Справа № 2а-9581/10/0670
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а-9581/10/0670

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Житомир справа № 2а-9581/10/0670

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сичової О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Верстатуніверсалмаш" до Управління Пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира Житомирської області про визнання недійсною вимоги,-

встановив:

Відкрите акціонерне товариство "Верстатуніверсалмаш" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просило визнати недійсною вимогу Управління Пенсійного фонду України в Корольовському районі м.Житомира Житомирської області про сплату боргу від 01.12.2010 року за № Ю 2-10. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що сформована і виставлена вимога про сплату боргу № 2-10 від 01.02.2010 року є незаконною, такою, що порушує вимоги пенсійного законодавства, а тому просить визнати її недійсною.

У ході розгляду справи первинного позивача - Відкрите акціонерне товариство "Верстатуніверсалмаш" було замінено правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Верстатуніверсалмаш", а первинного відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира було замінено правонаступником - Управлінням Пенсійного фонду України в м. Житомирі.

Представник позивача в судове засідання не прибув. Про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача поти позову заперечив, в його задоволенні просив відмовити в повному обсязі.

Оскільки немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, але прибули не всі сторони, які беруть участь у справі, суд відповідно до ч.6 ст.128 КАС України розглядає дану справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Верстатуніверсалмаш" зареєстровано в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Житомирі як платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

01 грудня 2010 року управлінням Пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира Житомирської області було винесено вимогу про сплату боргу №Ю 2-10, в якій зазначено, що заборгованість зі сплати страхових внесків, фінансових санкцій (штрафів) Відкритого акціонерного товариства "Верстатуніверсалмаш" станом на 1 грудня 2010 року становить 1651524,03 грн. (а.с.8).

Із оскаржуваної позивачем вимоги Пенсійного фонду про сплату боргу № Ю 2-10 від 01.12.2010 року видно, що визначена у ній до сплати сума в розмірі 1651524,03 грн., включає в себе недоїмку в сумі 1423812,36 грн. та недоїмку у сумі 227711,67 грн.

Що стосується недоїмки в розмірі 1423812,36 грн., то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлено, що на недоїмку зі сплати страхових внесків у розмірі 1423812, 36 грн. Управлінням Пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира було виставлено Відкритому акціонерному товариству "Верстатуніверсалмаш" вимогу про сплату боргу № Ю 2-10 від 03 червня 2008 року (а.с.9).

Відкрите акціонерне товариство "Верстатуніверсалмаш", не погоджуючись з вимогою №Ю 2-10 від 03.06.2008 року, оскаржило її в судовому порядку. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 травня 2014 року постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2011року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2012 року скасовано. Позовні вимоги відкритого акціонерного товариства "Верстатуніверсалмаш" задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу УПФУ в Корольовському районі м. Житомира № Ю2-10 від 1 лютого 2010 року в частині боргу в розмірі 1423812,36грн.

Вказане судове рішення набрало законної сили, тому суд дійшов до висновку про необхідність застосування в частині визначення правомірності винесення вимоги № Ю 2-10 від 01.12.2010 року на недоїмку в сумі 1423812, 36 грн. положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із статтею 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Відповідно ч.5 ст. 227 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Оскільки обставини даної справи в частині встановлення наявності за позивачем недоїмки у сумі 1423812, 36 грн. були встановлені та дослідженні постановою Вищого адміністративного суду України, яка набрала законної сили, тому вони не підлягають доказуванню.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги в частині скасування вимога Управління Пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира №Ю 2-10 від 01 грудня 2010 року в частині боргу у розмірі 1423812,36 грн. підлягають задоволенню.

Що стосується суми недоїмки визначеної в оскаржуваній вимозі в розмірі 227711,67 грн., то вона підтверджується актом звіряння сум заборгованості, роз'ясненням до акту звіряння від 04.02.2015 року №1708/05-01.

Відповідно до вказаного акту звіряння:

Таким чином, сума боргу станом на 01.12.2010 року становить 227711,67 грн.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Стаття 3 вказаного Закону передбачає, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду України у порядку, визначеному законодавством України.

Згідно із приписами статей 14 і 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", позивач є страхувальником та платником страхових внесків до Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 17 і частини 6 статті 20 Закону, страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для позивача є календарний місяць.

Частиною 3 статті 18 Закону встановлено, що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство (частина 4 статті 18 Закону).

Відповідно до абзацу 6 частини 6 статті 20 Закону, перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі у безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг).

Положеннями частини 12 цієї статті Закону встановлено, що страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Згідно із частиною 2 статті 106 Закону, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Частина 3 статті 106 Закону передбачає, що Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Такі строки та форма вимог визначені Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року N 21-1 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за N 64/8663 із змінами і доповненнями (далі - Інструкція).

Згідно із підпунктом "б" пункту 8.2 розділу 8 Інструкції, органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки, зокрема, якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків.

У випадку б) вимога надсилається щомісяця протягом п'яти робочих днів, наступних за звітним базовим періодом. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на всю суму боргу.

За таких обставин суд вважає, що вимога Управління Пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира №Ю 2-10 від 01 червня 2010 року в частині боргу у розмірі 228194,67 грн. була винесена на підставі та в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Інструкцією "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", а тому позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 159 -163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Управління Пенсійного фонду України в Корольовському районі м.Житомира Житомирської області від 01 грудня 2010 року №Ю 2-10 в частині боргу розмірі 1423812,36 грн.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова