Справа № 821/165/15-а
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/165/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

встановив:

Генічеська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі - позивач, ОДПІ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути податковий борг з орендної плати за землю у розмірі 24 831,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач орендує земельну ділянку з 2011 року та зобовязаний сплачувати орендну плату за користування землею. За відповідачем обліковується податковий борг з орендної плати за землю у сумі 24 831,17 грн. Податковий борг відповідачем добровільно не сплачений, а тому підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідачем до суду надано заперечення проти позову, в якому ОСОБА_1 вважає необгрунтованим та безпідставним податковий борг з орендної плати за землю. Просить відмовити ОДПІ у стягненні коштів у сумі 24 831,17 грн., так як вважає, що позивачем невірно розраховано суму боргу по орендній платі.

Позивачем подано заяву про розгляд справи за відсутності його представника у порядку письмового провадження.

Представником відповідача надано заяву про розгляд справи без його участі.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 122 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про задоволенню позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 269, 270 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Об'єктом оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Підпунктом 147 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельний податок, відповідно до пп.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України, це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Пунктом 287.1, 287.2 ст.287 ПК України, визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

ОСОБА_1 із Іванівською районною державною адміністрацією Херсонської області укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 04.08.2011 р. щодо оренди земельної ділянки загальною площею 82,0848 га, який зареєстрований 29.10.2011 р. за № 00711.

Генічеською ОДПІ в порядку передбаченому п. 286.5 ст. 286 та ст. 58 ПК України було прийнято податкове повідомлення - рішення від 30.06.2014 р. № 22265-21, яким відповідачу визначено зобов'язання з орендної плати за землю у розмірі 47 676,92 грн.

Положеннями п. 57.3 ст. 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними пп. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

ОСОБА_1 податкове повідомлення - рішення від 30.06.2014р. № 22265-21 не оскаржено, відповідно зобов'язання є узгодженим.

Згідно зворотного боку інтегрованої картки платника податків, на особовому рахунку платника наявна переплата у розмірі 926,06 грн., а також грошове зобов'язання у сумі 47 676,92 грн. із орендної плати за землю погашено відповідачем частково у сумі 22 000,00 грн.

За несвоєчасну сплату грошових зобов'язань згідно п.п 129.1.2 п. 129.1 статті 129 ПК України нарахована пеня в сумі 80,31 грн.

Залишок несплаченого податкового зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням складає 24 831, 17 грн. (47 676,92 грн. - 22 000,00 грн. - 926,06 грн. + 80,31 грн.)

Суд зазначає, що відповідачем до матеріалів справи не надано будь - яких доказів оскарження податкового повідомлення - рішення від 30.06.2014 р. № 22265-21, а тому у ОСОБА_1 виникає обов'язок щодо сплати визначеного в ППР грошового зобов'язання відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України.

Відповідачем надано суду заперечення, зі змісту якого слідує, що наказом Головного управління Держземагентства у Херсонській області від 31.03.2014 р. припинено право оренди земельної ділянки площею 44,1112 га від загального розміру орендованої ділянки площею 82,0848 га, яке надано ОСОБА_1 згідно договору оренди від 29.10.2011 р. № 00711. Наказом Головного управління Держзеагентства у Херсонській області від 29.10.2014 р. № 21-1646/18-14-СГ припинено договір оренди земельної ділянки площею 82,0848 га, яку надано у користування вказаним договору. 05.11.2014 р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення ОСОБА_1 права користування земельною ділянкою площею 82,0848 га. Посилаючись на вище викладене відповідач вважає, що Генічеською ОДПІ невірно розраховано суму податкового боргу, оскільки в березні 2014 року частково припинено право оренди на земельну ділянку розміром 44,1112 га, а в листопаді 2014 року повністю припинено право оренди на вказану земельну ділянку, про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд не погоджується із наведеними вище доводам відповідача, зважаючи на наступне.

Відносини, пов'язані з орендою земельних ділянок, регулюються, зокрема, Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі" від 06.101998 р. № 161-XIV.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право користування земельною ділянкою виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ч. 5 ст. 126 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону № 1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження виникають з моменту здійснення державної реєстрації таких прав.

Тобто, в силу загальних засад виникнення та припинення прав на землю, право користування слід вважати набутим чи припиненим тільки після внесення відповідного запису до Державного реєстру прав щодо набуття чи припинення такого права.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру прав № 29074378, що наданий відповідачем, 05.11.2014 р. до вказаного реєстру внесено запис про припинення права оренди земельної ділянки площею 82,0848 га, набутого ОСОБА_1 за договором оренди від 29.10.2014 р. № 21-1646/18-14-СГ.

Таким чином суд вважає, що обов'язок сплати орендної плати за землю у відповідача припиняється з дати внесення до Державного реєстру прав запису про припинення права оренди, тобто з 05.11.2014 р.

За таких обставин суд не бере до уваги доводи відповідача щодо безпідставного нарахування позивачем орендної плати за землю з квітня по листопад 2014 року.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Отже, якщо платник податку не сплатив у встановлені строки узгоджене грошове зобов'язання, таке зобов'язання набуває статусу податкового боргу.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України. Зазначені норми визначають перелік заходів, що можуть вживатися податковим органом до платника податків із метою погашення податкового боргу, до яких належить стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 Податкового кодексу України).

Згідно вимог пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п.59.1. ст. 59 ПКУкраїни, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання вимог ст. 59 ПК України, відповідачу 13.09.2014 р. була вручена податкова вимога від 11.09.2014 року № 25722-21 на суму 34597,82 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення вказаної вимоги.

Згідно зворотного боку інтегрованої картки платника податків за платежем "орендна плата з фізичних осіб" станом на дату розгляду справи податковий борг у сумі 24750, 86 грн. залишається не погашеним.

Відповідно до положень ст. 95 ПК України, стягнення коштів за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини здійснюється:

- шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків (п. 95.3 статті 95 Податкового кодексу України);

- шляхом стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків (п. 95.4 статті 95 Податкового кодексу України).

Оскільки сума податкового боргу підтверджена наявними у справі документами, а відповідач не надав суду доказів оскарження ППР від 30.06.2014 р. № 22265-21 та доказів сплати суми податкового боргу, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОДПІ про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу з податку по орендній платі за землю у сумі 24 831,17 грн.

Також слід відмітити, що відповідно до частини 1 статті 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу з орендної плати за землю у сумі 24 831,17 грн., предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов'язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов'язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

Суд зазначає, що питання правомірності нарахування грошових зобов'язань не є предметом даного позову, а тому, зважаючи на приписи ст. 138 КАС України, суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи надавати правову оцінку даним правовідносинам.

За таких обставин позовні вимоги Генічеської ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 122, 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Позов Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Херсонській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 борг з орендної плати за землю у сумі 24831 (двадцять чотири тисячі вісімсот тридцять одна грн.) 17 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 8.2.3