Справа № 2а-5868/09/1770
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/69935/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Вербицької О.В., Зайцева М.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Сарненський комбінат хлібопродуктів»

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2012

у справі № 2а-5868/09/1770 Рівненського окружного адміністративного суду

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Сарненський комбінат хлібопродуктів»

до Сарненської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 28.04.2010 позов задоволено: скасовано податкове повідомлення-рішення Сарненської МДПІ від 14.08.2009 № /3.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2012 постанову суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ВАТ Сарненський комбінат хлібопродуктів» просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Заперечуючи проти касаційної скарги, відповідач просить залишити її без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування позивачу податкового зобов'язання із податку на прибуток та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 17.02.2009 № 61/23/0955704. Згідно цих висновків позивачем порушені норми пункту 5.1. ст.5, підпункту 8.2.1 пункту 8.2 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (Закон № 334/94-ВР): завищено валові витрати у податковому обліку за 4-й квартал 2007 року, 1, 2 та 3-й квартали 2008 року на 381465,00 грн., 119826,00 грн., 90438,00 грн., 60527,00 грн. відповідно, а саме: 381465,00 грн. - витрати, не підтверджені первинними документами; 270791,00 грн. - витрати на оплату оренди приміщення, які не пов'язані із господарською діяльністю; завищено амортизаційні відрахування на загальну суму 378395,00 грн. у податковому обліку за 4-й квартал 2007 року, 1, 2 та 3-й квартали 2008 року, у результаті чого занижено податок на прибуток у податковому обліку за 2-й квартал 2008 року на 42594,00 грн. та завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 860277,00 грн. у податковому обліку за 4-й квартал 2007 року, 1-й та 3-й квартали 2008 року.

За наслідками перевірки та процедури адміністративного оскарження МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.08.2009 № /3, яким позивачу донараховано податкове зобов'язання із податку на прибуток у сумі 29393,00 грн., у т.ч.: 22610,00 грн. - за основним платежем та 6783,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

У судовому процесі встановлено, що позивач у податковому обліку за 1, 2 та 3-й квартали 2008 року включив до складу валових витрат орендну плату за нежитлове приміщення загальною площею 174,98 кв.м., розташоване за адресою м. Київ, вул. Воровського, 22, сплачену за договором оренди нежитлового приміщення від 01.12.2007 ТОВ «Техно-Центр».

За визначенням пункту 1.32 ст. 1 Закону № 334/94-ВР (втратив чинність з 1 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України) господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Відповідно до пункту 5.1 ст.5 Закону № 334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 ст. 5 цього Закону встановлено, що до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті (підпункт 5.2.1 пункту 5.2 цієї статті).

Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.(підпункт 5.3.9 пункту 5.3 цієї статті)

Співставлення наведених норм свідчить про те, що однією з основних ознак, які дають право платнику податків віднести витрати на оплату товарів (послуг) до складу валових витрат, є їх зв`язок із господарською діяльністю платника податку.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що позивачем не було надано у судовому процесі документів на підтвердження зв'язку витрат на оренду приміщення із власною господарською діяльністю.

Суд першої інстанції, на відміну від апеляційного суду, встановивши у судовому процесі обставини використання позивачем орендованого приміщення під офіс, застосувавши вище наведені правові норми, зробив правильний висновок про наявність у позивача правових підстав для включення витрат на оплату оренди цього приміщення до валових витрат як таких, що пов'язані із його господарською діяльністю.

Законодавча вимога норм Закону № 334/94-ВР щодо обов'язкової спрямованості витрат платника податків на використання у господарській діяльності не передбачає обов'язкове отримання прибутку від кожної операції з придбання товарів (послуг). Оренда офісного приміщення має безпосередній зв'язок із господарською діяльністю платника податків, оскільки таке приміщення може використовуватись як для розміщення керівного та технічного персоналу, або здійснення договірної роботи, так і для інших цілей, пов'язаних із господарською діяльністю. В судовому процесі МДПІ не спростовані доводи позивача про здійснення діяльності з використанням зазначеного приміщення для проведення переговорів, укладення договорів з контрагентами з місцезнаходженням іншим, ніж в Рівненській області, в тому числі в Київській області та за межами України. На підтвердження господарських зв'язків з такими контрагентами позивач надав копії договорів поставки (а.с.71-86).

Висновки суду першої інстанції, на відміну від апеляційного суду, відповідають правильному правовому регулюванню вищенаведених норм.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Сарненський комбінат хлібопродуктів» задовольнити, скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2012, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 28.04.2010 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.В. Вербицька
підписМ.П. Зайцев