Справа № 308/8206/13-а
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 р. Справа № 876/2658/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Ужгородської міської ради на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2014р. по справі № 308/8206/13-а за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, третя особа КП «Ужгородський комбінат комунальних підприємств» Ужгородської міської ради про визнання нечинним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Ужгородської міської ради, третя особа КП «Ужгородський комбінат комунальних підприємств» Ужгородської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 981 від 02.08.2013 року «Про зміни до рішення XII сесії міської ради ІІІ скликання від 24.09.1999 року» («Про закриття кладовища Кальварія»), яким виклала пункт 3 останнього у новій редакції, а саме: дозволила, як виняток, підзахоронення в існуючі могили близьких родичів та захоронення на зарезервованій території Почесних громадян міста Ужгород у межах чинного законодавства.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2014р. по справі № 308/8206/13-а позовні вимоги задоволено, визнано нечинним та скасовано рішення Ужгородської міської ради від 02.08.13 № 981 «Про зміни до рішення XII сесії міської ради ІІІ скликання від 24.09.1999 року» («Про закриття кладовища Кальварія»).

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Ужгородська міська рада оскаржила її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, та з наведених в ній підстав з посиланням на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення, норм матеріального права та неповне з'ясування всіх обставин справи просить скасувати оскаржувану постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2014р. по справі № 308/8206/13-а, та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Сторони, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечили, а тому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справ, Ужгородською міською радою 02 серпня 2013 року прийнято рішення № 981 «Про зміни до рішення XII сесії міської ради III скликання від 24.09.1999 року» («Про закриття кладовища «Кальварія»), яким викладено пункт 3 останнього у новій редакції, а саме: дозволила, як виняток, підзахоронення в існуючі могили близьких родичів та захоронення на зарезервованій території Почесних громадян міста Ужгород у межах чинного законодавства. Для забезпечення виконання вказаного рішення Комунальне підприємство «Ужгородський комбінат комунальних підприємств» зобов'язано облаштувати сектор для почесних захоронень на зарезервованій території кладовища «Кальварія».

Як вбачається із копії оскаржуваного рішення Ужгородської міської ради, у вказаному рішенні відсутні посилання на площу і місце розташування зарезервованої території кладовища Кальварія» та на затверджений план-схему цієї території.

Судом встановлено, що влаштування сектору для почесних захоронень на зарезервованій території вказаного кладовища всупереч згаданим приписам здійснюється впритул до місця проживання позивачки ОСОБА_1 та інших фізичних осіб, оскільки відстань між облаштовуваним сектором та житловими будинками і земельними ділянками, які перебувають у приватній власності громадян, є значно меншою, ніж 300 м, що не відповідає вимогам санітарно-захисної зони та суперечить санітарним правилам і гігієнічним нормам.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1. не згодна з рішенням Ужгородської міської ради від 02.08.13 №981 «Про зміни до рішення XII сесії міської ради III скликання від 24.09.1999 року» («Про закриття кладовища «Кальварія»), яке прямо зачіпає її інтереси у зв'язку із знаходженням двох її суміжних земельних ділянок, які розміщенні за однією адресою по АДРЕСА_1, близько до спірної території, як підтверджується доданим позивачем до матеріалів справи кадастрового плану складеного ДП «Закарпатським інститутом землеустрою» від 2006 року.

Положеннями ст.5 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що державні стандарти, інші нормативні документи в галузі поховання впроваджуються в порядку, передбаченому Законом, з метою забезпечення безпеки життя та здоров'я людей, тварин, охорони рослин, а також майна та довкілля, створення умов для раціонального використання всіх видів ресурсів. Державні стандарти, інші нормативні документи в галузі поховання складаються, у тому числі, з обов'язкових містобудівних, екологічних вимог та санітарно-гігієнічних норм щодо створення та санкціонування кладовищ, крематоріїв, інших місць поховань.

Відповідно до підпункту 1.1. п.1 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 №193, встановлено, що для розміщення та облаштування місць поховань встановлюються певні вимоги, зокрема щодо облаштування і утримання кладовищ у населених пунктах України (ДСанПіН 2.2.2.028.99).

Відповідно до додатку №4 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19.06.96 №173, та п.3.5. Державних санітарних правил та норм «Гігієнічні вимоги щодо облаштування і утримання кладовищ в населених пунктах України» ДСанПіН 2.2.2.028-99, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 01.07.99 №28, кладовища повинні бути розміщені в приміській зоні міських поселень і поблизу місць розташування сіл. Санітарно-захисна зона від території кладовища традиційного поховання і крематорію до житлових і громадських будівель, зон відпочинку, а також колективних садів та городів повинна бути не меншою 300 м.

Положеннями ст.22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» передбачено, що органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності земельні ділянки і території відповідно до вимог санітарних норм.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що Ужгородською міською радою не враховано наведені норми законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення про вирішення питання щодо сектору почесних захоронень.

Крім цього, відповідно до рішення Ужгородської міської ради від 24.06.1999 року "Про закриття кладовища "Кальварія", вирішено: затвердити межі існуючого кладовища "Кальварія" площею 6, 9 га згідно геодезичної зйомки; кладовище "Кальварія" закрити та заборонити виділення нових ділянок для захоронення на території кладовища та дозволити, як виняток, підзахоронення в існуючі могили близьких родичів та на зарезервованих місцях на підставі діючого законодавства.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що фактичне облаштування сектору для почесних захоронень на зарезервованій території вказаного кладовища здійснюється впритул до місця проживання ОСОБА_1, всупереч згаданим приписам.

З врахуванням того, що між облаштовуваним працівниками Комунального підприємства «Ужгородський комбінат комунальних підприємств» Ужгородської міської ради сектором та житловим будинком і земельними ділянками, які перебувають у приватній власності ОСОБА_1, відстань є меншою, ніж 300 м, що не відповідає вимогам санітарно-захисної зони та суперечить санітарним правилам і гігієнічним нормам, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо підставності та задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги Ужгородської міської ради суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Ужгородської міської ради залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2014р. по справі № 308/8206/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І.Довга

А.М.Ліщинський