Справа № 820/1095/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 лютого 2015 р. № 820/1095/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Панченко О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області
про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - гр. СРВ ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо обміну громадянину Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідки на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_1 у зв'язку з досягненням ним 45-річного віку;

- зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області здійснити громадянину Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, обмін посвідки на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_1 у зв'язку з досягненням ним 45-річного віку.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що звернувся у встановленому законодавством України порядку до відповідача із заявою з проханням обміняти бланк посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з досягненням 45-річного віку. Однак, в порушення вимог діючого законодавства Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області не здійснило дій щодо обміну посвідки, чим на думку, позивача порушило ст.11 Постанови Кабінету Міністрів України № 251 від 28.03.2012 року. Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду.

Представник позивача гр. ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_5, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, прибув у судове засідання та склав на адресу суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позов просив задовольнити. (а.с.20).

Представник відповідача - Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, у письмових заперечення на позов просив суд розглядати справу за його відсутності. (а.с.16- 18).

У запереченнях на позов (а.с.16-18) представник відповідача зазначив, що головним спеціалістом відділу імміграції ГУ ДМС в Харківській області встановлено, що за обліками Управління значиться гр. В'Єтнаму ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 Матеріалами особової справи про надання дозволу на імміграцію та видачі посвідки на постійне проживання гр. В'Єтнаму ОСОБА_2 встановлено, що 17.03.2011р. було вилучено Слідчим управлінням ГУ МВС України в Харківській області на підставі постанови про здійснення виїмки, про що складено відповідний протокол. Вказане унеможливлює проведення дій щодо обміну бланку посвідки відповідно до заяви позивача. ГУ ДМС в Харківській області запобігаючи можливому незаконному перебуванню на території України позивача, тимчасово відмовило в здійсненні обміну посвідки та залишило на зберіганні заяву позивача разом з усіма доданими до заяви документами до того часу, коли Слідче управління поверне особисті справи. За таких підстав, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову.

Оскільки матеріали справи містять докази, які в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, а завданням адміністративного судочинства України згідно з ч.1 ст.2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і неухильне дотримання судом вимог даної норми процесуального закону є обов'язковим в кожній адміністративній справі, то з огляду на приписи ст.41, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень на позов, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

За матеріалами справи судом встановлено, що позивач - громадянин В'єтнаму ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення ВГІРФО УМВС України в Харківській області від 17.02.2005р. документований безстроково посвідкою на постійне проживання в Україні, серії НОМЕР_1. (а.с.6).

В даній посвідці також міститься відмітка про місце реєстрації позивача.

05.12.2014 року позивач відповідно до п. 9 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання і посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою КМУ від 28.03.2012р. № 251, звернувся із заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з досягненням ним 45-річного віку. До заяви були додані необхідні документи та квитанції. (а.с.8).

17.12.2014р. відповідач - ГУ ДМС в Харківській області, листом за вих. № 24322, повідомив позивача про те, що здійснити обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні неможливо, у зв'язку з тим, що у березні 2011р. особова справа про залишення на постійне проживання в Україні гр. В'Єтнаму ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (позивача) на підставі постанови СУ ГУМВС України в Харківській області про здійснення виїмки, співробітниками УБЗПТЛ ГУМВС України в Харківській області була вилучена та до ГУ ДМС України не поверталась. Отже, вирішити питання на теперішній час щодо обміну бланку посвідки неможливо. (а.с. 7).

Вирішуючи спір суд зазначає, статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов'язки, що і громадяни України.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначені Законом України "Про імміграцію".

Так, відповідно до ст. 1 вищенаведеного Закону, імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; імміграційна віза позначка у паспортному документі, що засвідчує право іноземця чи особи без громадянства на в'їзд в Україну для постійного проживання.

Згідно з абз. 6 ст. 1 Закону України "Про імміграцію", посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Стаття 12 Закону України "Про імміграцію" передбачає, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Відповідно абз.4 п.4 Прикінцевих Положень Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 року, вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію в Україну іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 6 березня 1998 року за Угодою між Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам та Урядом СРСР про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР від 2 квітня 1981 року, залишилися проживати в Україні і звернулися протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні.

Відповідно до Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 р. № 251 визначено, що цей Порядок визначає механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання.

Строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25 - і 45 - річного віку згідно п. 9 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України.

Для обміну посвідки на постійне проживання в разі досягнення іноземцем та особою без громадянства 25- і 45-річного віку подаються документи, зазначені у підпунктах 1 - 4 і 6 пункту 15 цього Порядку (п. 16 Порядку).

Згідно п.11 Порядку №251, видача посвідки має бути здійснена протягом семи днів.

Пунктом 12 Порядку №251 визначено, що посвідка видається іноземцеві та особі без громадянства під розписку після пред'явлення паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, в якому на останній вільній сторінці проставляється відмітка про отримання посвідки за встановленим МВС зразком, що скріплюється печаткою (за бажанням іноземця та особи без громадянства така відмітка може проставлятися у вкладному талоні).

Пунктом 17 вищезазначеного Порядку передбачено, що рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі: 1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку; 2) необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі; 4) подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; 5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання); 6) інших випадках, передбачених законами.

З'ясувавши обставини спірних правовідносин і перевіривши їх добутими доказами, суд доходить висновку, що суб'єктом владних повноважень не наведено жодних правових підстав, з якими законодавцем визначено перелік законних підстав для прийняття рішення про відмову проведення обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні.

Зважаючи на те, що будь - яких зауважень щодо поданої заяви та доданих до неї документів, відповідачем не наведено, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність та обґрунтованість відмови у обміну позивачу бланку посвідки на постійне проживання в Україні.

Згідно зі ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Оскільки судовим розглядом встановлений факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, то позов в частині зобов'язання відповідача здійснити обмін бланку посвідки належить задовольнити, адже обґрунтованість заявленої вимоги підтверджена добутими судом і долученими до матеріалів справи доказами.

Суд відмовляє у задоволенні позову в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача - ГУ ДМС України в Харківській області, щодо обміну гр. В'Єтнаму ОСОБА_2 посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1, оскільки відповідачем було розглянуто заяву позивача в установлений законом строк та надано відповідь від 17.12.2014р. за вих. № 24322 (а.с. 7).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8-14, 71, 128, 159, 160-164, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов гр. В'Єтнаму ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області здійснити громадянину Соціалістичної Республіки В'тнам ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, обмін посвідки на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_1 у зв'язку з досягненням ним 45-річного віку.

в іншій часині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Панченко О.В.