Справа № 810/289/15
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/289/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2015 року 810/289/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнівест ПреПрес"

до

Васильківської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

про

визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є незаконними, оскільки податковий орган дійшов помилкових висновків про наявність у ТОВ "Юнівест ПреПрес" зобов'язань зі сплати авансових внесків з податку на прибуток в розмірі 153032,80 грн. Позивач звернув увагу на те, що підприємство за результатами попереднього податкового року має переплату з податку на прибуток, що повинна зараховуватись в рахунок погашення авансових платежів.

Із зазначених підстав позивачем сплата авансових внесків з податку на прибуток не здійснювалась, натомість, податковий орган, зараховуючи суму переплати у рахунок погашення заборгованості, самостійно визначив дату 04.06.2014 та кількість днів затримки, що призвело до прийняття необґрунтованих податкових повідомлень-рішень.

Відповідач будь-яких пояснень та заперечень проти позову до суду не надав.

У судове засідання, призначене на 23.02.2015, з’явився представник позивача та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не з’явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином.

Представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи на інший день у зв’язку з неможливістю представника Васильківської ОДПІ бути присутнім у судовому засіданні.

Згідно ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Крім того, частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідачем не надано суду доказів поважності причин неможливості забезпечення явки представника відповідача на судове засідання, а тому суд на підставі ч. 4 та ч. 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнівест ПреПрес" зареєстроване як юридична особа 11.05.2005, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 19.09.2014.

Відповідно до матеріалів справи, в вересні 2014 року посадовою особою Васильківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області на підставі п.п.20.1.4 п. 20.1 ст.20, п. 75.1 ст. 75, п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку ТОВ "Юнівест ПреПрес" з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов’язань з авансових платежів податку на прибуток.

Результати перевірки позивача оформлено актом від 09.09.2014 №3312/1502-33534821 (далі - акт перевірки).

В ході перевірки податковим органом встановлено, що позивачем порушено термін сплати самостійно визначеного грошового зобов’язання з податку на прибуток протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись із висновками податкового органу та рішеннями, якими ТОВ "Юнівест ПреПрес" визначені штрафні санкції, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Законодавчим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI.

Згідно з підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, зокрема, встановлено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об’єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

На суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом.

Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов’язань.

Дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається починаючи з березня поточного звітного (податкового) року по лютий наступного звітного (податкового) року включно.

Форма розрахунку, передбачена у цьому пункті, затверджується у порядку, встановленому цим Кодексом.

Податкова декларація та розрахунок щомісячних авансових внесків за базовий звітний (податковий) рік подаються протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Розділом ХХ "Перехідні положення" підрозділ 4 "Особливості справляння податку на прибуток підприємств", пунктом 2 абзацом 2 визначено, що платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу, сплачують у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, з 1 січня 2013 року платники податку на прибуток щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

При цьому у складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що у позивача була переплата по авансовим внескам з податку на прибуток в розмірі 884796,00 грн., що підтверджується наступним.

У 2013 році позивач сплатив авансові внески за перший квартал 2013 року в сумі 455069,00 грн., що підтверджується банківськими виписками від 16.01.2013, від 18.02.2013, від 21.03.2013 та платіжним дорученням від 14.02.2013 №177.

Вказана сплата була відображена позивачем у додатку ЗП до податкової декларації за 2013 рік та підтверджена відповідачем шляхом врахування вказаних сум у довідці про стан розрахунків позивача з бюджетом за період з 01.01.2013 по 31.12.2013.

Судом встановлено, що починаючи з ІІ кварталу 2013 року позивач став сплачувати податок на прибуток підприємств на підставі даних, зазначених у відповідних податкових деклараціях.

При цьому, 25.04.2013 позивач перерахував до бюджету авансовий внесок з податку на прибуток за квітень у сумі 130833,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 25.04.2013 №25.

Відповідно до даних, наведених у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за півріччя 2013 року, яка була подана позивачем 09.08.2013 і отримана відповідачем в цей самий день, позивач задекларував зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 338727,00 грн.

Відповідно до даних, наведених у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 9 місяців 2013 року, яка була подана позивачем 07.11.2013 і отримана відповідачем 08.11.2013, позивач задекларував зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 143885,00 грн.

В якості решти оплати, позивачем була врахована сума авансового внеску, яка була перерахована ним 25.04.2013.

Безпосередня сплата податку на прибуток підприємств, нарахованого за діяльності в 4 кварталі 2013 року, позивачем не здійснювалася внаслідок наявності значної переплати за цим податком.

Із врахуванням наведених вище платежів та розрахунків позивач мав фактичну переплату з податку на прибуток підприємств в розмірі 884796,00 грн., що і було відображено в уточнюючій податковій декларації за 2013 року, яка була подана 14.05.2014.

Отже, з наведеного слідує, що станом на березень - травень 2014 року позивач не мав і не міг мати заборгованості зі сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання в сумі 153032,80 грн.

Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового Кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством (нарахування податкового зобов'язання податковим органом), платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового Кодексу України встановлено, що платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Зазначена стаття не містить будь-яких виключень (заборон) щодо видів податків, за якими не може бути здійснено погашення грошового зобов'язання за рахунок надміру сплачених сум такого зобов'язання.

Нормами пунктів 9.1, 9.4 статті 9 Податкового Кодексу України встановлено вичерпний перелік загальнодержавних податків та зборів, та якими передбачено тільки такий вид податку, як "податок на прибуток підприємств". Таким чином, термін "авансовий внесок з податку на прибуток" зазначає строк сплати одного й того ж виду податку - "податок на прибуток підприємств", а саме, його попередню оплату - авансування до наступного терміну сплати за підсумками річної декларації.

Таким чином, податковим законодавством не встановлена заборона погашення авансових внесків з податку на прибуток за рахунок надмірно сплачених сум з цього ж податку.

Отже, за наявності у платника податку надміру сплачених сум з податку на прибуток підприємств, податковий орган повинен без заяви платника податків у автоматичному режимі здійснити зарахування надміру сплачених сум у рахунок погашення відповідних зобов’язань із авансових внесків.

Можливість перерахування надміру сплачених коштів не ставиться в залежність від підстав їх виникнення (реально сплачені, утворились внаслідок перерахунку, внаслідок розстрочення чи відстрочення сплати зобов'язань тощо).

Підсумовуючи вищевказане, суд зазначає, що висновки відповідача про затримку ТОВ "Юнівест ПреПрес" сплати авансових платежів з податку на прибуток в розмірі 153032,80 грн. є безпідставними, оскільки податковий орган у випадках наявності за платником податків переплати з податку на прибуток повинен самостійно здійснювати зарахування таких коштів у рахунок погашення зобов’язань із сплати авансових внесків.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В силу частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнівест ПреПрес" - задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнівест ПреПрес" (код ЄДРПОУ 33534821) сплачений судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.