Справа № 806/5545/14
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сичова О.П.
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
УХВАЛА

іменем України

"25" лютого 2015 р. Справа № 806/5545/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Євпак В.В.

суддів: Капустинського М.М.

Шидловського В.Б.,

при секретарі Волянській О.В. ,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Шатківської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" січня 2015 р. у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до Житомирської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 23.09.2014 № про застосування штрафних санкцій в розмірі 3361,87 грн за порушення термінів сплати (перерахування) єдиного податку.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.01.2015 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 23.09.2014 року №.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. В апеляційній скарзі зазначив, що сума єдиного податку в розмірі 33989,60 грн. була зарахована 20 лютого 2013 року. Останнім днем для сплати єдиного податку для позивача було 19 лютого 2014 року, тобто 10-ий календарний день після граничного строку подання податкової декларації за 2012 рік. Отже, затримка сплати узгодженого грошового зобов'язання становить 1 день, а тому на підставі статті 126 ПК України до підприємця правомірно застосовані штрафні санкції у розмірі 3361,87 грн., що становить 10 % погашеної суми податкового боргу.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено, що 09 вересня 2014 року Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області проведено перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 щодо своєчасності розрахунків з бюджетом по єдиному податку, про що складено акт №5497/17-1/НОМЕР_1 від 09 вересня 2014 року (а.с. 12).

Перевіркою встановлено, що на порушення пункту 57.3 статті 57 та пункту 295.3 статті 295 ПК України позивачем, як платником податків, несвоєчасно сплачено протягом граничних строків узгоджену суму податкового зобов'язання по єдиному податку. Контролюючим органом зазначено, що станом на 19 лютого 2013 року за позивачем рахується податковий борг 33618,68 грн., сплата грошового зобов'язання по єдиному податку в сумі 33989,80 зарахована 20.02.2013 року. Відтак, тривалість затримки сплати узгодженого грошового зобов'язання становить до 30 календарних днів включно і має наслідком відповідальність, встановлену пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

За наслідками проведеної перевірки та на підставі акту, 23 вересня 2014 року Житомирською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано штраф з єдиного податку у розмірі 10% від суми несвоєчасно сплачених грошових зобов'язань, а саме у розмірі 3361,87грн. (а.с. 13).

Позивач не погодилась із прийнятим рішенням та звернулась з позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору (пункт 48.1 статті 48 ПК України).

Пунктом 54.1 статті 54 ПК України передбачено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 295.3 статті 295 ПК України визначено, що платники єдиного податку третьої - шостої груп сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Згідно з пунктом 49.20 статті 49 ПК України, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Судом встановлено, що 05 лютого 2013 р. позивач подав до Житомирської ОДПІ податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2012 рік, в якій визначив суму єдиного податку, що підлягає сплаті за податковий (звітний) період, в розмірі 33989,80 грн.

Відповідно до квитанції №24162940 позивач сплатив єдиний податок за 2012 рік в сумі 33989,80 грн 19 лютого 2013 року (а.с. 19).

Встановлено, що останнім днем для подачі декларації платника єдиного податку-фізичної особи за 2012 рік було 9 лютого 2013 року (40 календарних днів від 1 січня 2014 року). Водночас цей день є вихідним (субота).

Отже, з урахуванням положень пункту 49.20 статті 49 ПК України, останній день строку подання вищезазначеної податкової декларації переносився на операційний (банківський) день, що настає за вихідним, тобто на 11 лютого 2014 року.

Таким чином, згідно з пунктом 295.3 статті 295 ПК України, останнім днем сплати позивачем узгоджених податкових зобов'язань є 21 лютого 2014 року.

Для встановлення факту порушення строку сплати узгодженої суми грошових зобов'язань з єдиного податку визначальним є саме встановлення граничного строку (останнього дня) подання платником декларації з цього виду податків, оскільки саме від цього строку (дня) в силу вимог пункту 57.1 статті 57 та пункту 295.3 статті 295 ПК України слід обчислювати 10-денний строк сплати узгоджених грошових зобов'язань.

У свою чергу, пунктом 8.2 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку.

Відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Згідно з частиною 4 статті 45 Бюджетного кодексу України, податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем дотримано вимоги ПК України в частині самостійного нарахування та сплати єдиного податку за 2012 рік.

Крім того, у ході судового розгляду справи з'ясовано, що сума єдиного податку в розмірі 33989,80 грн була зарахована 20 лютого 2014 року на користь відповідача, що також свідчить про добросовісність платника і належне виконання ним своїх обов'язків, визначених ПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не допустив порушення термінів їх сплати, визначених пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 295.3 статті 295 ПК України, оскільки законодавство визначає термін своєчасності сплати податкового зобов'язання, а не зарахування до бюджету. Обов'язок платника податків щодо сплати податкового зобов'язання припиняється з моменту сплати коштів до банківської установи. Надалі платник податків не несе відповідальності за зарахування їх до відповідного бюджету.

Отже, правових підстав для притягнення його до відповідальності на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України - немає.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач, як суб'єкт владних повноважень відповідно до ст. 71 КАС України, суду не надав.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" січня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.В. Євпак

судді: М.М. Капустинський

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "26" лютого 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа - підприємець ОСОБА_5 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська об"єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

- ,