Справа № 2а-2591/11/1070
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року м. Київ К/9991/18721/12

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Київської області (далі - ДПІ)

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 27.07.2011

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2012

у справі № 2а-2591/11/0170

за позовом закритого акціонерного товариства "Інтеркомплектмонтажстрой" (далі - Товариство)

до ДПІ

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У червні 2011 року Товариство звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати нечинним податкове повідомлення-рішення від 24.03.2011 № .

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 27.07.2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2012, позов задоволено з посиланням на те, що подані позивачем первинні документи підтверджують фактичне виконання господарських операцій у рамках правовідносин з товариством з обмеженою відповідальністю «С.Дж.Р. Груп» (далі - ТОВ «С.Дж.Р. Груп»), тоді як вирок про притягнення керівника цього контрагента за фіктивне підприємництво у матеріалах справи відсутній.

Посилаючись на невідповідність висновків судів вимогам чинного законодавства, дійсним обставинам справи та наявним у ній доказам, ДПІ звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалені у справі судові акти та відмовити у позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що податковою інспекцією було проведено документальну позапланову невиїзну документальну перевірку Товариства з питань взаємовідносин з ТОВ «С.Дж.Р. Груп» за період з 01.01.2008 по 31.12.2010.

За наслідками цієї перевірки податковим органом було складено акт від 23.02.2011 № 168/23-2/287341330 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.03.2011 № , згідно з яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток у сумі 24 986,25 грн. (у тому числі 19989 грн. за основним платежем та 4997,25 грн. за штрафними санкціями).

Підставою для цього донарахування став висновок податкового органу про незаконне формування позивачем валових витрат за операціями з придбання підрядних робіт у названого контрагента, у зв'язку з фіктивним характером цих операцій.

Згідно з визначенням, що міститься у пункті 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

В силу вимог підпункту 5.2.1 пункту 5.2 цієї ж статті Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Абзацом четвертим підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

З наведених законодавчих положень вбачається, що податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування податку на прибуток на суму понесених витрат є правомірними за умови реального виконання господарської операції та наявності належним чином оформлених первинних документів, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Досліджуючи відповідність сформованих позивачем валових витрат за операціями з ТОВ «С.Дж.Р. Груп» наведеним критеріям, суди встановили, що на виконання договору від 09.09.2008 № 31/09-08 названий постачальник виконав загально-будівельні та оздоблювальні роботи на об'єкті позивача; виконання цих робіт оформлено актом прийому-передачі виконаних підрядних робіт; позивач оплатив придбані роботи у повному обсязі у безготівкову порядку (що засвідчено випискою з банківського рахунку Товариства).

Наведені первинні документи були цілком об'єктивно розцінені судами як свідчення реальності виконання господарських операцій між позивачем та ТОВ «С.Дж.Р. Груп».

Судами було перевірено і наявність у названого постачальника достатнього обсягу правоздатності на час виконання розглядуваних операцій, а також ліцензії для провадження будівельної діяльності.

Посилання ДПІ на протиправний характер діяльності ТОВ «С.Дж.Р. Груп» у даному випадку обґрунтовано відхилені судами. Адже за відсутності доказів, які б свідчили про існування змови Товариства з його постачальником, здійснення ними узгоджених, взаємозалежних, не обумовлених ринковими механізмами дій, які керовані єдиним органом або особою з метою досягнення вигідних для одного з суб'єктів результатів у сфері оподаткування, право позивача на валові витрати не може ставитися у залежність від діяльності цього контрагента, тобто третьої особи.

ДПІ не подано жодних доказів на підтвердження організованої схеми руху грошових коштів по замкнутому ланцюгу, в результаті чого сплачені на користь цього постачальника кошти повертались Товариству.

З урахуванням викладеного суди попередніх інстанцій цілком об'єктивно зазначили про відсутність підстав для визнання необґрунтованою податкової вигоди, отриманої Товариством за наслідками виконання спірних операцій, та правомірно задовольнили позов.

Доводи податкового органу, викладені у касаційній скарзі, тотожні тим доводам, які були предметом розгляду судами першої та апеляційної інстанцій; їм надано належну правову оцінку, підстави для її неприйняття у касаційного суду відсутні.

Норми права при вирішенні спору застосовані судами правильно. Порушень процесуальних норм, що тягнуть скасування судових актів, не виявлено.

За таких обставин, керуючись статтями 220, 2201, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Київської області відхилити.

2. Постанову Київського окружного адміністративного суду від 27.07.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2012 у справі № 2а-2591/11/0170 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько