Справа № 816/161/15-а
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2015 року м. ПолтаваСправа №816/161/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кльопової І.Г.

та представників сторін:

від позивача - Шмельова М.М.,

від відповідача - Боровик Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Крюківський вагонобудівний завод" (надалі - позивач, ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (надалі - відповідач, Кременчуцька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.12.2014 №/2755, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 79 458 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем порушено права та інтереси ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" у сфері публічно-правових відносин через безпідставне зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість. Посилався на те, що господарські операції з ТОВ ПМТП «Промснаб», ОСОБА_3, ТОВ «Нова лінія», ТОВ «Укржелдорремсервіс», ТОВ «ДОСС Інструмент Україна», ПП «Таір-1», АТ «Елан», ПП «Восток Плюс ЛТД», ПП «Ресурс Імпорт», ПП «Фірма Рембудсервіс», ТОВ «Бізнес-Форум», ТОВ «ПВК Сплав», ТОВ «Терабіт-Комп'ютер», ТОВ «Будівельна Компанія Ростбуд», НВТ ОВ «ТЕС», ТОВ «Група Т.Е.К.С», ТОВ «Промислова група Сенсор», ТОВ «МСК-Холдинг», ПП ТКФ «ВК2-Фабер», ПП «Пластик», ПП «Електрокомплект», ТОВ «ТМ-Трейд», ТОВ «Технокредо-Кременчук» носили реальний, товарний характер і підтверджені належним чином оформленими первинним документами бухгалтерського обліку.

Відповідач позов не визнав. У наданих до суду письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відомості, встановлені документальною позаплановою виїзною перевіркою ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" та викладені в акті перевірки від 14.11.2014 №2629/16-03-22-01-08/05763814 .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях до позову.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав та мотивів, наведених у письмовому запереченні Кременчуцької ОДПІ, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" у встановленому законодавством порядку зареєстроване як юридична особа, , з 30.12.1993 перебуває на обліку в якості платника податків в Кременчуцькій ОДПІ та є платником податку на додану вартість /т.4, а.с.170-173/.

Видами діяльності позивача за КВЕД-2010 є: Виробництво залізних локомотивів та рухомого складу (30.20), Вантажний автомобільний транспорт (49.41), Виробництво автотранспортних засобів (29.10), Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціювання (43.22), Виробництво інших готових металевих виробів (25.99), Неспеціалізована оптова торгівля (46.90) /т.1, а.с. 16-17/.

Фахівцем Кременчуцької ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" з питань взаємовідносин з ТОВ ПМТП "Промснаб" за жовтень, грудень 2011 року, ОСОБА_3 за жовтень-листопад 2011 року, ТОВ "Нова лінія" за листопад 2011 року, ТОВ "Укржелдорремсервіс" за листопад-грудень 2011 року та січень 2012 року, ТОВ "ДОСС Інструмент Україна" листопад 2011 року, ПП "Таір-1" за листопад-грудень 2011 року, АТ "Елан" за грудень 2011 року та січень 2012 року, ПП "Восток Плюс ЛТД" за лютий 2012 року, ПП "Ресурс Імпорт" за березень, червень 2012 року, ПП "Фірма Рембудсервіс" за квітень 2012 року, ТОВ "Бізнес-Форум" за травень, вересень 2012 року, ТОВ "ПВК Сплав" за травень-червень 2012 року, ТОВ "Терабіт-Комп'ютер" за червень, вересень, листопад 2012 року, ТОВ "Будівельна Компанія Ростбуд" за червень-серпень 2012 року, НВТ ОВ "ТЕС" за червень 2012 року, ТОВ "Група Т.Е.К.С." за серпень 2012 року, ТОВ "Промислова група Сенсор" за серпень, жовтень 2012 року, ТОВ "МСК-Холдинг" за вересень, листопад 2012 року, ПП ТКФ "ВК2-Фабер" за жовтень 2012 року, ПП "Пластик" за жовтень 2012 року, ПП "Електрокомплект" за листопад 2012 року, ТОВ "ТМ-Трейд" за грудень 2011 року, ТОВ "Технокредо-Кременчук" за жовтень-грудень 2011 року та січень-грудень 2012 року.

За результатами перевірки складено акт від 14.11.2014 №2629/16-03-22-01-08/05763814 (надалі - Акт перевірки), в якому вказано на порушення платником податків вимог пунктів 198.1, 198.3,198.4, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України наслідком чого визначено завищення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розмірі 79 458 грн, в т.ч. за квітень 2012 року - 937 грн, травень 2012 року - 2128 грн, червень 2012 року - 44 485 грн, серпень 2012 року - 4710 грн, вересень 2012 року - 16908 грн, жовтень 2012 року - 1318 грн, листопад 2012 року - 7677 грн, грудень 2012 року - 1295 грн /т.1,а.с. 14-43 /.

На підставі зазначеного вище Акта перевірки Кременчуцькою ОДПІ 02.12.2014 прийнято податкове повідомлення-рішення №/2755, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 79 458 грн /т.1, а.с. 12/.

Не погоджуючись із зазначеним вище податковим повідомленням-рішенням Кременчуцької ОДПІ, ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" звернулось до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб'єкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності такого рішення, що встановлені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим перевіряє чи прийнято дане рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем, на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ ПМТП "Промснаб", ОСОБА_3, ТОВ "Нова лінія", ТОВ "Укржелдорремсервіс", ТОВ "ДОСС Інструмент Україна", ПП "Таір-1", АТ "Елан", ПП "Восток Плюс ЛТД", ПП "Ресурс Імпорт", ПП "Фірма Рембудсервіс", ТОВ "Бізнес-Форум", ТОВ "ПВК Сплав", ТОВ "Терабіт-Комп'ютер", ТОВ "Будівельна Компанія Ростбуд", НВТ ОВ "ТЕС", ТОВ "Група Т.Е.К.С.", ТОВ "Промислова група Сенсор", ТОВ "МСК-Холдинг", ПП ТКФ "ВК2-Фабер", ПП "Пластик", ПП "Електрокомплект", ТОВ "ТМ-Трейд", ТОВ "Технокредо-Кременчук" у 2011-2012 роках, з - поміж іншого, зараховано до складу податкового кредиту у квітні - червні, серпні - грудні 2012 року суму ПДВ загалом в розмірі 79 458 грн /т.1, а.с.57-250, т.2, а.с.1-58/

Однак, за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" відповідач дійшов висновку про безпідставне віднесення вказаної суми податку до складу податкового кредиту, наслідком чого визначено завищення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість загалом в розмірі 79 458 грн.

Мотивуючи даний висновок, відповідач зазначив про відсутність поставок товарів та послуг вказаними контрагентами та укладення угод з метою настання реальних наслідків. Щодо контрагентів позивача була встановлена відсутність об'єктів оподаткування податком на додану вартість при придбанні та продажу товарів (послуг), які підпадають під визначення статей 22, 185, 187, 198 Податкового кодексу України. Операції з придбання товарів та послуг не мали реального характеру, придбаний товар не перевозився. Господарські операції не мають у своїй суті розумних економічних та інших причин (ділової мети) систематичного придбання. Відповідач посилався на відсутність відомостей про вид транспорту, розмір витрат, особу, яка понесла дані витрати, можливості здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного. Діяльність контрагентів позивача, за твердженням відповідача, спрямована на здійснення операцій з наданням податкової вигоди третім особам, підприємства є вигодонабувачами, тобто особами, на користь яких вчиняться правочини та які штучно формують податковий кредит. Таким чином, інформація, наведена в документах, якими оформлені оподатковані господарські операції, не відповідає дійсності, а тому такі документи не можуть вважатись первинними та свідчити про реальність відповідних операцій щодо придбання позивачем у своїх контрагентів товарів та послуг у 2011-2012 роках.

Оцінюючи наведені доводи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Спірні відносини сторін стосуються права платника ПДВ на податковий кредит.

Так, згідно з підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За приписами пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Водночас, як визначено пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Таким чином, визначальним у питанні перевірки правомірності формування платником податку показників податкової звітності з ПДВ є безпосереднє дослідження факту здійснення господарської операції (її реальності/товарності), на підставі якої таким платником сформовано дані податкового обліку.

Судом встановлено, що спірні відносини між позивачем та його контрагентами стосувалися придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг на підставі відповідних договорів.

До матеріалів справи залучено копії:

- договору поставки від 13.09.2011 №45-11/082-124/з, договору від 12.01.2011 №45-11/0-004/з, договору купівлі - продажу №4111/010 069 від23.07.2011, договору купівлі - продажу №4111/010 082 від 26.09.2011, за умовами яких ТОВ ПМТП "Промснаб" (постачальник) зобов'язувалось поставити, а ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (покупець) прийняти і оплатити товар, вказаний у специфікаціях, які є невід"ємними частинами договорів (пилосос, інструмент, фетр, необхідні для господарської діяльності) /т. 2, а.с. 59-83/;

- договору №6910/082 007 від 11.05.2010, за умовами якого ФОП ОСОБА_3 (виконавець) зобов'язується виготовити, встановити і передати у власність ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (замовник) вироби із металопластику, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити їх на умовах даного договору /т.2, а.с.84-86/;

- договору підряду №80-11/0-10-237/з від 10.10.2011, за умовами якого ТОВ "Укржелдорремсервіс" (підрядник) зобов'язується виконати ремонт та регулювання вузлів та агрегатів теповозної техніки відповідно до специфікацій /т.2, а.с.87-90/;

- договорів поставки №80-11/0-10-199/з від 04.07.2011, за умовами якого ТОВ "Укржелдорремсервіс" (постачальник) зобов'язується поставити, а ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (покупець) прийняти і оплатити запчастини до залізничної техніки, в номенклатурі, кількості та за цінами, визначеними специфікаціями /т.2, а.с.91-100/;

- договорів поставки №45-11/082-103/з від 12.06.2011, №45-11/082-087/з від 02.06.2011, за умовами яких ТОВ "ДОСС Інструмент Україна" (постачальник) зобов'язується поставити, а ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (покупець) прийняти і оплатити товар, вказаний у специфікаціях, які є невід'ємними частинами договорів (плашки) /т.2, а.с.101-113/;

- договорів поставки товару №25-5 -170 від 14.08.2011, №25/5 - 189 від 21.10.2011, №25/5 -221 за умовами яких ПП " Таір-1" (постачальник) зобов'язується передати у власність покупця, а ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (покупець) прийняти і оплатити товар, вказаний у даних договорах (віники, відра, щітки) /т.2, а.с.114-116/;

- договору поставки №80-11/0-10-259/з від 30.11.2011, за умовами якого АТ "Елан" (постачальник) зобов'язується поставити, а ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (покупець) прийняти і оплатити товар, визначений специфікацією (стріла крана) /т.2, а.с.117-119/;

- договору надання послуг автопідйомника №80-12/0-10-124/з від 24.02.2012, за умовами якого ПП "Восток Плюс ЛТД" (виконавець) надає ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (замовник) послуги автопдйомниками, а замовник зобов'язується сплатити надані послуги автовишки /т.2, а.с. 120-125/;

- договору поставки №233 від 14.12.2011, за умовами якого ПП "Ресурс Імпорт" (постачальник) зобов'язується поставити, а ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (покупець) прийняти і оплатити товар, визначений специфікацією (втулка фенопластова)/т.2, а.с.126-128/;

- договорів підряду №6912/082 007/з від 02.03.2012, №6912/082 012/з від 14.05.2012 за умовами яких ПП "Фірма Рембудсервіс" (підрядник) виконує на користь ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (замовник) ремонтні роботи швів фасаду 24- метрового прольоту цеху та малярної дільниці ВСЦ /т.2. а.с.129-136/;

- договору №74 від 10.11.2009, за умовами якого ТОВ "ПВК Сплав" (постачальник) зобов'язується поставити, а ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (покупець) прийняти і оплатити товар за умовами даного договору /т.2, а.с.137-139/;

- договору поставки №6012/010/016/з від 28.02.2012, за умовами якого ТОВ "Терабіт-Комп'ютер" (постачальник) виконує поставку комп'ютерної техніки, а ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (покупець) прийняти і оплатити товар за умовами даного договору, визначений специфікацією /т.2, а.с.140-153/;

- договору поставки №2912//010206/з від 19.04.2012, за умовами якого НВТ ОВ "ТЕС" (постачальник) зобов'язується поставити, а ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (покупець) прийняти і оплатити товар за умовами даного договору згідно специфікації (агрегат пиловидалення) /т.2, а.с.154-155/;

- договору поставки №500 від 16.03.2012, за умовами якого ТОВ "Група Т.Е.К.С" (постачальник) зобов'язується поставити, а ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (покупець) прийняти і оплатити товар за умовами даного договору (мийка з нержавіючої сталі) /т.2, а.с.156-157/;

- договору поставки №32/708 від 25.09.2012, за умовами якого ТОВ "МСК-Холдинг" (постачальник) зобов'язується поставити, а ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (покупець) прийняти і оплатити товар за умовами даного договору згідно специфікацій (металопрокат) /т.2, а.с.158-159/;

- договору поставки №625 від 11.10.2011, за умовами якого ПП ТКФ "ВК2-Фабер" (постачальник) зобов'язується поставити, а ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (покупець) прийняти і оплатити товар за умовами даного договору згідно специфікацій (труби) /т.2, а.с.160-161/;

- договору поставки №2912/010518/р від 14.10.2012, за умовами якого ПП "Електрокомплект" (постачальник) зобов'язується поставити, а ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (покупець) прийняти і оплатити товар за умовами даного договору згідно специфікацій (світильники ЛВО) /т.2, а.с.162/;

- договору разової поставки товару №25-4/195 від 18.12.2012, за умовами якого ТОВ "ТМ-Трейд" (постачальник) зобов'язується поставити, а ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (покупець) прийняти і оплатити товар за умовами даного договору (труби) /т.2, а.с.163/;

- договору №645 від 16.09.2010, за умовами якого ТОВ "Технокредо-Кременчук" (постачальник) зобов'язується поставити, а ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (покупець) прийняти і оплатити товар за умовами даного договору згідно специфікацій (меблева фурнітура, ОДСП, ОДВП, шурупи, світильники, кромка, клей, дзеркала, гвинти, профіль, плити) /т.2, а.с.164-200/.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг /пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України/.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту /абзац 1 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України/.

На підтвердження факту поставки товарно-матеріальних цінностей та надання послуг ТОВ ПМТП "Промснаб" , ОСОБА_3, ТОВ "Нова лінія" , ТОВ "Укржелдорремсервіс" , ТОВ "ДОСС Інструмент Україна" , ПП "Таір-1" , АТ "Елан" , ПП "Восток Плюс ЛТД", ПП "Ресурс Імпорт", ПП "Фірма Рембудсервіс", ТОВ "Бізнес-Форум", ТОВ "ПВК Сплав", ТОВ "Терабіт-Комп'ютер" , ТОВ "Будівельна Компанія Ростбуд", НВТ ОВ "ТЕС" , ТОВ "Трупа Т.Е.К.С.", ТОВ "Промислова група Сенсор", ТОВ "МСК-Холдинг", ПП ТКФ "ВК2-Фабер", ПП "Пластик", ПП "Електрокомплект", ТОВ "ТМ-Трейд", ТОВ "Технокредо-Кременчук" позивачем до матеріалів справи долучено копії відповідних податкових накладних /т. І, а.с. 57-250, т.2. а.с.1-58, т.6, а.с.312-330/.

Вказані податкові накладні позивачем відображено у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних за відповідні звітні періоди та на їх підставі, з - поміж іншого, віднесено до складу податкового кредиту звітного (податкового) періоду суму ПДВ загалом розмірі 79 458 грн, що відображено у податкових деклараціях з ПДВ за квітень - червень, серпень - грудень 2012 року та додатках до податкової декларації №5 "Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" /т. 4, а.с. 220-250, т.5, а.с.1-10/.

Дослідивши в судовому засіданні перелічені вище копії податкових накладних, судом встановлено, що їх оформлено у відповідності до вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що зауваження відповідача щодо змісту та форми податкових накладних в Акті перевірки та письмових запереченнях проти позову відсутні.

Також, Кременчуцькою ОДПІ не заперечувалось та не спростовувалось те, що на момент складення зазначених податкових накладних контрагенти позивача мали статус платника податку на додану вартість та були зареєстровані як юридичні особи у встановленому законодавством порядку.

Отже, наведені податкові накладні підтверджують факт придбання позивачем товарів та послуг, що поставлено контролюючим органом під сумнів, а тому є підставою для віднесення спірної суми ПДВ до складу податкового кредиту, та в силу положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України приймаються судом як належний доказ у справі.

Згідно пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За змістом частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до приписів частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з вимогами статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Перевіряючи факт здійснення господарської операції, на підставі якої платником податків сформовано дані податкового обліку, суд досліджує товарність такої операції в сукупності чинників, що впливають на її реальний зміст. Зокрема, суд оцінює документи та інші дані, що відображені платником податків в податковому та бухгалтерському обліку, з урахуванням специфіки спірної господарської операції.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів чи допущення помилок в їх оформленні не може слугувати підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо іншими даними буде підтверджено фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податку у зв'язку з його господарською діяльністю.

На підтвердження виконання вказаних вище договорів та реальності спірних оподаткованих господарських операцій, позивачем до матеріалів справи було долучено прибуткові ордери /т2,а.с.201-250, т.3, а.с.1-160/, видаткові накладні, рахунки на оплату, подорожні листи на підтвердження транспортування товару, рахунки - фактур, товарно-транспортні накладні, вантажні декларації /т.3, а.с.161-250, т.4, а.с.1-79, т.6, а.с.305-309/, акти приймання виконаних підрядником робіт /т.4. а.с.80-119, т.6, а.с.310-311/, платіжні доручення на підтвердження оплати наданих послуг та придбаних товарно-матеріальних цінностей /т.4, а.с.119а -165/

Дослідивши в судовому засіданні вказані долучені до матеріалів справи копії документів бухгалтерського обліку, судом встановлено, що їх оформлено у відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704. А відтак, вказані документи є первинними документами бухгалтерського обліку в розумінні частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та в силу положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України приймаються судом як належний доказ у справі.

Зауваження щодо змісту та форми вказаних документів в Акті перевірки та письмових запереченнях відповідача проти позову відсутні.

Придбані товарно-матеріальні цінності та послуги ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" використано у власній господарській діяльності позивача, що підтверджено долученими до матеріалів справи вимогами на товар, звітами про використання матеріальних цінностей в цеху по видам виробництва і на ремонти, актами приймання виконаних будівельних робіт господарським способом /т.6, а.с.2-304/ Вказані документи є первинними документами бухгалтерського обліку в розумінні частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та в силу положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України приймаються судом як належний доказ у справі.

Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи в повному обсязі підтверджено товарність спірних господарських операцій, наявність в діях позивача ділової мети, а також рух активів в ході здійснення господарської діяльності.

Суд також акцентує увагу на тому, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців основним видом господарської діяльності позивача - виробництво автотранспортних засобів (29.10, КВЕД-2010). Таким чином, спірні господарські операції відповідають виду та меті господарської діяльності договірних сторін.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно враховано при розрахунку податкового кредиту за квітень - червень, серпень - грудень 2012 року суму ПДВ загалом в розмірі 79 458 грн.

Посилання контролюючого органу на відомості, викладені в актах перевірок контрагентів позивача, не приймаються судом в якості достатніх обґрунтувань правомірності оскарженого податкового повідомлення-рішення, оскільки отримання контролюючим органом акта перевірки контрагента платника податків, в якому викладені висновки про вчинення таким контрагентом нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє контролюючий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, адже акт перевірки контрагента не має преюдиційного значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.

Крім того, суд зазначає, що акти, на які посилається податковий орган, про неможливість проведення зустрічної звірки, можуть свідчити лише про те, що таку перевірку платника не проведено в силу фактичних обставин, проте, такі акти не є беззаперечним доказом нереальності проведених позивачем господарських операцій за участі відповідних контрагентів.

З - поміж іншого, суд зазначає, що як визначено частиною другою статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Частиною першою статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, зважаючи на принцип персональної відповідальності платника податку, право добросовісного платника податків на податковий кредит з ПДВ не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Крім того, у постановах від 09 вересня 2008 року у справі №21-500во08, від 01 червня 2010 року у справі №21-573во10, від 31 січня 2011 року у справі №21-47а10 Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Так само, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 22 січня 2009 року у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) зазначив, що "… компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності." /пункт 71/.

Як висновок, суд зазначає, що допущені попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару певні порушення податкового законодавства тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість постачальникам товару.

Підставою для визначення добросовісному платнику податків грошових зобов'язань зі сплати ПДВ, так само, як і зменшення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ, може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов'язань. Однак, матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій. Зокрема, не надано доказів, що підтверджували б невідповідність змісту угод дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчили про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об'єкта оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Так само, наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачем не було надано будь - яких рішень суду щодо визнання вказаних вище договорів недійсними чи обвинувальних вироків суду, які б набрали законної сили та підтверджували факти протиправних кримінальних дій з боку посадових осіб контрагентів позивача по господарським операціям з ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод".

Враховуючи наведене вище в своїй сукупності, висновок податкової інспекції про порушення позивачем вимог статті 198 Податкового кодексу України здійснено при помилковому розумінні норм діючого на час виникнення спірних відносин законодавства та фактичних обставин справи.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління."

Відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів та не надано належних доказів наявності в діях позивача ознак протиправної діяльності. Тобто, відповідачем не доведено правомірності оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Разом з цим, долученими до матеріалів справи копіями первинних документів бухгалтерського обліку підтверджено право позивача на віднесення до податкового кредиту суми ПДВ в розмірі 79 458 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами той факт, що при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовано ці рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 02.12.2014 №000682201/275.5 необхідно визнати протиправним та скасувати, а позов ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" - задовольнити.

У відповідності до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Отже, судовий збір в розмірі 182 грн 70 коп., сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, необхідно стягнути з Державного бюджету України.

При розподілі судових витрат відповідно до положень частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір", суд виходить з приписів пункту 21 частини першої статті 5 вказаного Закону, згідно з яким відповідача звільнено від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 02 грудня 2014 року №/2755.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" () витрати зі сплати судового збору в розмірі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70 (сімдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2015 року.

Суддя О.О. Кукоба