Справа № 826/20516/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 лютого 2015 року № 826/20516/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І., суддів Данилишин В.М. Качура І.А. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Публічне акціонерне товариство "Авіаційна компанія Дніпроавіа"
до Державна авіаційна служба України Держава Україна в особі Державної казначейської служби України

провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Публічне акціонерне товариство «Дніпроавіа» звернулось до суду з позовом до Державної авіаційної служби України та Держави України в особі Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій з визначення заборони від 28.11.2014 на виконання рейсів за маршрутом Москва-Дніпропетровськ з 01.12.2014, скасування рішення від 28.11.2014 про заборону на виконання рейсів за маршрутом Москва-Дніпропетровськ з 01.12.2014; стягнення збитків, упущеної вигоди та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач має дозвіл на виконання рейсів за маршрутом Дніпропетровськ-Москва-Дніпропетровськ, рейс є регулярним ат виконувався згідно розкладу рейсів два рази в день сім днів на тиждень. Проте рішенням від 28.11.2014 заборонено виконання рейсів за маршрутом Москва-Дніпропетровськ з 01.12.2014 до особистої вказівки. Позивач зазначає, що оскаржене рішення не містить жодного правового обґрунтування та спричинило шкоду позивачу.

Відповідач - Державна авіаційна служба України - заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи та з яких вбачається, що з метою забезпечення безпеки польотів цивільних повітряних суден була встановлена заборонена зона від земної поверхні до космосу, в тому числі і над Дніпропетровськом.

Відповідач - Держава України в особі Державної казначейської служби України - також заперечував проти задоволення позовних вимог з вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Дніпроавіа» має ліцензію Державної авіаційної служби України на надання послуг з перевезення пасажирів, вантажу повітряним транспортом.

20.09.2014 згідно рішення Державної авіаційної служби України «Право на експлуатацію повітряної лінії» ПАТ «Дніпроавіа» надано дозвіл на виконання рейсів за маршрутом Дніпропетровськ-Москва-Дніпропетровськ, рейс є регулярним та виконувався згідно розкладу рейсів два рази в день сім днів на тиждень.

28.11.2014 позивачем по каналу 1B AFTN (офіційний міжнародний канал) отримано телеграму про скасування з 01.12.2014 рейсів за маршрутом Дніпропетровськ-Москва-Дніпропетровськ з приміткою - до особистої вказівки.

Правові основи державного регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України спрямоване на гарантування безпеки авіації, забезпечення інтересів держави, національної безпеки та потреб суспільства і економіки у повітряних перевезеннях та авіаційних роботах встановлено Повітряним кодексом України.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Повітряного кодексу України авіаційна безпека - захист цивільної авіації від актів незаконного втручання, який забезпечується комплексом заходів із залученням людських і матеріальних ресурсів.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Повітряного простору України державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України полягає у формуванні державної політики та стратегії розвитку, визначенні завдань, функцій, умов діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, застосуванні заходів безпеки авіації, прийнятті загальнообов'язкових авіаційних правил України, у здійсненні державного контролю за їх виконанням та встановленні відповідальності за їх порушення.

Згідно ст. 10 Повітряного кодексу України безпека авіації складається з безпеки польотів, авіаційної безпеки, екологічної безпеки, економічної та інформаційної безпеки.

З метою забезпечення безпеки цивільної авіації уповноважений орган з питань цивільної авіації здійснює комплекс заходів, спрямованих на запобігання виникненню авіаційних подій, шляхом, зокрема, заборони, скасування, тимчасового припинення або зміни виконання будь-яких видів польотів і авіаційної діяльності у разі виявлення загрози безпеці авіації або їх невідповідності встановленим стандартам і авіаційним правилам України.

Прядок організації та використання повітряного простору України (далі - повітряний простір) юридичними і фізичними особами - користувачами повітряного простору, а також органами, що здійснюють контроль за дотриманням порядку використання повітряного простору, управління використанням повітряного простору та обслуговування повітряного руху (далі - ОПР). Діяльність державних органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і підпорядкування, пов'язана з використанням повітряного простору, яка може загрожувати безпеці польотів повітряних суден та інших літальних апаратів визначено Положенням про використання повітряного простору України.

Відповідно до п. 40 Положення про використання повітряного простору України інформація про структуру повітряного простору, дані про аеродроми, постійно діючі заборонені зони, зони обмеження польотів і небезпечні зони публікується у збірниках аеронавігаційної інформації за Світовою геодезичною системою-1984 (WGS-84) і наноситься на аеронавігаційні карти. Аеронавігаційна інформація повинна бути доступною для всіх користувачів повітряного простору.

Згідно з п. 93. Положення про використання повітряного простору України в окремих частинах повітряного простору встановлюються заборона або обмеження на його використання, які публікуються в документах з аеронавігаційної інформації та/або включаються до плану використання повітряного простору. Форма та зміст плану використання повітряного простору визначаються інструкцією з управління використанням повітряного простору.

Пунктом 94. Положення про використання повітряного простору України заборона та обмеження використання повітряного простору встановлюються за місцем, часом та висотою з таким розрахунком, щоб звести до мінімуму їх вплив на діяльність інших користувачів повітряного простору.

Встановлення заборони та обмежень передбачає визначення частини повітряного простору, використання якої забороняється або обмежується відповідно до умов, визначених Украероцентром або РДЦ.

Під час виконання польоту повітряне судно на запит та з дозволу відповідного органу ОПР (органу управління повітряним рухом) може перетинати межі зони обмеження польотів, небезпечної зони та зони, що належить до тимчасово зарезервованого повітряного простору, під час їх використання. В інших випадках повітряне судно повинно виконувати політ поза межами зазначених зон згідно з установленим порядком.

Відповідно до п. 96 Положення про використання повітряного простору України порядок розроблення та погодження, а також встановлення тривалості, початку і закінчення терміну дії рішення про заборону та обмеження визначаються інструкцією, що затверджується Державіаслужбою за погодженням з Генеральним штабом Збройних Сил.

Згідно із п. 100. Положення про використання повітряного простору України заборона використання повітряного простору встановлюється на постійній або тимчасовій основі.

Пунктом 101. Положення про використання повітряного простору України заборона використання повітряного простору на постійній основі встановлюється Державіаслужбою за поданням відповідних державних органів, підприємств, установ та організацій і оприлюднюється в документах з аеронавігаційної інформації.

З системного аналізу викладеного вбачається, що Державіаслужба наділена повноваженнями щодо встановлення заборони використання повітряного простору на постійній основі.

Суд зауважує, що в даному випадку заборона польотів мотивована забезпеченням безпеки польотів цивільних повітряних суден, а не у зв'язку з порушенням позивачем норм чинного законодавства, як то зазначає позивач.

З матеріалів справи вбачається, що в грудні 2014 року з метою забезпечення безпеки польотів цивільних повітряних суден встановлена заборонена зона від земної поверхні і до космосу в тому числі і над Дніпропетровськом - NOTAM Ц2557/12.

Відповідно до пп. n) п. 5.1.1.1 розділу 5.1 глави 5 Додатку 15 до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 р. "Служби аэронавигационной информации" та Doc. 8126 ICAO "Руководство по службам аэронавигационной информации", які є обов'язковими як для України, так і для Російської Федерації, згідно зі статтями 37 та 38 вищезазначеної Конвенції та згідно з абзацом 15 підпункту 3.2.1.2 Правил обслуговування аеронавігаційною інформацією, затверджених наказом Міністерства транспорту України 01.07.2004 № 564, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 липня 2004 р. за № 913/9512 (далі - Правила № 564), заборонені зони встановлюються шляхом видачі та опублікування повідомлень NOTAM.

Вимоги до змісту, правил видачі та випуску NOTAM уніфіковані для всіх країн, що приєднались до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 р. та містяться у Додатку 15 та Doc.8126.

Відповідно до підпункту 2.1.2 пункту 2.1 глави 2 Правил №564, аеронавігаційна інформація затверджується Державіаслужбою України та публікується САІ.

Судом встановлено та позивачем не заперечується, що він був повідомлений найденим чином про встановлення NOTAM Ц2557/12.

Є загальновідомим фактом, що в Донецькій області впав малайзійській авіалайнер. Після аварії українська влада поінформували диспетчерську службу Eurocontrol про закриття маршрутів із землі до необмеженої висоти над східною Україною (Дніпропетровський район польотної інформації). Усі плани польотів із використанням цих маршрутів відхиляються та залишаться закритими до подальшого оповіщення. Також, є загальновідомим фактом, що Європейська диспетчерська служба Eurocontrol закрила для польотів простір над східною Україною за маршрутами, забороненими для прольотів українською владою.

Отже встановлення забороненої зони та як наслідок скасування рейсів на думку суд є обґрунтованим.

Щодо посилання позивача на наявність рейсів до Москви з інших міст України (Київ, Львів, Одеса) суд зазначає, що над вказаними містами не встановлено заборонену зону, заборона польотів та скасування рейсів поширюється на всі авіакомпанії, що здійснюють польоти за вказаним маршрутом, отже твердження позивача, що оскаржене рішення має дискримінаційний характери є безпідставним.

З системного аналізу викладеного вбачається, що оскаржене рішення прийнято уповноваженою особою відповідно до Повітряного кодексу України, Положення про використання повітряного простору України та є обґрунтованим, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій та скасування рішення від 28.11.2014 про заборону на виконання рейсів за маршрутом Дніпропетровськ-Москва-Дніпропетровськ.

Правомірність дій відповідача з визначення заборони від 28.11.2014 на виконання рейсів за маршрутом Дніпропетровськ-Москва-Дніпропетровськ з 01.12.2014 та правомірність рішення від 28.11.2014 про заборону на виконання рейсів за маршрутом Дніпропетровськ-Москва-Дніпропетровськ з 01.12.2014 прямо вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, правомірність дій та прийнятого рішення доведена та належними доказами підтверджена.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Суддя В.І. Келеберда

Судді В.М. Данилишин

І.А. Качур