Справа № 296/7132/14-а
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Драч Ю.І.
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
УХВАЛА

іменем України

"25" лютого 2015 р. Справа № 296/7132/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Зарудяної Л.О.

суддів: Іваненко Т.В.

Охрімчук І.Г.,

при секретарі Ковальчук А.О. ,

за участю представників сторін та прокурора Кравчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської міської ради на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "11" грудня 2014 р. у справі за позовом Приватного підприємства "Юніор-2006" до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішень ,

ВСТАНОВИВ:

ПП «Юніор-2006» звернулося з адміністративним позовм про визнання протиправним та скасування п. 7 рішення Житомирської міської ради від 04.04.2014 р. № 668 "Про поновлення договорів оренди земельних ділянок юридичним особам" в частині не поновлення договору оренди земельної ділянки площею 0, 0554 га за адресою: м. Житомир, вул. І. Кочерги, 2-6 (договір оренди землі від 27.05.2009 р. № 97) та рішення Житомирської міської ради від 18.06.2014 р. № 710 "Про розгляд звернення ПП «Юніор-2006» щодо відмови в поновленні договору оренди земельної ділянки площею 0, 0554 га за адресою: м. Житомир, вул. І. Кочерги, 2-б (договір оренди землі від 27.05.2009 р. № 97).

В своєму позові позивач вказував, що на виконання вимог Закону України "Про оренду землі" неодноразово звертався до відповідача з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки від 27.05.2009 р., однак відповідач відмовився, при цьому не зазначив жодних причин такої відмови і будь-яких порушень із сторони підприємства. Прийняті рішення не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки Житомирською міською радою не було дотримано строків, визначених в ст. 33 Закону України «Про оренду землі», що в свою чергу, не дозволяє позивачу реалізувати визначене в даній статті право на подальше користування орендованою земельною ділянкою.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 11.12.2014 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано п.7 рішення Житомирської міської ради від 04.04.2014 №668 "Про поновлення договорів оренди земельних ділянок юридичним особам" в частині непоновлення договору оренди земельної ділянки площею 0,0554 га ППЮніор-2006" за адресою: м. Житомир, вул. І.Кочерги, 2-б (договір оренди землі від 27.05.2009 №97).

Визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської міської ради від 18.06.2014 №710 "Про розгляд звернення ПП "Юніор-2006" щодо відмови в поновленні договору оренди земельної ділянки площею ,0554 га ППЮніор-2006" за адресою: м. Житомир, вул. І.Кочерги, 2-б (договір оренди землі від 27.05.2009 №97).

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач у справі подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись, зокрема на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржену постанову скасувати та прийняти нову , якою відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Заслухавши пояснення прокурора й представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права, дослідивши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Як свідчать матеріали справи, 27.05.2009 р. на підставі рішення 26 сесії 5 скликання Житомирської міської ради від 16.09.2008 р. № 724 між Житомирською міською радою (відповідач) та ПП «Юніор-2006» (позивач) було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0, 0554 га за адресою: м. Житомир, вул. І. Кочерги, 2-6, строком на п'ять років, який був зареєстрований у Житомирській регіональній філії Центру Державного земельного кадастру 27.05.2009 р. за № 97.

На виконання умов договору згідно акту від 27.05.2009 р. земельну ділянку було передано у користування позивачу строком на п'ять років.

Відповідно до п. 12 даного договору оренди земельної ділянки відповідна земельна ділянка передавалась в оренду для роздрібної торгівлі закладу культурно-побутового обслуговування.

Пунктом 13 даного договору визначено цільове призначення земельної ділянки - для іншого комерційного використання.

Пунктом 6 вищевказаного договору також передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У разі відсутності письмових заперечень з боку орендодавця на протязі одного місяця після закінчення строку договору, договір вважається пролонгованим на термін, зазначений у цьому договорі, на цих же умовах з врахуванням орендної плати відповідно до діючого законодавства та "Положення про порядок встановлення розмірів та справлення орендної плати за земельні ділянки в м. Житомирі, які перебувають у державній або комунальній власності".

Необхідно зазначити, що відносини, пов'язані з орендою землі, відповідно до статті 2 Закону України "Про оренду землі" регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону (абз.1,2 ст.16 Закону України "Про оренду землі").

Згідно з приписами ст.33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Матеріали справи свідчать, що листом від 29.01.2014 №15/757 (а.спр.14) відповідач повідомив позивача, що термін дії відповідного договору закінчується 27.05.2014, а тому з метою недопущення втрат міського бюджету ПП "Юніор-2006" необхідно своєчасно звернутися для вирішення питання поновлення терміну дії цього договору. Також зазначалось, що орендар зобов"язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше, ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Для цього позивачу було рекомендовано звернутись до Управління Держземагенства в Житомирському районі Житомирської області для отримання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

04.04.2014 р. Житомирською міською радою 35 сесії 6-го скликання прийнято рішення №668 "Про поновлення договорів оренди земельних ділянок юридичним особам"(а.спр.19), відповідно до п. 7 якого було вирішено повідомити позивача (договір оренди земельної ділянки площею 0, 0554 га за адресою вул. Кочерги, 2-6) про не поновлення зазначених договорів оренди землі. Підстава - рекомендація постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування від 02.04.2014 р.

Відповідною рекомендацією від 02.04.2014 р. №715/22 к. 3 визначено, що постійна комісія з питань містобудування, архітектури та землекористування рекомендує доповнити проект рішення "Про поновлення договорів оренди землі юридичним особам" пунктом щодо повідомлення про не поновлення договорів оренди землі ПП "Юніор-2006" та іншим юридичним особам.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

За приписами частини другої статті 5 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини третьої статті 140, частини першої статті 144 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з ч.10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Частинами 1 та 2 ст. 83 цього Кодексу встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно, і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).

Згідно з частиною другою статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

Статтею 172 цього Кодексу встановлено, що територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що міська рада у справі, яка розглядається, є суб'єктом цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин.

З врахуванням приписів п.б) ст.5 Земельного кодексу України земельне законодавство базується, зокрема на принципі забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, що перебувала у її власності, міська рада відповідно до статті 5 Земельного кодексу України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Тобто, при здійсненні повноважень власника землі відповідач є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею. У цьому випадку відсутня підпорядкованість одного учасника земельних правовідносин іншому, яка має місце під час здійснення органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій.

Частиною четвертою статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Зазначені положення Основного Закону кореспондуються з пунктом "в" статті 5 Земельного кодексу України, згідно якого земельне законодавство базується на принципі невтручання держави у здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини шостої статті 319 ЦК України держава не втручається у здійснення власником права власності.

Тобто, пряме адміністрування з боку органів влади є неприпустимим.

Судова колегія наголошує, що суд першої не звернув уваги на те, що правовідносини, які склалися між сторонами в даній справі, стосуються права та підстав набуття права користування, а саме права оренди на спірну земельну ділянку.

Так, міська рада як власник землі вільна у виборі суб'єкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом.

Водночас, відповідач владних управлінських функцій не здійснював і суб'єктом владних повноважень у цих відносинах не був.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 14 лютого 2012 року, 06 листопада 2012 року та 01 жовтня 2013 року (справа № 21-345а13).

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За нормою частини третьої статті 22 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Враховуючи викладене, за суб`єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, Корольовський районний суд м. Житомира дійшов помилкового висновку про те, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, може бути розглянутий за правилами, встановленими КАС України, а тому рішення у цій справі підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування норм процесуального закону із закриттям провадження у справі, з роз'ясненням позивачеві про право на звернення до суду на загальних підставах в порядку господарського судочинства.

Згідно з ч.3 ст.157 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Враховуючи, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства , то має місце підстава для закриття провадження у вказаній справі, а постанову суду першої інстанції слід скасувати.

Апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції задовольняє частково.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської міської ради задовольнити частково.

Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "11" грудня 2014 р. скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.О. Зарудяна

судді: Т.В. Іваненко

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "26" лютого 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2,3 - позивачу Приватне підприємство "Юніор-2006" вул.Довженка,38, кв.1,м.Житомир,10000; представнику позивача Новосад Н.В., АДРЕСА_2

4- відповідачу Житомирська міська рада майдан С.П. Корольова, 4/2,м.Житомир,10014

5- прок. Житом.обл. - ,