Справа № 2а-417/10/1070
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Київ К/800/26095/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.03.2010р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013р. у справі

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Василькові Київської області

з участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Васильківська центральна районна лікарня

про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок робочого часу,-

В С Т А Н О В И В :

17.11.2008р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Василькові Київської області (далі Пенсійний фонд) про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови їй у перерахунку стажу роботи на пільгових умовах та зобов'язання провести перерахунок її робочого стажу. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона, як особа, яка працювала на посаді дільничної медсестри лікаря-психіатра з 24.12.1981р. по 5.10.2002р. має право на отримання пенсії за віком з урахуванням стажу роботи, який відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» обчислюється у подвійному розмірі. Проте, пільги по обчисленню стажу за роботу у медичному закладі відповідачем враховані не були, що призвело до порушення її прав.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12.03.2010р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013р., позов задоволено.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Пенсійний фонд звернувся із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. При цьому, скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Пенсійному фонді та з 5.03.2008р. отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003р. №1058-IV.

У період з 18.05.1981р. по 5.10.2002р. ОСОБА_3 працювала у багатопрофільному лікарняно-профілактичному закладі охорони здоров'я - Васильківській центральній районній лікарні (далі Васильківська ЦРЛ).

У період з 18.05.1981р. по 24.12.1981р. позивач працювала на посаді дільничної медсестри наркологічного кабінету. Цей період зараховано відповідачем до стажу роботи у подвійному розмірі, згідно з вимогами Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5.11.1991р. №1788-XIII.

З 24.12.1981р. наказом Васильківської ЦРЛ №171 ОСОБА_3 переведена на посаду дільничної медсестри лікаря-психіатра Васильківської ЦРЛ, на якій працювала до 5.10.2002р.

У вересні 2008 року позивач звернулась до Пенсійного фонду із заявою про зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі періоду роботи з 24.12.1981р. по 5.10.2002р. Листом від 16.10.2008р. №525/7-з-04 відповідач відмовив у задоволенні заяви виходячи з тієї підстави, що право на таке зарахування мають виключно особи, які працювали у психіатричних закладах охорони здоров'я.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000р. №1489-ІІІ (далі - Закон №1489) психіатричний заклад - психоневрологічний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад, центр, відділення тощо всіх форм власності, діяльність яких пов'язана з наданням психіатричної допомоги.

У той же час, стаціонарна психіатрична допомога це психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров'я особи на підставах та в порядку передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

На підставі ст.10 Закону №1489, психіатрична допомога надається психіатричними закладами всіх форм власності, а також лікарями-психіатрами за наявності ліцензії, отриманої відповідно до законодавства. Медичні працівники, інші фахівці для допуску до роботи з особами, які страждають на психічні розлади, повинні пройти спеціальну підготовку та підтвердити свою кваліфікацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Професійна підготовка, перепідготовка та підвищення кваліфікації медичних працівників, інших фахівців, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійснюються відповідно до законодавства.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що визначальним питанням для віднесення періоду роботи до стажу, який зараховується у подвійному розмірі є саме робота, яка полягає у наданні психіатричної допомоги, а не робота у певному закладі охорони здоров'я.

Згідно з довідкою Васильківської ЦРЛ від 5.12.2006р. №998 до функціональних обов'язків дільничної психіатричної медсестри входить надання психіатричної допомоги населенню.

Зокрема, як дільнична психіатрична медсестра, так і сестра медична психіатричного кабінету підпорядкована лікарю психіатру, заступнику головного лікаря по амбулаторно-поліклінічній роботі, старшій медсестрі поліклініки, готує кабінет до прийому хворих, забезпечує наявність необхідної медичної документації, відповідає за санітарно-епідеміологічний стан кабінету, допомагає лікарю при прийомі хворих, при необхідності допомагає хворим підготуватись до огляду лікаря, під час прийому регулює потік хворих, допомагає хворим проконсультуватись у інших спеціалістів. При необхідності супроводжує хворих у стаціонар, веде диспансерний журнал, реєструє виписки хворих в журнал, проводить патронаж диспансерних хворих, відвідує хворих у дільничних лікарнях, ФАПах, виписує рецепти хворим після запису лікаря в амбулаторну карту, допомагає лікарю складати звіт, контролює роботу санітарки та систематично підвищує свою кваліфікацію на конференціях, навчання на курсах.

У період з 15.04.1982р. по 27.04.1982р. та з 17.03.1997р. по 12.04.1997р. позивач проходила курси підвищення кваліфікації середніх медпрацівників, в тому числі щодо удосконалення медсестер психіатричних закладів та удосконалення медсестер психоневрологічних відділень та кабінетів, за результатами яких отримала посвідчення НОМЕР_1 від 27.04.1982р. та свідоцтво НОМЕР_2 з дипломом НОМЕР_3.

Відповідно до статті 27 Закону №1489 професійні права, обов'язки лікаря-психіатра, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, у тому числі здійснюють догляд за особами, які страждають на психічні розлади, при наданні психіатричної допомоги встановлюються Основами законодавства України про охорону здоров'я, цим Законом та іншими законами. Лікар-психіатр, інші працівники, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, в тому числі здійснюють догляд за особами, які страждають на психічні розлади, мають право на пільги, встановлені законодавством України для осіб, зайнятих на важких роботах та з шкідливими і небезпечними умовами праці.

Таким чином, у період з 24.12.1981р. по 5.10.2002р., працюючи на посаді дільничної психіатричної медсестри Васильківської ЦРЛ, позивач надавала психіатричну допомогу хворим, у тому числі здійснювала догляд за особами, які страждають на психічні розлади, що відповідно до ст.27 Закону №1489 є професійним обов'язком працівника, який бере участь у наданні психіатричної допомоги у психіатричному закладі.

Крім того, відповідачем не спростовано той факт, що працюючи на вказаній посаді позивач користувалась пільгами, як медичний працівник, який бере участь у наданні психіатричної допомоги у психіатричних закладах: отримувала 25% надбавки за шкідливість, мала право на скорочену тривалість робочого дня та щорічну додаткову відпустку тривалістю 25 календарних днів за особливий характер праці, пов'язаний з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням.

Отже, враховуючи вище наведене, вірними є висновки судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до статті 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.03.2010р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз