затвердження форми та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.10.2014 № 1267/26044.

У чому виявилась така невідповідність відповідач у листі не зазначив, але розкрив це суду у запереченням проти позову. Так, в якості підстав для невизнання поданих позивачем документів податковою звітністю відповідач зазначив таке:

податкова декларація з ПДВ та додатки до неї підписані особою, відповідальною за ведення бухгалтерського обліку, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2), але відповідні документи про призначення цієї особи на посаду головного бухгалтера до контролюючого органу не надходили;

у рядку 06 декларації зазначена податкова адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 4, але згідно з базою даних ІС «Податковий блок» 31.12.2014, на підставі довідки від 30.12.2014 № 5658/10-13-07-01-14 про не встановлення місцезнаходження платника податків, відповідач направив до Державної реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області повідомлення про відсутність платника податків за місцезнаходженням (місце проживання) за формою № 18-ОПП для внесення до Єдиного державного реєстру запису про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням. В зв'язку з тим, що станом на 20.01.2015 до ДПІ не надходили відомості щодо підтвердження реєстраційних даних, або внесення інформації щодо проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження, відповідач вважає, що інформація в рядку 06 декларації не є достовірною.

З метою спростування вказаних тверджень відповідача позивач надав суду заяву директора ПП "Легіон-Ц", в якій останній стверджує, що податкову декларацію підписано ОСОБА_1, який працює на посаді головного бухгалтера.

Крім того, позивач надав суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, копію договору оренди, укладеного 01.08.2014 між позивачем (орендар) і ПАТ «ТАСКОМБАНК» (орендодавець) з приводу оренди частини нежитлового приміщення, актів приймання-передачі послуг оренди та платіжних доручень на перерахування орендної плати, з яких убачається, що позивач знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вул. Київська, буд. 4. Ця ж адреса зазначена і у рядку 06 «Податкова адреса» податкової декларації.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Пунктами 49.8, 49.9, 49.10 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Судом під час судового розгляду встановлено, що у податковій звітності, яка була надіслана позивачем до контролюючого органу, відсутні порушення вимог пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 ПК України, а відмова у прийнятті звітних документів жодним чином є немотивованою, наведені відповідачем під час судового розгляду обставини, що начебто стали підставою для відмови у прийнятті податкової звітності, виявились такими, що не відповідають дійсності.

Як вже зазначалось судом, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу.

В силу положень пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

В силу пункту 49.10 статті 49 Податкового кодексу України 49.10. відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

З метою дотримання і захисту прав позивача суд, керуючись положеннями абзацу десятого частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне констатувати у резолютивній частині постанови висновок про визнання факту подання позивачем податкової звітності на певну дату.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір, доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, на витрати по сплаті судового збору підлягають присудженню на користь позивача шляхом стягнення цих сум з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області, оформлене листом від 21.01.2015 року № 1063/10/10-13-15-01.

Визнати податкову декларацію Приватного підприємства "Легіон-Ц" з податку на додану вартість за грудень 2014 року такою, що подана у момент фактичного її отримання Державною податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області, тобто 20 січня 2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Легіон-Ц" судові витрати у сумі 73 (сімдесят три) гривень 08 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.