Справа № П/811/3462/14
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2015 рокусправа № П/811/3462/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О. (доповідач)

суддів: Чередниченко В.Є. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області
на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.11.2014р. у справі №П/811/3462/14
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітанівське зернозберігальне підприємство»
до: про:Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

09.10.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Капітанівське зернозберігальне підприємство» (далі - ТОВ «Капітанівське зернозберігальне підприємство») звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі - Кіровоградська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення / а.с. 3-12/.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.10.2014р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №П/811/3462/14 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 1/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що в результаті проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Капітанівське зернозберігальне підприємство» з питань правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту податку на додану вартість (далі - ПДВ) за травень, червень 2014р. , відповідачем було зроблено висновок про те, що господарські операції між позивачем та ПВКФ «Даск Транс Сервіс» не спричиняють реального настання наслідків, що свідчить про не підтвердження реальності здійснення цих операції, і як наслідок про нікчемність угод укладених між позивачем та цим контрагентом, що на думку податкового органу призвело до порушення вимог податкового законодавства, і як наслідок до завищення позивачем суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість (далі - ПДВ) (рядок 19) податкової декларації за травень 2014р. в розмірі 12480 грн. та відповідно до завищення на 12480 грн. значення рядка 24 податкової декларації з ПДВ за червень 2014р., що і було відображено у акті перевірки №537/11-23-15-02/34724540 від 16.09.2014р. на підставі якого відповідачем у подальшому - 26.09.2014р., було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ по податковій декларації за травень 2014р. у сумі 12480 грн., позивач вважає висновки податкового органу у акті перевірки та прийняте за результатами перевірки рішення безпідставним та необґрунтованим з огляду на те, що контрагент позивача - ПВКФ «Даск Транс Сервіс», на момент укладення господарського договору з позивачем на постачання товарів, та на момент виконання сторонами за цим договором своїх зобов'язань був зареєстрований як юридична особа та платник ПДВ, контрагент позивача свої зобов'язання за договором виконав, а позивач сплатив вартість отриманого від нього відповідно до умов договору товару - ваги автомобільні електронні тип ВА-80-3-50, та використав цей товар, у подальшому, у власній господарській діяльності, у позивача наявні усі первинні документи, які підтверджують факт виконання позивачем та його контрагентом своїх зобов'язань за договором, що свідчить про те, що ця угода була укладена свідомо з метою настання певних наслідків та виконана сторонами реально, і саме на підставі цих належних первинних документів у відповідних звітних періодах позивачем формувалась податкова звітність та було визначено розмір валових витрат підприємства та сформовано податковий кредит, тому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.09.2014р. .

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.11.2014р. у справі №П/811/3462/14 адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ № від 26.09.2014р. (суддя Момонт Г.М.)/ а.с. 1183-185/.

Відповідач, не погодившись з постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.11.2014р. у даній справі, подав апеляційну скаргу / а.с. 189-197/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив суд скасувати постанову суду першої інстанції від 14.11.2014р. та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було об'єктивно та повно з'ясовано усі обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення та постановлено у справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 14.11.2014р. у даній справі залишити без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Відповідач про день, годину та місце розгляду даної справи апеляційним судом повідомлений належним чином / а.с. 210,212/, про поважність причин не явки свого представника у судове засідання, або про можливість розгляду справи у відсутність свого представника, суд у встановленому законом порядку не повідомив. За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу у відсутність представника відповідача.

Заслухавши у судовому засіданні представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ТОВ «Капітанівське зернозберігальне підприємство», ідентифікаційний код 34724540, зареєстровано як юридична особа 30.11.2006р. виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради Кіровоградської області, та як платник податків, у тому числі ПДВ, підприємство перебуває на податковому обліку в Кіровоградській ОДПІ, одними з основних видів діяльності підприємства є складське господарство, основним предметом діяльності товариства є збирання та зберігання сільськогосподарських культур та інше. / а.с. 27,28,46-58/.

Відповідачем у період з 03.09.2014р. по 09.09.2014р. було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Капітанівське зернозберігальне підприємство» з питань правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту податку на додану вартість (далі - ПДВ) за травень, червень 2014р., за результатами якої складено акт №537/11-23-15-02/34724540 від 16.09.2014р. (далі - акт перевірки).

Як вбачається з наданої суду ксерокопії акту перевірки / а.с. 14-26/ податковим органом (відповідачем у справі) було зроблено висновок про те, що позивачем господарський договір з - ПВКФ «Даск Транс Сервіс» було укладено з метою заниження об'єкту оподаткування та з метою несплати податків, оскільки відсутній факт реального вчинення цієї господарської операції, правочин позивача з цим контрагентом є нікчемним, що свідчить про відсутність об'єкту оподаткування ПДВ по операціям з цим контрагентом., тому позивачем було безпідставно віднесено до складу податкового кредиту операції з придбання товарів у цього контрагента за травень 2014р. в сумі 12480,00 грн., зазначені порушення призвели до завищення підприємством від'ємної різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту (рядок 19 декларації з ПДВ за травень 2014р.) на суму 12480,00 грн.

За результатами перевірки, на підставі акту №537/11-23-15-02/34724540 від 16.09.2014р., податковим органом 26.09.2014р., було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ по податковій декларації за травень 2014р. у розмірі 12480,00 грн.. / а.с.13/.

Крім цього необхідно зазначити, що вищезазначені висновки відповідача за результатами перевірки позивача у даній справі, які відображені в акті №№537/11-23-15-02/34724540 від 16.09.2014р., на підставі якого відповідачем було прийнято рішення, яке є предметом оскарження у даній справі, зроблено з огляду на наявність акту ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська №450/22-03/20201002 від 25.04.2014р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПВКФ «Даск Транс Сервіс» з питань документального підтвердження господарських відносин з платником податків ТОВ «Елекс» за травень 2014р.». /а.с. 167-178/.

Під час розгляду даної адміністративної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що між позивачем (замовник) та ПВКФ «Даск Транс Сервіс» (виконавець) було укладено договір №061307 на створення науково-технічної продукції від 25.06.2013р./ а.с. 156-163/ та відповідно до умов цього договору виконавець виготовив та передав замовнику - позивачу у справі, змонтовані та готові до експлуатації ваги автомобільні електронні, тип ВА 80-3-50, загальною вартістю 138900,00 грн., у тому числі ПДВ - 23 150,00 грн., а позивач сплатив вартість виготовлено ївідповідно до умов договору продукції / а.с. 40,43,44,41,42/, та на підставі податкової накладної №44 від 21.05.2014р., яка була видана виконавцем, позивачем до складу податкового кредиту з ПДВ за травень 2014 р. було віднесено 12480,00 грн. /а.с.59-69/, отримані від ПВКФ «Даск Транс Сервіс» ваги автомобільні електронні, тип ВА 80-3-50, позивачем у подальшому було використано у власній господарській діяльності - встановлено і введено в експлуатацію на об'єкті нерухомого майна, який належить позивачу та використовується ним під час надання послуг з складського зберігання сільськогосподарських культур / а.с. 132-155/, контрагент позивача за цим договором під час укладення договору та під час виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором був у встановлений чинним законодавством спосіб зареєстрований у якості юридичної особи та зареєстрований платником ПДВ, сторонами за цим договором свої зобов'язання за договором виконано у повному обсязі, зазначені обставини підтверджуються належними первинними, які наявні у позивача у справі та були ним надані під час проведення перевірки було надано податковому органу, ці первинні документи за вищезазначеним договором характерні для такого роду господарських взаємовідносин, обов'язковість їх ведення передбачена нормами чинного законодавства України, свідчать про фактичне виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором, та подальше використання позивачем отриманого за цим договором у власній господарській діяльності, і які, у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», є підставою для здійснення бухгалтерського обліку та фінансової звітності, і на підставі яких у відповідні звітні періоди позивачем формувались валові витрати підприємства та визначались податкові зобов'язання та податковий кредит.

Стосовно висновку відповідача про нікчемність укладеного між позивачем та його контрагентом та ПВКФ «Даск Транс Сервіс» договору по усьому ланцюгу постачання, то колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Аналіз положень ч. 1 ст. 204 ЦК України дає можливість визначити, що головною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, яка встановлена законом, і правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Приймаючи до уваги положення ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та ст. 20 Податкового кодексу України, які визначають функції податкових органів та основні засади їх діяльності, обсяг прав та обов'язків податкових органом, можливо зробити висновок про те, що одним з основних завдань органів державної податкової служби є здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства та надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків і жодною нормою чинного законодавства не передбачено право органу державної податкової служби, яким є відповідач у справі, самостійно, в позасудовому порядку визнавати нікчемними правочини і дані, які вказані платником податків в податкових деклараціях.

Враховуючи положення ст. 203, ч. 1 ст. 207, ст. 228 ЦК України, які пов'язують недійсність господарського зобов'язання з наявністю наступних обставин: невідповідність його змісту вимогам закону; наявністю мети, що за відомо суперечить інтересам держави та суспільства, укладення правочину учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним із них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності) та порушення публічного порядку, у разі якщо правочин був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, та положення ст. 234 ЦК України відповідно до якої правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків є фіктивним, і фіктивний правочин визнається недійсним судом, і відповідачем у справі під час розгляду даної адміністративної справи в порушення вимог ст. 71 КАС України, не було надано суду будь-яких належних письмових доказів - судових рішень щодо визнання недійсними угод, які протягом перевіряємого періоду були укладені між позивачем та його контрагентами, як і не було надано суду доказів стосовно того, що ці угоди порушують публічний порядок, суперечать моральним засадам суспільства та спрямовані на заволодіння майном держави.

Аналіз норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства, дає можливість зазначити, що жодним нормативно-правових актом України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язання іншої юридичної особи, яка є його контрагентом у тих чи інших господарських зобов'язаннях, при цьому це стосується і податкових зобов'язань, оскільки відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому при придбанні товару покупець зобов'язаний сплатити вартість товару продавцю, до складу якої входить податок на додану вартість, а продавець зобов'язаний внести цю суму податку на додану вартість до бюджету у відповідному звітному періоду, і у разі невиконання продавцем товару цього обов'язку саме на нього за це покладається відповідальність, і на продавця товару, який є платником податку, нормами чинного законодавства не покладено обов'язку здійснення контролю за дотриманням усіма постачальниками у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення ними господарської діяльності та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) у даному випадку , що свідчить про те, що несплата продавцем товару податку до додану вартість до бюджету в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем товару і не може бути підставою для позбавлення платника податку (покупця товару) на відшкодування податку на додану вартість, у разі якщо такий платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має усі визначені чинним законодавством документи на підтвердження розміру податкового кредиту.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 31.01.2011р. у справі за позовом ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ в Закарпатській області про визнання недійним податкового повідомлення-рішення (реєстраційний номер в ЄДРСР - 14222198), яке відповідно до ст.. 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного суду України.

Так, у вищезазначеній постанові Верховний суд України зазначив, що у разі коли контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що така правова позиція, щодо розв'язання спірних правовідносин, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі, узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який під час розгляду справи «БУЛВЕС» АД проти Болгарії ( заява №3991/03) у рішенні від 22.01.2009р. зазначив, що платник податку не повинен нести наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, та сплачувати пеню, оскільки такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Щодо тверджень відповідача під час розгляду даної справи та у апеляційній скарзі стосовно формування позивачем податкового кредит на підставі податкової накладної №44 від 21.05.2014 р. / а.с. 44/, яка на думку податкового органу оформлена з порушеннями вимог п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, в частині заповнення обов'язкових реквізитів: граф 6 та 7, оскільки графи 6 «кількість (об'єм, обсяг) замість 1 шт. повинно бути відображено 0,5391 шт. та графи 7 «ціна постачання одиниці товару/послуги без урахування ПДВ», у якій замість 62400,00 грн. повинно бути зазначено - 115 750,00 грн., то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З огляду на положення п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна може вважатись заповненою (оформленою) з порушення вимог законодавства за умови відсутності у ній усіх обов'язкових реквізитів, але допущення недоліків у заповнених реквізитах не може розцінюватися як порушення в оформленні податкової накладної, якщо такі недоліки не пов'язані із сумами задекларованого податкового зобов'язання чи кредиту.

З наданої суду ксерокопії податкової накладної №44 від 21.05.2014 р. / а.с. 44/ вбачається, що вона містить усі реквізити визначені п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, у тому числі і відомості про кількість товару та його ціну без урахування податку, оскільки судом під час розгляду справи встановлено, що позивачем у ПВКФ «Даск Транс Сервіс» придбано ваги автомобільні електронні у кількості однієї штуки, однак податкові накладні у відповідності до п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України складалися на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс), тобто 22.11.2013 р. та за постачання товару - 21.05.2014 р., при цьому При цьому в обох податкових накладних у графі 6 зазначено товар в кількості 1 штука, а в графі 7 - вартість оплаченої частини товару, а не його загальна ціна / а.с. 43,44/ і таке зазначення кількості товару у податкових накладних , у тому числі податковій накладній №44 від 21.05.2014 р., не пов'язано із сумами задекларованого позивачем податкового кредиту, а тому не призвело до його завищення.

За обставин колегія суддів вважає, що податкова накладна №44 від 21.05.2014 р. є належним первинним документом для формування ТОВ «Капітанівське зернозберігальне підприємство» податкового кредиту.

З огляду на вищенаведені обставини, які були встановлені судом під час розгляду справи та приймаючи до уваги положення п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, ст.. 200, п.201.1., п. 201.2, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, колегія суддів вважає, що позивач у справі мав усі визначені чинним законодавством підстави для визначення податкових зобов'язань та формування податкового кредиту з урахуванням сум податку на додану вартість, який ним було сплачено протягом перевіряємого періоду у вартості придбаних у контрагента ПВКФ «Даск Транс Сервіс» товару, оскільки у позивача у справі були наявні усі необхідні первинні документи, які засвідчують наявність певних юридичних фактів щодо фактичного здійснення господарських операцій, які у свою чергу надають право позивачу на формування податкового кредиту певного звітного періоду з урахуванням сум ПДВ сплаченого у вартості товарів, які позивачем було отримано від його контрагента, що свідчить про те, що обрані відповідачем підстави для визначення позивачу грошових зобов'язань не відповідають вимогам Податкового кодексу України , які регулювали спірні правовідносини на момент їх виникнення, і висновок податкового органу про завищення від'ємного значення (рядок 19 податкової декларації з ПДВ за травень 2014р.) на суму 12480,00 грн. по операціям з ПВКФ «Даск Транс Сервіс» є безпідставним, а тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про неправомірність дій відповідача щодо прийняття податкового повідомлення-рішення № від 26.09.2014р. та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем у справі позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, тому постанову суду першої інстанції від 14.11.2014р. у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі відповідача, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.11.2014р. у справі №П/811/3462/14 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено - 03.03.2015р.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: О.М. Панченко