Справа № 2-а-3/11
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-3/11 Головуючий у 1-й інстанції: Унятицький Д.Є.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Бородянського районного суду Київської області від 18 квітня 2011 року у справі за адміністративним позовом прокурора Бородянського району Київської області до Бородянської районної державної адміністрації про визнання незаконними та скасування розпоряджень Бородянської районної державної адміністрації № 542 від 11 квітня 2008 року та № 1256 від 25.07.08,-

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Бородянського району Київської області (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Бородянської районної державної адміністрації Київської області (далі - відповідач, Бородянська РДА) про визнання незаконними та скасування розпоряджень Бородянської районної державної адміністрації № 542 від 11.04. 2008 р. та № 1256 від 25.07.08р.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 18 квітня 2011 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, розпорядженням Бородянської районної державної адміністрації № 542 від 11.04.2008 р. надано дозвіл п'ятдесятьом громадянам на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу Майданівської сільської ради за межами населеного пункту. На підставі даного розпорядження ПП «Меридіан» розроблено проект землеустрою, який затверджено розпорядженням голови Бородянської РДА № 1256 від 25.07.2008 р.

Прокуратурою Бородянського району проведено перевірку щодо законності відведення земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства.

За результатами перевірки, прокуратурою Бородянського району принесено протест /в порядку нагляду/, яким прокуратура вимагала Бородянську районну адміністрацію скасувати розпорядження № 542 від 11.04.2008 р.

Даний протест обґрунтований тим, що з вказаного розпорядження вбачається, що п'ятдесятьом громадянам передаються у власність для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки по 2 га кожному єдиним масивом загальною площею 100 га. Проте, згідно ст.ст. 5, 33 Закону України «Про особисте селянське господарство» єдиним масивом можуть виділятись земельні ділянки лише членам особистого селянського господарства. Оскільки вказані у розпорядженні особи не перебувають у сімейних чи родинних відносинах та не проживають спільно, відповідно до ст. 1 зазначеного Закону не є членами одного особистого селянського господарства.

За результатами розгляду протесту, Бородянська районна державна адміністрація, своїм листом від 09.06.2008 року № 6-28-1559 повідомила прокурату Бородянського району Київської області, що надання вказаним розпорядженням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства здійснено у відповідності до вимог ст.ст. 17,22,118,121, п.12 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст.ст. 20, 25 Закону України «Про землеустрій».

Вважаючи незаконними розпорядження Бородянської РДА № 542 від 11.04.2008 р. та № 1256 від 25.07.2008 р., прокуратура Бородянського району Київської області звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами перевірки проведеною позивачем та матеріалами виконання судового доручення про допит свідків судом встановлено, що ряд громадян не зверталися із заявами про виділення земельних ділянок, з метою отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, у зв'язку з чим, у відповідача були відсутні підстави для прийняття спірних розпоряджень.

Разом з тим, колегія суддів дослідивши матеріали справи та здійснивши системний аналіз чинного законодавства, не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», громадянам (подружжю) та іншим особам, які подали до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації спільну заяву чи клопотання, підписані кожним із них, про виділення в натурі (на місцевості) належних їм земельних часток (паїв) єдиним масивом, виділяється одна земельна ділянка у спільну власність.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 вказаного закону, власникам земельних часток (паїв), яким земельні ділянки виділені в натурі (на місцевості) єдиним масивом, видається державний акт на право власності на земельну ділянку, який посвідчує їх право спільної часткової власності чи спільної сумісної власності.

З аналізу вказаних норм вбачається, що необхідною ознакою земельної ділянки, виділеної окремим масивом є подання заявниками саме спільної заяви, видача власникам земельних ділянок єдиного державного акту, що посвідчує їх право власності.

Як вбачається з матеріалів справи, заявники подавали кожен окремо заяви про надання земельних ділянок площею 2,0 га. Також, як вбачається зі змісту оспорюваного розпорядження відповідача від 25.07.2008 р. № 1256, а саме в п. 2 якого зазначено, що земельні ділянки передаються 50 громадянам України у власність загальною площею 100 га по 2,0 га кожному з послідуючою видачею саме державних актів на право власності на земельні ділянки.

Таким чином, колегія суду приходить до висновку, що земельні ділянки, які передані у власність громадян, не є єдиним масивом в розумінні земельного законодавства, а знаходяться поруч одна від одної, що не заборонено законодавством, а тому твердження позивача про зворотнє, викладені в адміністративному позові, судова колегія вважає необґрунтованими.

Водночас, згідно з ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України (в редакції на день прийняття оскаржуваних розпоряджень), громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

З наведених норм вбачається, що підставою для прийняття місцевою державною адміністрацією або сільською, селищною, міською радою рішення про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки є заява особи, зацікавленої у її виділенні.

В матеріалах справи наявні заяви зацікавлених осіб про надання у власність земельних ділянок.

Разом з тим, позивач посилається на те, що перевіркою встановлено, що ряд зацікавлених громадян не звертались з вищевказаними заявами до Бородянської районної державної адміністрації про виділення їм земельних ділянок 2,0 га кожному для ведення особистого селянського господарства.

Однак, колегія суддів критично оцінює такі доводи позивача з огляду на наступне.

Так, матеріали справи містять доручення прокуратури Бородянського району Київської області щодо опитування ряду громадян в порядку передбаченому КПК України та докази їх часткового виконання.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що під час перевірки були встановлені факти підроблення заяв, як і не містять доказів того, що за такими фактами (в разі їх наявності) з 2008 року приймалося будь-яке рішення в порядку, передбаченому Кримінально-процесуальним кодексом. Також відсутній і вирок суду у кримінальній справі, яким би підтверджувався факт підроблення документів та про притягнення винних осіб до відповідальності.

Більш того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що більшість пояснень, які містяться в матеріалах справи отримані працівниками прокуратури та міліції по телефону, зі слів родичів тощо.

Крім того, колегія суддів також критично ставиться до пояснень, отриманих за результатами виконання судового доручення про допит свідків, оскільки за результатами виконання судового доручення було допитано лише 3 особи з 50. Водночас, проаналізувавши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що пояснення двох допитаних за дорученням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 містять різну, суперечливу інформацію.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1, 2 та 3 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Отже, наявні в матеріалах справи пояснення містять різні дані стосовно обставин подання заяв громадянами, натомість більшість з них підтверджують факт звернення із відповідними заявами, а також оформлення доручення нотаріусом.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає обставин, за яких у Бородянської РДА були відсутні підстави для прийняття спірних розпоряджень.

Поряд з цим, колегія суддів не може залишити поза увагою, той факт, що в порушення вимог с. 53 КАС України, ні позивачем під час звернення до суду з даним адміністративним позовом, ні під час розгляду справи судом першої інстанції, не було залучено до участі у справі вказаних громадян в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, для надання особистих пояснень безпосередньо під час розгляду справи, оскільки рішення по даній справі впливає на їхні права, свободи та інтереси.

Натомість, колегією суддів встановлено що громадянами, а саме 40 осіб, які отримали земельні ділянки у власність на підставі розпорядження Бородянської РДА №1256 від 25.07.2008 р. було укладено договори купівлі-продажу земельної ділянки із гр. ОСОБА_2 №№ 2309, 2303, 2293, 2307, 2297, 2315, 2319, 2351, 2329, 2299, 2285, 2281, 2291, 2327, 2325, 2347, 2277,2321, 2277, 2321, 2337, 2353,2317, 2345, 2333, 2339, 2343, 2289, 2335, 2311, 2279, 2331, 2341, 2305, 2287, 2301, 2323, 2313, 2349 від 06.10.2008 р. №№ 3058, 3056 від 17.10.2008р.

На підставі зазначених договорів купівлі-продажу ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 05665, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 69 від 12.12.2008 р.

Із зазначених договорів купівлі-продажу земельних ділянок вбачається, що при укладанні вони посвідчувалися нотаріусом ОСОБА_5, яка перевіряла наявність прав та повноважень громадян (та їх представників) на відчуження земельних ділянок.

Поряд з цим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що матеріали справи не містять доказів того, що дані договори в судовому порядку визнані недійсними.

Так, відповідно до ст. 204 Цивільного Кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він визнаний судом недійсним.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Частиною першою статті 125 ЗК передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Так, на підставі спірних розпоряджень громадяни отримали відповідні державні акти на право власності на земельну ділянку, тобто зазначені розпорядження, які є актом індивідуальної дії, вичерпали свою дію після своєї реалізації, а саме: після одержання власниками земельної ділянки документів, що посвідчують право власності та його державної реєстрації.

Таким чином, після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності на земельну ділянку виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені у статтях 152 ЗК та 16 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 01.10.2013 року у справі № 21-228а13.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що приймаючи спірні розпорядження Бородянська районна державна адміністрація Київської області діяла в межах компетенції та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто урахуванням усіх обставин, що мають значення для їх прийняття.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Отже, через порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити .

Постанову Бородянського районного суду Київської області від 18 квітня 2011 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову прокурора Бородянського району Київської області до Бородянської районної державної адміністрації про визнання незаконними та скасування розпоряджень Бородянської районної державної адміністрації № 542 від 11 квітня 2008 року та № 1256 від 25.07.08 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 02.03.2015 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.