Справа № 825/3610/14
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3610/14 Головуючий у 1-й інстанції: Лобан Д.В.
Суддя-доповідач: Мамчур Я.С
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УХТА» до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.07.2014р. № та № .

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року - позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представник Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, просить прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення з'явившихся учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у м. Чернігові було проведено документальну позапланову виїзну перевірку TOB "УХТА" щодо достовірності, повноти нарахування ПДВ за квітень 2014р. по взаємовідносинах з TOB «Праус» та TOB «Київ Ліквід Петролеум», за результатами якої складено Акт №1704/22/37298930 від 18.07.14р. та встановлено порушення:

- п. 198.2 та п. 198.6 ст.198, Податкового кодексу України та як наслідок заниження суми ПДВ, що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на загальну суму 3154595,00грн. за квітень 2014р. Прийнято податкове повідомлення-рішення (форми «Р») № від 29.07.2014р., яким платнику податків визначено суму грошового зобов'язання по ПДВ в розмірі 4 731 893,00грн.;

- п.200.1, п. 200.2 та п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищення р.19 «Від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) кредиту» за квітень 2014р. в сумі 18608,00грн. та завищення р.24 «залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду» за квітень 2014р. в розмірі 216483,00грн. Прийнято податкове повідомлення-рішення (форми «В4») № від 29.07.2014р., яким платнику податків зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ в розмірі 235091,00грн.

Податкові повідомлення-рішення № та № оскаржувались TOB «УХТА» в апеляційному порядку. Рішеннями Головного управління Міндоходів у Чернігівській області від 02.10.2014р. №3092/10/25-0110-05-15 «Про результати розгляду скарги» та Рішенням ДФС України від 03.11.2014р. №6048/6/99-99-10-01-85 «Про результати розгляду скарги» - скарги TOB «УХТА» залишені без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - залишені без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку, що всі суми податку на додану вартість сплаченого і віднесеного позивачем до податкового кредиту, підтверджуються податковими накладними, які відповідають вимогам Податкового кодексу України та відображають зміст господарських операцій, в результаті яких вони складені.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з п. 198.1-198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів ( у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Порядок складення платником податку-продавцем податкової накладної та надання її покупцю визначено статтею 201 ПК України.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 ПК України.

Згідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п. 2.4 Положення № 88, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа ( форми ), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції ( у натуральному та/або вартісному виразі ), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З викладених правових норм вбачається, що для встановлення правомірності нарахування платником податків його податкових зобов'язань з ПДВ належить з'ясовувати реальність руху активів у процесі здійснення відповідних господарських операцій та використання придбаних товарів/послуг у його господарській діяльності.

При цьому, зазначені обставини повинні підтверджуватися первинною документацією, складеною з дотриманням вимог Закону № 996-XIV та Положення № 88.

Як вбачається з матеріалів справи, в квітні 2014р. позивач мав господарські взаємовідносини щодо придбання паливно-мастильних матеріалів (ПММ) з TOB «Праус» (договори поставки від 01.04.2014р. №01/40 (додаткова угода №00091) та №01/82 (додаткова угода №00211), від 22.04.2014р. №22/29 (додаткова угода №00092) та №22/55 (додаткова угода №00162) придбання бензину автомобільного підвищеної якості A-95-Євро виду II класу D код товару згідно з УКТ ЗЕД ) та з TOB «Київ Ліквід Петролеум» (договори поставки №42/14-П від 27.03.2014р. (додаткові угоди №00062 та №00062/1) та №65/14-П від 11.04.2014р. (додаткова угода №00066) щодо придбання газу вуглеводного скрапленого паливного для комунально-побутового споживання марки СПБТ). Суми ПДВ за податковим накладним, виписаним по даних взаємовідносинах включено платником податків до складу податкового кредиту.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Інструкцією № 281 передбачено складання спеціальної товарно-транспортної накладної на перевезення нафти та нафтопродуктів (до яких відносяться і паливно-мастильні матеріали) - форми I-ТТН (нафтопродукти).

При цьому, відповідно до пп.7.5.6 Інструкції №281, відпуск нафти і нафтопродуктів до мір повної місткості та нафтопродуктів, розфасованих до тари, оформлюється ТТН у чотирьох примірниках: перший - залишається у товарного оператора вантажовідправника і є первинним документом складського обліку з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; другий - використовується водієм як перепустка під час виїзду з підприємства, а після виїзду -залишається в охорони підприємства з подальшим здаванням до бухгалтерської служби; третій та четвертий - засвідчені підписом представника вантажоодержувача та відміткою про час виїзду з підприємства - передаються перевізнику. При цьому третій примірник є супровідним документом вантажу і після його здавання передається вантажоодержувачу. Четвертий примірник передається експедитору (водію) і є підставою для обліку транспортної роботи. Бланки ТТН на підприємстві є документами суворої звітності.

Наявність товарно-транспортної накладної є обов'язковою при здісненні перевезення автомобільним транспортом, особливо при здійсненні перевезення у великих розмірах специфічного товару (в даному випадку придбавався бензин та газ у великих розмірах в м.Дніпропетровську та в м. Києві), оскільки саме товарно-транспортна накладна є документом, на підставі якого можна здійснити списання ТМЦ, складський, оперативний та бухгалтерський облік. А відповідно до норм Інструкції №281, з прибуттям нафтопродуктів до вантажоодержувача в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні, об'єму і густині, зазначеним у товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти) за формою N 1-ТТН (нафтопродукт), відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у товарно-транспортній накладній і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт.

Тобто, незалежно від того, хто є відповідальним за перевезення нафтопродуктів, у позивача має бути ТТН за формою 1-ТТН (нафтопродукт) -один з 4-х екземплярів. Як вбачається з матеріалів справи, всі податкові накладні та акти прийому-передачі складені позивачем 30.04.2014р., тобто за дану дату було надано лише 3 товарно-транспортні накладні, проте загальна кількість вказаного в них об'єму перевезеного товару не співпадає з об'ємом, зазначеним в накладних.Зокрема, товарно-транспортні накладні на газ відсутні.

Колегія суддів звертає увагу на відсутностість документів, які підтверджують транспортування, а як наслідок і отримання паливно-мастильних матеріалів саме від задекларованих контрагентів.

Крім цього, сумнівним є і той факт, що водій ОСОБА_1 міг за 1 день 30.04.2014р. на 1 автомобілі (номерні знаки НОМЕР_1) здійснити перевезення паливно-мастильних матеріалів загальним літражем 37358л. з м. Кременчуг, згідно 5 товарно-транспортних накладних (10204 л бензину А-92; 6022л бензину А-92; 9028 л. - бензину А-92; 6846л. - бензину А-95 та 6258л. бензину А-95), оскількики колегія суддів вважає це фактично неможливим.

Як вбачається з матеріалів справи, залучені позивачем до матеріалів справи документи - договори оренди АЗС та денні змінні звіти з квитанціями по АЗС, прийняті судом першої інстанції як належні докази використання бензину та газу, що придбані саме у TOB «Праус» та TOB «Київ Ліквід Петролеум».

Однак, колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки дані документи не підтверджують факт використання придбаного саме у TOB «Праус» бензину та у TOB «Київ Ліквід Петролеум» газу. Вказані податкові накладні та акти приймання-передачі датовані 30.04.2014р., в той час як вся документація (на яку посилається суд першої інстанції) датована в першій половині квітня, а тому взагалі не стосується продажу газу. Крім того, жодна з наданих товарно-транспорних накладних не містить вказівки на те, що перевозиться бензин та газ, які придбавались саме у TOB «Праус» та TOB «Київ Ліквід Петролеум». Товарно-транспорні накладні з перевезення газу - відсутні. Зокрема, відсутні документи, що підтверджують транспортування, зберігання та використання в господарській діяльності «газу скрапленого вуглеводневого паливного для комунально-побутового споживання» (саме такий вид газу придбавався, відповідно до додаткових угод та актів приймання-передачі).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано докази та обставини, що мають значення для справи, оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 185, 195, 196, 202, 205, 207, 211, 212 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи представника Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області - задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року - скасувати, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову товариству з обмеженою відповідальністю «УХТА» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя: Я.С. Мамчур

Судді: О.О. Шостак

І.Л. Желтобрюх

Постанову складено у повному обсязі 27.02.2015

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Шостак О.О.

Желтобрюх І.Л.