Справа № 192/2548/14
Суддя: Омелюх В. М.
Дата ухвалення: 2015-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 192/2548/14
Провадження № 2-а/192/4/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2015 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Омелюх В.М.,

при секретарі - Короті Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Солоне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, третя особа відділ Держземагентва у Солонянському районі Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач з урахуванням уточнень до позовної заяви від 03 лютого 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача - Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 на території Микільської сільської ради, зобов'язати Микільську сільську раду при формуванні черги денної внести до неї питання про розгляд заяви позивача про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Микільської сільської ради по АДРЕСА_1 на Дніпрі та прийняти мотивоване рішення за результатами розгляду, визнати безпідставним посилання відповідача на п. 4 ст. 116 ЗК України як на підставу для відмови в затвердженні проекту землеустрою та стягнути з відповідача судові витрати і 4 000 гривень витрат на правову допомогу.

На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що рішенням Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №10 від 29 липня 2010 року йому було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,9947 га, яка складається з двох окремих земельних ділянок: площею 0,4947 га по вул. Фермовський квартал, 2-а в с. Оріхове та площею 0,5 га по АДРЕСА_1, відповідно до якого він замовив в ВАТ "НВП "Орбіта" виготовлення проектної документації щодо двох земельних ділянок.

Рішенням Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області № 10 від 02 вересня 2011 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки площею 0,4947 га у власність для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1, а його заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5 га по АДРЕСА_1 перебувала неодноразово на розгляді сесії сільської ради, а саме: 25 квітня 2013 року - розгляд заяви було перенесено у зв'язку з необхідністю доопрацювання, 06 червня 2013 року - рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою, було внесено в повістку дня, але прийнято не було, 22 жовтня 2013 року - рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою прийнято не було, 23 травня 2014 року - за його заявою від 21 травня 2014 року рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою чи про затвердження проекту землеустрою в черговий раз прийнято не було, як не було прийнято рішення і про перенесення розгляду цього питання, у зв'язку з чим він змушений звернутися з позовом до суду. При здійсненні розгляду його заяв про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства по вул. АДРЕСА_1, чомусь на розгляд сесії виносилось питання щодо відведення земельної ділянки, яка розташована за іншою адресою - по АДРЕСА_1.

Крім цього, з посиланням на п.3 ст.22, ст.116, 121 Земельного кодексу України та п.1 ст.5 Закону України "Про особисте селянське господарство" прохав визнати безпідставним посилання відповідача на п. 4 ст. 116 ЗК України як на підставу для відмови в затвердженні проекту землеустрою, оскільки громадяни мають право на набуття земельних ділянок у власність шляхом безоплатної передачі в межах норм, визначених ЗК України, в тому числі для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га, що свідчить про те, що рішення сільської ради про надання дозволу на складання проектної документації на земельні ділянки для передачі у власність в межах розміру безоплатної передачі за одним видом цільового використання (ведення особистого селянського господарства) та в межах однієї сільської ради, про що було прийнято одне рішення, у зв'язку з чим посилання відповідача на п.6 ст.116 ЗК України як підставу відмови про затвердження проектної документації є безпідставним та нікчемним.

Позивач ОСОБА_1, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.86) в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу за його відсутності, оскільки його інтереси в судовому засіданні представляють його представник з усіма повноваженнями сторони у справі (а.с.30-34,55-57).

Представники позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в уточненій позовній заяві, та просили їх задовольнити.

Представник відповідача - Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області в судовому засіданні позов не визнав, надавши суду і письмові заперечення проти позову (а.с.46-49). Пояснив, що сільська рада не вчиняла бездіяльності щодо розгляду заяв позивача про розгляд питання щодо затвердження проекту землеустрою, оскільки заяви позивача про затвердження проекту відведення земельної ділянки вносились на розгляд сесії, але по жодній з заяв рішення не було прийнято з огляду на відсутність більшості голосів депутатів від загального складу ради, як того вимагає ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування", у зв'язку з чим відповідач при розгляді заяв позивача діяв у межах та спосіб, встановлені Конституцією України та чинним в Україні законодавством, а тому підстави для визнання дій відповідача протиправними відсутні.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача прийняти рішення яким затвердити проект відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства площею 0,5 га в АДРЕСА_1 зазначив, що задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин, а відповідачем жодного разу не були порушені права позивача, що вказує на відсутність порушеного права позивача у публічно-правових відносинах, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволені позову. Крім цього, вважав, що позивач вже скористався своїм право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення селянського господарства, оскільки рішенням сесії сільської ради 02 вересня 2011 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки площею 0,4947 га у власність для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1

Представник третьої особи - відділ Держземагентва у Солонянському районі Дніпропетровської області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду письмову заяву (а.с.71,100), згідно якої просив здійснювати розгляд справи за відсутності їхнього представника.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов в межах заявлених позовних вимог підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 29 липня 2010 року № 10 ОСОБА_1 було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки для передачі у власність площею 0,9947 га в тому числі для ведення особистого селянського господарства: в АДРЕСА_2 площею 0,4947 га та в АДРЕСА_1 площею 0,5 га (а.с.10,52).

Рішенням Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 02 вересня 2011 року № 10 було затверджено проектну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 0,4947 га в АДРЕСА_2 (а.с.11,83).

Відносно другої земельної ділянки площею 0,50 га, що розташована в АДРЕСА_1 позивачем було замовлено та виготовлено проект землеустрою (а.с.20-29), а 22 листопада 2012 року комісія з питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою при Солонянській районній державній адміністрації надала висновок № 80, згідно якого погодила вказаний проект та рекомендувала Микільській сільській раді затвердити його (а.с.18-19).

Позивач згідно заяв від 21 жовтня 2013 року (а.с.16), 21 травня 2014 року (а.с.17) звертався до відповідача з заявами про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,50 га, що розташована в АДРЕСА_1 у власність, але рішенням від 25 квітня 2013 року №14 розгляд його заяви було перенесено (а.с.12), а згідно витягів з протоколів сесії Микільської сільської ради від 06 червня 2013 року, 22 жовтня 2013 року, 23 травня 2014 року (а.с.13-15) рішення ані про затвердження проекту землеустрою, ані про відмову у його затвердженні прийнято не було. Більш того, при здійсненні розгляду заяв позивача ОСОБА_1 про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1, на розгляд сесії виносилось питання щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки, яка розташована за іншою адресою - по АДРЕСА_1.

Частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частинами 10,13 статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначені повноваження сільських рад у галузі земельних відносин.

Відповідно до пунктів "б", "в" вказаної статті до повноважень сільських рад належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських рад належить підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Судом встановлено, що відповідно до зазначених норм чинного законодавства відповідач згідно рішення Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 29 липня 2010 року № 10 надав позивачеві дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки для передачі у власність площею 0,9947 га в тому числі для ведення особистого селянського господарства: в АДРЕСА_2 площею 0,4947 га та в АДРЕСА_1 площею 0,5 га (а.с.10,52).

Частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Також судом встановлено, що 22 листопада 2012 року комісія з питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою при Солонянській районній державній адміністрації надала висновок № 80, згідно якого погодила вказаний проект та рекомендувала Микільській сільській раді затвердити його (а.с.18-19), проте в порушення ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України відповідач у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не прийняв рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, як не прийняв рішення і про відмову у його затвердженні, з підстав що визначені ч. 13 ст. 123 Земельного кодексу України, при цьому на сесії чомусь розглядалось питання за заявою ОСОБА_1 про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства не по АДРЕСА_1, а земельної ділянки, яка розташована за іншою адресою - по АДРЕСА_1, що свідчить про те, що заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства не по АДРЕСА_1 взагалі на сесії сільської ради не розглядались та за результатами їх розгляду рішення органу місцевого самоврядування не приймалось, у зв'язку х чим доводи представника відповідача щодо здійснення розгляду заяв позивача є безпідставними.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене суд вважає, що не приймаючи мотивоване рішення по заяві позивача щодо затвердження проекту землеустрою відповідач діяв поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції та Земельному кодексу України, при цьому не можуть бути прийняті як обґрунтування відмови в задоволенні позову доводи представника відповідача, які викладені в письмових запереченнях, на те, що відповідно до ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради у зв'язку з тим, що відповідно до витягів з протоколів засідання ради вбачається, що більшості голосів не набирало як рішення про затвердження проекту землеустрою, так і рішення про відмову у його затвердженні, що фактично свідчить про бездіяльність ради.

Оскільки п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин, то з огляду на встановлену бездіяльність ради щодо вирішення питання про розгляд заяви позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, така бездіяльність підлягає визнанню протиправною, а вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача розглянути його заяви про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області с. Микільське-на-Дніпрі по вул. Ленінградська, 1-а Солонянського району Дніпропетровської області відповідно до вимог ст. 123 Земельного кодексу України та прийняти з цього приводу відповідного рішення - задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині визнання безпідставним посилання відповідача на п. 4 ст. 116 Земельного кодексу України у витягах з протоколів сесії Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 06 червня 2013 року, 22 жовтня 2013 року, 23 травня 2014 року, як на підставу про відмову у затвердженні проекту землеустрою, то суд зазначає, що відповідно до ст. 162 КАС України суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Оскільки відповідно згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог, то суд не має повноважень щодо визнання безпідставним посилань відповідача в своїх рішеннях на будь-які норми права, в тому числі і на п. 4 ст.116 Земельного кодексу України у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 4 000 гривень, які є витратами позивача по оплаті послуг з надання правової допомоги, то відповідно до вимог Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2015 рік" мінімальна заробітна плата встановлена на рівні 1218 гривень, тобто розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах не може перевищувати 487 гривень 20 копійок за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Судом встановлено, що представник позивача - адвокат ОСОБА_2 був присутнім в судових засіданнях 01 грудня 2014 року з 15 години 14 хвилин до 16 години 01 хвилина (а.с.63-64), в судовому засіданні 29 грудня 2014 року - з 13 години 23 хвилини до 13 години 31 хвилина (а.с.73), в судовому засідання 28 січня 2015 року з 15 години 05 хвилин до 16 години 04 хвилини (а.с.84-85), в судовому засіданні 27 лютого 2015 року з 9 години 41 хвилина до 11 години 50 хвилин (а.с.102-103), тобто всього 4 години 01 хвилину, а тому граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 1 948 гривень 80 копійок (4 години 01 хв. х 487,80 грн.), а у стягненні іншої частини витрат позивача на правову допомогу необхідно відмовити, оскільки ні позивачем, ні його представником - адвокатом ОСОБА_2 до наданих суду актів виконаних робіт (а.с.80,101) не додано будь-яких доказів щодо кількості витраченого часу на їх вчинення, а з матеріалами справи в суді даний представник не знайомився, оскільки з матеріалами справи знайомився особисто ОСОБА_3 як представник позивача який не є особою, що надає правову допомогу, а зазначені в акті виконаних робіт та у розрахунку наданої правової допомоги дії не відносяться до вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

У зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог відповідно до вимог ст. 94 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 73 гривні 08 копійок з місцевого бюджету в особі Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст.10, 12, 13, 116, 118, 122, 123 Земельним кодексом України, п.1 ст.5 Закону України "Про особисте селянське господарство", ст. ст.2, 10-12, 17-18, 69-72, 94, 105, 158, 159, 160, 163, 256 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, третя особа - відділ Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області щодо не розгляду заяв ОСОБА_1 про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області протиправною.

Зобов'язати Микільську сільську раду Солонянського району Дніпропетровської області розглянути заяв ОСОБА_1 від 25 квітня 2013 року, 21 жовтня 2013 року та 21 травня 2014 року про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області в с.Микільське-на-Дніпрі вул.Ленінградська,1-а Солонянського району Дніпропетровської області відповідно до вимог статті 123 Земельного кодексу України та прийняти з цього приводу відповідне рішення, відмовивши в задоволені решти позову.

Стягнути з місцевого бюджету в особі Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 73 (сімдесят три) гривні 08 копійок та на правову допомогу в сумі 1948 (одна тисяча дев'ятсот сорок вісім ) гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя