Справа № 816/358/15-а
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2015 рокум. ПолтаваСправа №816/358/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кльопової І.Г.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Корнієнка В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання дій неправомірними, скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання неправомірним внесення у посадові обов'язки позивача положень, що суперечать Довіднику типових професійних характеристик посад державних службовців, затвердженого наказом Національного агентства України з питань державної служби від 13.09.2011 №11, скасування наказу від 16.01.2015 №13 в частині затвердження нової посадової інструкції заступника начальника відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області, зобов'язання затвердити наказом розподіл обов'язків та повноважень між начальником відділу освіти і заступником начальника відділу освіти.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на нього покладають обов'язки, що не передбачені положеннями діючого Довідника типових професійних характеристик посад державних службовців. Наголошував на тому, що додаткові обов'язки обмежують управлінські повноваження та функції заступника начальника відділу освіти, відносяться до нижчої кваліфікаційної категорії, а відтак є неправомірними.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у письмових запереченнях відділу освіти Полтавської РДА.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 є державним службовцем та працює на посаді заступника начальника відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області (надалі - відділ освіти Полтавської РДА).

Посадові обов'язки позивача були визначені посадовою інструкцією заступника начальника відділу освіти Полтавської РДА, затвердженою начальником відділу освіти від 09 січня 2008 року. /а.с.56/

Відповідачем 16 січня 2015 року винесено наказ №13 "Про внесення доповнень до функціональних обов'язків працівників відділу освіти райдержадміністрації", згідно змісту якого відповідно до статті 32 Кодексу Законів про працю України, з метою забезпечення повноцінного функціонування відділу освіти, в рамках реформування сучасної системи освіти, доручено юрисконсульту централізованої бухгалтерії відділу освіти Корнієнку В.П., завідуючій районним методичним кабінетом Сідокур С.І. внести доповнення до функціональних обов'язків працівників відділу освіти райдержадміністрації та районного методичного кабінету, ознайомити під підпис, з - поміж інших, заступника начальника відділу освіти Полтавської РДА ОСОБА_1 /а.с.38/

Вказаним Наказом було затверджено нову посадову інструкцію заступника начальника відділу освіти Полтавської РДА ОСОБА_1, якою визначено повний обсяг завдань та обов'язків позивача. /а.с.39-41/

Вважаючи неправомірним внесення у посадові обов'язки положень, що, начебто, суперечать Довіднику типових професійних характеристик посад державних службовців, затвердженого наказом Національного агентства України з питань державної служби від 13.09.2011 №11 - ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, в обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржуваним наказом №13 від 16.01.2015 було доповнено його посадову інструкцію заступника відділу освіти Полтавської РДА невластивими його посаді обов'язками, що не передбачені положеннями діючого Довідника типових професійних характеристик посад державних службовців.

Суд не погоджується з такими твердженнями позивача з огляду на ступне.

Закон України "Про державну службу" 16 грудня 1993 року №3723-XII ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - Закон №3723-XII ) регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу. Він визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну службу" державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до статті 11 Закону №3723-XII конкретні обов'язки та права державних службовців визначаються на основі типових кваліфікаційних характеристик і відображаються у посадових положеннях та інструкціях, що затверджуються керівниками відповідних державних органів у межах закону та їх компетенції.

Наказом Національного агентства з питань державної служби України від 13.09.2011 №11 було затверджено Довідник типових професійно - кваліфікаційних характеристик посад державних службовців.

Пунктом 4 вказаного Довідника визначено Типові професійно - кваліфікаційні характеристики посад державних службовців місцевої державної адміністрації.

Суд звертає увагу на те, що вимоги, визначені вказаним Довідником типових професійно - кваліфікаційних характеристик посад державних службовців, є загальними і не містять специфіки відповідно до функціонального направлення в діяльності юридичної особи.

Окрім того, суд зауважує, що Наказом №13 від 16.01.2015 Про внесення доповнень до функціональних обов'язків працівників відділу освіти райдержадміністрації було затверджено нову посадову інструкцію заступника начальника відділу освіти Полтавської РДА ОСОБА_1, якою визначений повний обсяг завдань та обов'язків позивача.

Проаналізувавши вищевказану посадову інструкцію /а.с. 23/ судом встановлено, що в цілому, за кількістю та характером посадових обов'язків, обумовлених у вищевказаному документі, дана інструкція, фактично, не відрізняється від попередньої, затвердженої начальником відділу освіти 09 січня 2008 року, з якою позивач був ознайомлений ще 09 січня 2008 року. /а.с. 56/

З приводу тверджень позивача про віднесення до його посадової інструкції обов'язків, що належать методисту районного методичного кабінету, а також, що додаткові обов'язки обмежують повноваження заступника начальника відділу суд звертає увагу на наступне.

Спірні обов'язки містять особливості відповідно до функціонального направлення діяльності відділу освіти Полтавської РДА. Доповнення посадової інструкції додатковими положеннями не обмежують управлінські функції заступника начальника відділу освіти, оскільки, фактично, розширюють коло повноважень та обов'язків останнього і не включають жодних заборон щодо реалізації позивачем своїх повноважень та управлінських функцій.

Крім того, стверджуючи про неправомірність покладення додаткових обов'язків нижчої кваліфікації різних категорій у великих обсягах, ОСОБА_1 не вказує, яку саме норму Закону України "Про державну службу" порушено відділом освіти Полтавської РДА.

Натомість, суд звертає увагу, що згідно зі статтею 32 Кодексу законів про працю у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем і розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Судом встановлено, що метою оскаржуваного Наказу був перерозподіл обов'язків між працівниками у зв'язку з проведенням оптимізації структури відділу освіти райдержадміністрації, а також в зв'язку зі скороченням посад для економії бюджетних коштів. Обов'язки розподілені з урахуванням Наказу Національного агентства з питань державної служби України від 13.09.2011 №11. Окрім того, суд звертає увагу на те, що основні обов'язки заступника начальника відділу освіти Полтавської РДА ОСОБА_1 залишаються незмінними та не відрізняються від обов'язків затверджених попередньою інструкцією.

Відповідачем у встановлений законом строк ознайомлено ОСОБА_1 зі змістом оскаржуваного Наказу №13 від 16.01.2015, чим дотримано вимоги трудового законодавства, що не заперечувалось позивачем у ході розгляду справи. Як не заперечувався і той факт, що ОСОБА_1 на даний час обіймає ту саму посаду за тією ж кваліфікацією.

Натомість, позивачем не доведено протиправність внесення у посадові обов'язки додаткових положень відповідно до специфіки функціональної діяльності відділу освіти Полтавської РДА.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання неправомірним внесення у посадові обов'язки позивача положень, що суперечать Довіднику типових професійних характеристик посад державних службовців, затвердженого наказом Національного агентства України з питань державної служби від 13.09.2011 №11 та скасування наказу від 16.01.2015 №13 в частині затвердження нової посадової інструкції заступника начальника відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача затвердити наказом розподіл обов'язків та повноважень між начальником відділу освіти і заступником начальника відділу освіти, суд зазначає наступне.

Обов'язки начальника структурного підрозділу райдержадміністрації викладені у Постанові Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2012 року № 887 "Про затвердження Типового положення про структурний підрозділ місцевої державної адміністрації" та Положенням про відділ освіти, затверджений розпорядженням голови Полтавської районної державної адміністрації від 07.03.2013 р. № 67 "Про затвердження змін і доповнень до Положення про відділ освіти Полтавської районної державної адміністрації".

Таким чином, на переконання суду, відсутня необхідність у затвердженні додатковим актом розподілу обов'язків та повноважень між начальником відділу освіти та заступником начальника відділу освіти.

Крім того, повноваження відповідача щодо затвердження наказом розподілу обов'язків та повноважень між начальником відділу освіти і заступником начальника відділу освіти є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, наділивши державні органи та осіб, уповноважених виконувати делеговані функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу та особам певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

А тому, задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача затвердити наказом розподіл обов'язків та повноважень між начальником відділу освіти і заступником начальника відділу освіти було б втручанням у дискреційні повноваження відповідача та виходило б за межі завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, при цьому, відповідачем в повній мірі доведено та обґрунтовано, що він діяв на підставі та в межах повноважень визначених законом, оскаржуваний наказ є правомірним та таким, що винесений з метою оптимізації роботи працівників відділу освіти Полтавської райдержадміністрації, а відповідно, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Зважаючи на приписи статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати, понесені позивачем, стягненню на користь останнього не підлягають.

Керуючись статтями 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання дій неправомірними, скасування наказу, зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2015 року.

Суддя О.О. Кукоба