Справа № 808/7576/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року ( 17 год. 20 хв.)Справа № 808/7576/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Максименко Л.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Приймака Є.О.,

та представників

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 02.08.2014

від відповідача: Школова Ю.В., довіреність від 06.01.2015 № 221/10/08-32-012

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Мелітополь

до відповідача: Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області, м. Мелітополь

про: визнання нечинним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся із адміністративним позовом до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати нечинним та скасувати рішення від 28.07.2014 № , винесене заступником начальника Мелітопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області Гавриловою С.М., в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 9 402,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що висновок контролюючого органу про порушення підприємцем вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у тому числі, щодо порушення ведення обліку товарних запасів, не відповідає дійсності. Вказує, що стаття 6 зазначеного Закону передбачає, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством . Однак, в акті перевірки відсутня інформація або посилання на те, в якому саме документі, ведення якого передбачено діючим законодавством щодо обліку товарних запасів, позивачем не було відображено (тобто не обліковано) товарні запаси. З огляду на це вважає, що обов'язковою умовою притягнення до юридичної відповідальності є порушення встановленого законодавством порядку обліку товарів, в результаті якого виявлено не обліковані (не оприбутковані) товари, однак такий порядок щодо підприємців нормативно-правовими актами України не передбачений. З огляду на викладене вважає застосування штрафних санкцій неправомірним, а оскаржуване рішення в цій частині незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги з підстав, викладених вище, наполягає на задоволенні позову та скасуванні оскаржуваного рішення.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмових запереченнях від 11.12.2014 вих. № 24104/10/08-32-012 та від 22.01.2015 № 39/10/08-01-10-05-07 посилається на те, що під час проведення перевірки перевіряючими ГУ Міндоходів у Запорізькій області у присутності ОСОБА_3 було знято залишки 30 найменувань товарів наявних у торгівельному павільйоні на загальну суму 4 125,50 грн., про що складено Відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (ТМЦ). Вказує, що відповідно до вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку. При цьому, статтею 6 вказаного Закону передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством. Вважає, що платники податків повинні мати первинні документи на товар та вести облік господарських операцій по придбанню товару та його реалізації незалежно від того, фізичною чи юридичною особою він є. У звязку із цим вважає, що застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 9 402 грн. здійснено відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а тому підстави для скасування рішення в цій частині відсутні. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Під час розгляду справи по суті представник відповідача підтримав заперечення з підстав викладених вище.

В судовому засіданні 02.02.2015 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Згідно наказу Головного управління Міндоходів у Запорізькій області № 399 від 04.07.2014, на підставі направлення від 04.07.2014 № 272 посадовими особами Головного управління Міндоходів у Запорізькій області 05.07.2014 здійснено фактичну перевірку господарської одиниці - магазину «Чайка», розташованого за адресою: смт. Кирилівка, вул. Коса Федотова, 236, що належить суб'єкту господарської діяльності ФОП ОСОБА_3, про що складено акт від 15.07.2014 0122/08/01/22/НОМЕР_2, № 0018/08/32/22/НОМЕР_2 (дата та номер реєстрації акту перевірки в контролюючому органі).

Перевіркою встановлено, що при покупці сигарет «Честерфілд» за ціною 15 грн., бренді за ціною 60 грн., сигарет Кент за ціною 16,50 грн. розрахункова операція проведена не на повну суму покупки, а саме готівкові кошти на суму 16,50 грн. через РРО не проведені. Таким чином, невідповідність готівкових коштів склала 195,50 - 91,50 = 104 грн. на місці проведення розрахунків після повернення суми контрольної закупки далі 104-145,50 грн. = - 41,50 грн., тобто нестача з х-звітом РРО у сумі 41,50 грн. В ході перевірки встановлено порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме при звірці електронної контрольної стрічки, яка підклеюється в книгу обліку розрахункових операцій встановлена нестача на загальну суму 4 000грн., та надлишки на суму 701 грн. Загальна сума порушення обліку товарно-матеріальних цінностей склала 4 701 грн.

Контролюючим органом встановлено порушення ФОП ОСОБА_3 вимог п. 1, 2, 13, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

28.07.2014 Мелітопольською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Запорізькій області винесено податкове повідомлення-рішення форми «С» № , яким до ФОП ОСОБА_3 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 9 404,00 грн.

ФОП ОСОБА_3 скориставшись правом на адміністративне оскарження звернувся із скаргами до ГУ Міндоходів у Запорізькій області та Державної фіскальної служби, які своїми рішеннями залишили скарги позивача без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 28.07.2014 форми «С» № в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 9 402,00 грн., - без змін.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 28.07.2014 форми «С» № в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 9 402,00 грн., ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР).

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або у безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані вести у порядку, передбаченому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку реалізованих товарів (наданих послуг).

До документів, що є підставою для оприбуткування товару, належать первинні документи: накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

Статтею 6 Закону № 265/95-ВР визначено, що облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-УІ, фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтвердні документи щодо походження товару. Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Форма та порядок ведення Книги обліку доходів і витрат затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 № 1686/24218 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення" (далі - Порядок).

Пунктом 6 Порядку визначено, що самозайняті особи заносять до Книги відомості в такому порядку:

1) у графі 1 зазначається дата запису;

2) у графі 2 відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг);

3) у графі 3 вказується сума повернутих самозайнятою особою коштів за товари (роботи та послуги) та/або повернутої передплати;

4) графа 4 розраховується як різниця між отриманим доходом від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності (графа 2) та сумою повернутих самозайнятою особою коштів за товари (роботи та послуги) (графа 3);

5) у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов'язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвічують факт оплати товарів, робіт, послуг;

6) у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов'язані з отриманням доходу за підсумками дня;

7) у графі 7 відображається сума витрат на оплату праці та нарахування на оплату праці найманих осіб, понесені у звітному місяці;

8) у графі 8 відображається сума фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, зокрема, витрати на сплату послуг, зв'язку, орендних та комунальних платежів тощо;

9) у графі 9 зазначається сума чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період (графа 4) та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професіональної діяльності (графи 6, 7, 8).

Як свідчить аналіз п. 6 Порядку, форма Книги обліку доходів і витрат, затверджена вищевказаним наказом, не передбачає ведення обліку товарних запасів.

Таким чином, суд приходить до переконання, що виходячи із системного аналізу зазначених нормативних актів, які визначають порядок обліку доходів і витрат фізичної особи - підприємця, останні не містять обов'язкових вимог щодо обліку товарних запасів у певній формі.

Представником позивача надана для огляду Книга обліку доходів та витрат підприємця за спірний період, з якої судом встановлено, що вона велась відповідно до вимог Порядку, а саме відображались суми отриманого доходу та витрати, повязані із господарською діяльністю з посиланням на первинні документи, а також сума чистого оподатковуваного доходу.

Крім того, представником позивача надані суду оригінали первинних документів, а саме видаткових накладних на придбання товару. Судом здійснено вибіркову перевірку первинних докуентів з відповідними записами у Книзі обліку доходів та витрат і не встановлено розбіжностей.

Таким чином, суд приходить до висновку, що товар, який придбавався ФОП ОСОБА_3, був оприбуткований, шляхом внесення відповідних записів у Книгу обліку доходів та витрат.

Статтею 20 Закону № 265/95-ВР передбачено, що до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як доказ реалізації товарів до матеріалів фактичної перевірки долучені фіскальні чеки від 05.07.2014 № 1289 та № 1290 за продаж сигарет Честер.Бронза вартістю 15,00 грн. та Бренді Каховка Класік 0,5л. за ціною 60,00 грн. відповідно.

Придбання таких товарів приватним підприємцем підтверджується первинними документами, а саме видатковими накладними, а їх оприбуткування - відповідними записами у Книзі обліку доходів та витрат.

Тож, реалізації неоприбуткованого товару в даному випадку бути не може.

Особливу увагу слід звернути на саму процедуру встановлення контролюючим органом порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації. Так, із змісту акту перевірки та пояснень представника відповідача вбачається, що виявлено вказане порушення податковим органом було шляхом звірки електронної контрольної стрічки, яка підклеюється в книгу обліку розрахункових операцій із даними Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (ТМЦ). При цьому було встановлено нестачу товару на загальну суму 4 000 грн. та надлишки на суму 701 грн.

Однак, представник відповідача так і не пояснив, із якого залишку товарів станом на початок проведення такого співставлення, виходив контролюючий орган, говорячи про необлік товарів на суму 4 701 грн., оскільки інвентаризація ані самим підприємцем, ані податковим органом не проводилась, будь-які пояснення позивача щодо залишік товару також відсутні.

Таким чином, суд вважає що проведений таким чином розрахунок нестачі та надлишків грунтується лише на припущеннях та не підтверджений первинними документами.

Отже, суд приходить до висновку, що матеріалами фактичної перевірки, проведеної у ФОП ОСОБА_3 05.07.2014, не підтверджується наявність порушень вимог п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд вважає, що висновок податкового органу, викладений в акті перевірки від 15.07.2014 0122/08/01/22/НОМЕР_2, № 0018/08/32/22/НОМЕР_2 про реалізацію ФОП ОСОБА_3 товарів, які не обліковані в установленому порядку, є помилковим та спростовується дослідженими під час розгляду справи доказами.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, а тому податкове повідомлення-рішення Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області від 28.07.2014 № в частині застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 9 402,00 грн. слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області про визнання нечинним та скасування рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області від 28.07.2014 № в частині застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 9 402,00 грн.

Присудити з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 182,70 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко