Справа № 826/12999/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 лютого 2015 року № 826/12999/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Громадського об'єднання "Український суспільно-правовий рух Демократія через право"
до Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів загальної юрисдикції Члена Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції - Варишко П.В. Члена Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції - Галабала М.В. Члена Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції - Смирнової К.І. Члена Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції - Соловйової М.М. Члена Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції - Кармазіна Ю.М. Члена Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції - Лавренюка М.Ю. Члена Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції - Мойсика В.Р. Члена Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції - Щотки С.О. Члена Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції - Мучажак Я.В., третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Вища рада юстиції
про визнання протиправним та скасування регламенту
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Громадське об'єднання «Український суспільно-правовий рух: Демократія через право» звернулось до суду з позовом до Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів загальної юрисдикції, члена Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції - Варишко П.В., члена Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції - Галабали М.В., члена Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції - Смирнової К.І., члена Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції - Соловйової М.М., члена Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції - Кармазіна Ю.М., члена Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції - Лавренюк М.Ю., члена Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції - Мойсик В.Р., члена Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції - Щотки С.О., члена Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції - Мучажак Я.В., третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Вища рада юстиції про визнання протиправним та скасування з моменту прийняття регламенту Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів загальної юрисдикції, затверджений 03.07.2014 протоколом №1.

Позивач клопотав про вирішення справи за його відсутності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржений регламент суперечить ст. 4, 6 Закону України «Про відновлення довіри до органів судової влади в Україні». Також, позивач вказує, що Регламентом визнано норми, які не містяться у вказаному Законі як-то у разі вибуття члена Комісії, набуття особою, обраною чи призначеною за квотою того самого суб'єкта, за квотою якого членом Комісії стала особа, яка вибула; не регламентовано порядок вирішення питання про відвід членів Комісії. Крім того, позивач вказує, що в Регламенті не передбачено права судді щодо яких буде проводитись перевірка, а саме: надання суддею пояснень лише з дозволу Голови Комісії.

Відповідач - член Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції - Галабала М.В - заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, з яких вбачається, що позивач не перебуває у правовідносинах ні з Комісією, ні з її членами, оскільки на розгляді у Комісії відсутня будь-яка його заява про проведення перевірки судді (суддів).

Інші відповідачі та третя особа без самостійних вимог на предмет спору письмових пояснень по суті позовних вимог не надали, явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового вирішення справи.

В судовому засіданні ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Порядок діяльності Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції (далі - Комісія), утвореної відповідно до Закону України "Про відновлення довіри до судової влади в Україні" щодо здійснення тимчасового посиленого заходу з розгляду питань про притягнення суддів судів загальної юрисдикції до дисциплінарної відповідальності і звільнення з посади у зв'язку з порушенням присяги з метою підвищення авторитету судової влади України та довіри громадян до судової гілки влади, відновлення законності та справедливості визначено Регламентом Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції затвердженим Рішенням Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції від 03.07.2014 №1 (далі - Регламент).

Вирішуючи адміністративну справу по суті, суд виходить з того, що визначення обґрунтованості Регламенту, а отже і вмотивованості позовної заяви, полягає у визначенні відповідності прийнятого рішення наданим відповідачу повноваженням, при цьому, із обов'язковим встановленням відповідності його Закону України "Про відновлення довіри до судової влади в Україні".

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на не відповідність п. 1.3, 1.6 пп. 2.2.1, пп. 2.2.2, п. 2.2.4, п. 4.1.2, п. 5.1.3, 6.5 Регламенту Закону України "Про відновлення довіри до судової влади в Україні".

Статтею 4 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» визначено, що Тимчасова спеціальна комісія здійснює свою діяльність у формі засідань, які фіксуються протокольно.

Тимчасова спеціальна комісія здійснює свою діяльність на підставі цього Закону, відповідно до Регламенту Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції, що затверджується на першому засіданні Тимчасової спеціальної комісії.

Тимчасова спеціальна комісія на своєму першому засіданні затверджує Регламент Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті Вищої ради юстиції та в газеті "Голос України", обирає із свого складу голову, заступника голови і секретаря Тимчасової спеціальної комісії.

Тимчасова спеціальна комісія вважається утвореною за умови призначення до її складу не менше дев'яти членів, про що робиться повідомлення на офіційному веб-сайті Вищої ради юстиції та в газеті "Голос України".

Діяльність Тимчасової спеціальної комісії припиняється після закінчення строку, визначеного у статті 2 цього Закону, про що на офіційному веб-сайті Вищої ради юстиції робиться відповідне повідомлення. Зазначене повідомлення також публікується в газеті "Голос України".

Згідно із ст. 2 згадуваного Закону перевірка суддів проводиться протягом одного року з дня формування складу Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції (далі - Тимчасова спеціальна комісія), що утворюється у порядку, визначеному статтею 4 цього Закону.

З системного аналізу викладеного вбачається, що датою завершення роботи Комісії є дата закінчення однорічного строку від дати її утворення.

Відповідно до п. 1.3 Регламенту Комісія діє при Вищій раді юстиції та вважається утвореною за умови призначення до її складу не менше дев'яти членів, про що робиться повідомлення на офіційному веб-сайті Вищої ради юстиції та в газеті "Голос України". З дня утворення Комісії юридичні або фізичні особи протягом шести місяців можуть подавати до Комісії у письмовій формі заяви згідно із статтею 3 цього Закону про проведення перевірки індивідуально визначеного судді (суддів).

Згідно із п. 1.6 Регламенту перевірка суддів проводиться протягом одного року з дня формування складу Комісії у порядку, визначеному статтею 4 Закону. Комісія вважається сформованою з дня обрання на її першому засіданні голови, заступника голови, секретаря Комісії, затвердження регламенту.

Отже, Регламентом визначено, що датою припинення завершення роботи Комісії є дата закінчення однорічного строку від дати формування складу такої Комісії.

Судом встановлено, що Комісію утворено 12.06.2014 та сформовано 03.07.2014, отже, відповідно до ст. 4 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» датою закінчення роботи Комісії є 12.06.2015. Натомість відповідно до згадуваних норм Регламенту датою закінчення роботи Комісії є 03.07.2015.

Таким чином, оцінюючи норми п. 1.3, 1.6 Регламенту у кореспонденції ст. 4, 2 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» суд дійшов висновку про невідповідність норми п. 1.3, 1.6 Регламенту згадуваними нормам Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні», що свідчить про їх протиправність.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» Тимчасова спеціальна комісія для здійснення своїх повноважень може витребовувати та одержувати необхідну інформацію від судових та правоохоронних органів. Тимчасова спеціальна комісія може витребовувати у відповідного суду або правоохоронного органу копії матеріалів закінчених розглядом судових справ, ознайомлюватися з судовими справами, розгляд яких не закінчено, робити з них копії, отримувати пояснення від суддів, які приймали рішення, що є предметом перевірки, та від суддів, які займали адміністративні посади в суді, де працював суддя на момент ухвалення рішення, яке є предметом розгляду Тимчасової спеціальної комісії, робити відповідні запити, вивчати особові справи суддів, щодо яких проводиться перевірка.

Судові та правоохоронні органи, яким направлено письмовий запит Тимчасової спеціальної комісії, зобов'язані протягом десяти днів з дня отримання такого запиту надати Тимчасовій спеціальній комісії необхідну інформацію та/або копії матеріалів судової справи.

Невиконання законних вимог Тимчасової спеціальної комісії щодо надання інформації, копій матеріалів судової справи, відмова в ознайомленні з судовою справою або знятті копій з матеріалів справи, розгляд якої не закінчено, надання завідомо неправдивої інформації, а так само недодержання строків, встановлених частиною шостою цієї статті, тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З системного аналізу викладеного вбачається, що саме Комісії може витребовувати запитами копії матеріалів судових справ. Обов'язковими для виконання для судових та правоохоронних органів є запити саме Комісії.

Згідно із п. 2.2.1 Регламенту члени Комісії є рівноправними і здійснюють свої повноваження відповідно до Закону. Член Комісії має право, зокрема, за рішенням Комісії або за дорученням голови Комісії для здійснення своїх повноважень може витребовувати та одержувати необхідну інформацію від судових та правоохоронних органів.

Отже, Законом визначено, що Комісія може витребовувати у відповідного суду або правоохоронного органу копії матеріалів закінчених розглядом судових справ. Натомість, вказаним вище пунктом Регламенту члену Комісії надано право витребовувати інформацію від судових та правоохоронних органів, що свідчить про невідповідність п. 2.2.1 Регламенту ст. 6 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні», що свідчить про протиправність п. 2.2.1 Регламенту.

Відповідно до п. 2.2.2 Регламенту Член Комісії зобов'язаний: сумлінно виконувати доручення Комісії та голови Комісії; особисто брати участь у засіданнях Комісії, а у разі неможливості бути присутнім на засіданні - повідомляти голову Комісії про причини неявки.

Згідно з п. 1 Регламенту у своїй діяльності Комісія керується Конституцією України, законодавством України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, рішеннями Європейського суду з прав людини, Законом України "Про відновлення довіри до судової влади в Україні" (далі - Закон) та іншими нормативно-правовими актами.

Основними засадами діяльності Комісії є: верховенство права, відкритість, гласність, законність, рівність прав учасників засідань, колегіальність прийняття рішень, незалежність, об'єктивність, повне з'ясування обставин, забезпечення судді права на захист.

Також, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» Тимчасова спеціальна комісія здійснює свою діяльність на підставі цього Закону, відповідно до Регламенту Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції, що затверджується на першому засіданні Тимчасової спеціальної комісії

З системного аналізу викладеного вбачається, що Регламентом визначено обов'язок Членів комісії керуватись Конституцією України, законодавством України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, рішеннями Європейського суду з прав людини, Законом України "Про відновлення довіри до судової влади в Україні" (далі - Закон) та іншими нормативно-правовими актами та виконувати доручення Комісії та голови Комісії; особисто брати участь у засіданнях Комісії, а у разі неможливості бути присутнім на засіданні - повідомляти голову Комісії про причини неявки.

Положення Регламенту підлягають застосування в цілому, тобто п. 2.2.2 Регламенту про протиправність якого вказує позивач, підлягає застосуванню з урахуванням норм п. 1 цього ж Регламенту. Отже, твердження позивача, що Регламентом не визначено обов'язку членів Комісії керуватися Конституцією України та іншими Законами, є необґрунтованим.

Також, згідно п. 2.2.4 Регламенту у разі вибуття члена Комісії, повноваження члена Комісії набуває особа, обрана чи призначена за квотою того самого суб'єкта, за квотою якого членом Комісії стала особа, яка вибула.

Порядок обрання членів Комісії визначено ч. 4-7 ст. 6 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» та не містить норми щодо набуття повноважень члена Комісії, у разі вибуття члена Комісії, особою, обраною чи призначеною за квотою того самого суб'єкта, за квотою якого членом Комісії стала особа, яка вибула.

Як зазначено вище, згідно ст. 4 згадуваного Закону Тимчасова спеціальна комісія здійснює свою діяльність на підставі цього Закону.

Отже, Регламентом не може бути визначений іншій, ніж визначений Законом порядок обрання (призначення) членів Комісії, як то визначено п. 2.2.4 Регламенту, що свідчить про протиправність вказаного пункту Регламенту.

Також, п. 6.5 Регламенту передбачено порядок відводу Члену Комісії, а саме:

У разі виявлення обставин, які можуть викликати сумнів щодо об'єктивності та неупередженості члена Комісії при розгляді питання, член Комісії має заявити самовідвід. З таких самих підстав відвід члену Комісії може заявити особа, щодо якої приймається рішення (пп. 6.5.1. Регламенту).

Рішення про відвід (самовідвід) кількох членів Комісія приймає по кожному з них окремо. Член Комісії, щодо якого приймається рішення, не бере участі у голосуванні з цього питання (пп 6.5.2. Регламенту).

У разі відсутності кворуму на засіданні Комісії після задоволення відводу (самовідводу) члена (членів) Комісії, розгляд питання відкладається (пп 6.5.3. Регламенту).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» тимчасова спеціальна комісія здійснює свою діяльність у формі засідань, які фіксуються протокольно.

З системного аналізу викладеного вбачається, що рішення щодо наявності /відсутності підстава для відводу (самовідводу) члена Комісії оформляється протокольно, що спростовує твердження позивача, що законодавчо не визначено як оформляється рішення за результатами за результатом вирішення питання про відвід (самовідвід).

Проте, суд погоджується з твердження позивача, що в Регламенті не визначено механізм вирішення питання про відвід, а саме: порядок і форма відводу (самовідводу), коло осіб, які мають право заявити відвід, чи вирішується питання про відвід в присутності заявника та члена Комісії.

Пунктом 5.1.3 Регламенту визначено, що про дату, час і місце проведення засідання Комісії, на якому проводиться перевірка судді (суддів), його (їх) повідомляють шляхом розміщення інформації про це на офіційному веб-сайті Вищої ради юстиції або в газеті "Голос України" не пізніш як за 10 днів до дня проведення засідання Комісії, а також додатково надсилають йому (їм) поштове повідомлення з письмовим підтвердженням про отримання. У разі відсутності у Комісії контактної поштової адреси судді (суддів), повідомлення може бути надіслане іншими доступними способами зв'язку, включаючи повідомлення по телефону, повідомлення по факсу та іншими способами.

Відповідно до п. 4.1.2 Регламенту проведення перевірки передбачає: а) дослідження обставин, вказаних у заяві про проведення перевірки судді, та витребуваних чи доданих матеріалів; б) заслуховування на засіданні Комісії пояснень судді, щодо якого проводиться перевірка, або його представника, за необхідності - інших осіб; в) ухвалення висновку або рішення за підсумками проведеної перевірки судді.

Згідно із ч. 5 ст. 6 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» з метою забезпечення прав судді, щодо якого проводиться перевірка, йому, з метою його захисту, надається право бути присутнім безпосередньо та/або через свого представника на засіданні Тимчасової спеціальної комісії, надавати усні та письмові пояснення, а також будь-які докази на свій захист.

Суддя, щодо перевірки якого на веб-сайті Вищої ради юстиції або в газеті "Голос України" розміщено оголошення про призначення засідання Тимчасової спеціальної комісії, має право ознайомитися із заявою щодо його перевірки та матеріалами до неї.

Якщо суддя, щодо якого проводиться перевірка, не може особисто прибути на засідання Тимчасової спеціальної комісії, він може бути представлений на засіданні комісії через представника, повноваження якого підтверджуються нотаріально посвідченою довіреністю, а якщо представник має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, - ордером або угодою про надання правової допомоги судді, щодо якого проводиться перевірка.

Неприбуття з будь-яких причин на засідання Тимчасової спеціальної комісії судді, щодо якого проводиться перевірка, або його представника не перешкоджає проведенню засідання Тимчасової спеціальної комісії та ухваленню нею висновку щодо такого судді.

Отже, згадувана норма Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» не містить обмежень щодо надання суддею, щодо якого проводиться перевірка, на засіданні Комісії пояснень по суті питання, яке розглядається.

Натомість, п. 6.7.3 Регламенту визначено, що учасник засідання Комісії з дозволу головуючого виступає та надає пояснення по суті питання, яке розглядається.

З огляду на викладене, п. 6.7.3 Регламенту не відповідає нормам ст. 6 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні», що свідчить про його протиправність.

При цьому, згідно з п. 6.3.4 Регламенту суддя, стосовно якого Комісія проводить перевірку, має право ознайомитись із заявою щодо його перевірки та матеріалами до неї до початку засідання у порядку, передбаченому в пункті 11 статті 4 Закону.

Проте, п. 11 ст. 4 Закону регулює порядок проведення публікації оголошень про проведення засідань Комісії та не визначає порядку ознайомлення судді щодо якого проводиться перевірка із заявою щодо його перевірки та матеріалами до неї.

Отже, Регламентом визначено наступні права судді, щодо якого проводиться перевірка: ознайомитись із заявою щодо його перевірки та матеріалами до неї, бути присутнім на засіданні Комісії особисто або через представника, давати усні та письмові пояснення на засіданні Комісії. Проте, Регламентом не визначено порядок ознайомлення судді, щодо якого проводиться перевірка з заявою та матеріалами до неї та обмежено права судді, щодо якого проводиться перевірка на надання пояснень (виключно з дозволу Головуючого).

Принцип правової визначеності є невід'ємною, органічною складовою принципу верховенства права та являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування.

Конституційний Суд України в Рішенні від 29 червня 2010 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію» зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини).

У справі Стіл та інші проти Сполученого Королівства Суд вказує, що вимога Конвенції пункту 2 ст. 10 про те, що обмеження здійснення свободи вираження поглядів, яке має бути встановлене законом, є рівнозначною вимозі, передбаченій у пункті 1 ст. 5 про те, що будь-яке позбавлення свободи має бути законним. Суд наголошує: Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», у пункті 1 ст. 5 зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке позбавлення свободи відповідає меті ст. 5 і не є свавільним (п. 54).

З огляду на викладене, на думку суду, Регламент в оскарженій частині не відповідає принципу правової визначеності, не забезпечує однакове застосування та не виключає необмеженості трактування як порядку проведення перевірки суддів в цілому, так з забезпечення прав судді щодо якого проводиться перевірка, що є неприпустимим.

З системного аналізу викладеного вбачається, що п. 1.3, 1.6 пп. 2.2.1, п. 2.2.4, п. 4.1.2, 6.5 Регламенту (в редакції від 03.07.2014) не відповідають згадуваним нормам Закону України "Про відновлення довіри до судової влади в Україні", отже є протиправними.

Судом встановлено, що рішенням Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції від 24.09.2014 №2 внесено зміни до Регламенту Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції затвердженим Рішенням Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції від 03.07.2014 №1 та викладено оскаржувані пункти Регламенту у новій редакції.

Так, п. 2.2.1 Регламенту викладено в наступні редакції: для здійснення своїх повноважень може витребовувати та одержувати необхідну інформацію від судових та правоохоронних органів.

Пунктом 4.1.2 Регламенту визначено, що Проведення перевірки передбачає: а) витребування та одержання необхідної інформації від судових та правоохоронних органів відповідно до статті 6 Закону; б) дослідження обставин, вказаних у заяві про проведення перевірки судді, та витребуваних чи доданих матеріалів; в) заслуховування на засіданні Комісії пояснень судді, щодо якого проводиться перевірка, або його представника, за необхідності - інших осіб; г) ухвалення висновку або рішення за підсумками проведеної перевірки судді.

Також, п. 6.3.4 Регламенту викладено в наступній редакції: суддя, стосовно якого Комісія проводить перевірку, має право ознайомитись із заявою щодо його перевірки та матеріалами до неї до початку засідання у порядку, передбаченому в пункті 5 статті 6 Закону.

Відповідно до п. 6.5.1 Регламенту (в редакції від 24.09.2014) у разі виявлення обставин, які можуть викликати сумнів щодо об'єктивності та неупередженості члена Комісії при розгляді питання, член Комісії має заявити самовідвід. З таких самих підстав відвід члену Комісії може заявити учасник засідання Комісії. Рішення про відвід члена Комісії в такому разі приймається на її засіданні. Член Комісії, щодо якого приймається рішення, не бере участі у голосуванні з цього питання.

Отже, відповідачами рішенням Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції від 24.09.2014 №2 оскаржувані пункти Регламенту частково викладено в новій редакції, отже такі пункти Регламенту в оскаржуваній на час вирішення справи не створюють жодних правових наслідків, а тому хоч і є протиправними, проте не підлягають скасуванню.

Щодо наявності порушення прав, свобод та інтересів позивача Регламентом в оскарженій частині, суд зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтерес.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач не перебуває у правових відносинах ні з Комісією, ні з членами Комісії, оскільки на час вирішення справи ним не подавалась заява про проведення перевірки індивідуально визначеного судді (суддів), позивач не можу бути суб'єктом проведення перевірки та особою, що обирає чи можу бути обрана Членом Комісії.

Під час вирішення справи позивач не довів порушення його прав регламентом в оскарженій частині.

Підсумовуючи викладене, хоча й що п. 1.3, 1.6 пп. 2.2.1, п. 2.2.4, п. 4.1.2, 6.5 Регламенту (в редакції від 03.07.2014) не відповідають згадуваним нормам Закону України "Про відновлення довіри до судової влади в Україні", проте рішенням Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції від 24.09.2014 №2 Регламент викладено в іншій редакції, оскільки позивач не є учасником правовідносин з відповідачами та Регламентом не порушено конкретно визначених прав, свобод та інтересів та не створено обов'язків для позивача, отже суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено суду правомірність прийнятої оскаржуваної постанови.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда