Справа № 815/1310/15
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1310/15
У Х В А Л А

02 березня 2015 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання наказу неправомірним, зобов'язання поновити на службі та виплатити грошове і речове забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати неправомірним наказ начальника ГУ МВС України в Одеській області від 12.08.2013 р. № 477 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ згідно п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ; зобов'язати відповідача поновити позивача на службі в органах внутрішніх справ на посаді міліціонера-водія обслуговуючого персоналу і охорони Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області; зобов'язати відповідача виплатити позивачу грошове та речове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, серед іншого, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду із даними позовними вимогами.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, ОСОБА_1 20.08.2004 р. прийнятий на службу в органи внутрішніх справи України згідно наказу від 20.08.2004 р. № 54 о/с. Наказом від 12.08.2013 р. № 477 о/с старшину міліції ОСОБА_1, який обіймав посаду міліціонера-водія обслуговуючого персоналу і охорони Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, звільнено з органів внутрішніх справ України згідно п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Зі змісту оскаржуваного наказу від 12.08.2013 р. № 477 о/с вбачається, що старшину міліції ОСОБА_1 звільнено за п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114 (далі - Положення № 114).

Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про поновлення строку для звернення до суду із даними вимогами, в якому позивач зазначає, що тривалий час питання про притягнення його до кримінальної відповідальності не вирішувалось. Так, постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області від 14.03.2014 р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 00000028 від 08.08.2013 р., закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

За результатами оскарження вищезазначеної постанови остання скасована 02.04.2014 р., а матеріали направлені для проведення додаткового розслідування. В свою чергу, за результатами повторного розгляду матеріалів кримінального провадження, з урахуванням висновку комісійної судово-автотехнічної експертизи, постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області від 17.09.2014 р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 00000028 від 08.08.2013 р., також закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

Позивач, зважаючи на те, що вищевказану постанову від 17.09.2014 р. отримав лише 24.01.2015 р. в приміщенні прокуратури Одеської області, просить поновити йому строк звернення до суду із даними вимогами, оскільки він не знав, чи буде притягнути до кримінальної відповідальності.

Дослідивши позовні матеріали, суд дійшов висновку про те, що зазначені позивачем доводи в обґрунтування поважності причини пропуску строку для звернення до суду із даними вимогами є недостатніми для такого висновку, з огляду на наступне.

Відповідно до п.66 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Таким чином, підставою для звільнення позивача слугувало скоєння ним вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу.

Посилаючись на результат досудового розслідування, зокрема на остаточну постанову про закриття кримінального провадження від 17.09.2014 р., якою на думку позивача підтверджено відсутність вчинення ним поступку, який би дискредитував органи внутрішніх справ, беручи до уваги те, що про це він дізнався 24.01.2015 р., позивач вважає, що відлік строку, з моменту, коли він дізнався про порушення своїх прав, починається саме з 24.01.2015 р.

Однак суд враховує, що підставою для звільнення позивача слугував не факт вчинення ним кримінального правопорушення (притягнення до кримінальної відповідальності вироком, який набрав законної сили згідно з абз.14 п.8, пп. «й» п. 63, п.67 Положення № 114), а саме кваліфікація його вчинку як діяння, що дискредитує звання рядового і начальницького складу. Отже, будучи обізнаним про підстави свого звільнення, не погоджуючись із цим, позивач міг звернутися за судовим захистом незалежно від результатів досудового розслідування у передбачений КАС України місячний термін, проте із даним позовом звернувся лише 27.02.2015 р.

Суд зазначає, що результати досудового розслідування в даному випадку не впливають на обставини звільнення позивача за п.66 Положення № 114, оскільки не перебувають у причинно-наслідковому зв'язку, адже правова природа п.66 (дискредитації) та підстав, передбачених абз.14 п.8, пп. «й» п. 63, п.67 Положення № 114, є відмінною.

Суть строку на звернення до суду полягає в обмеженні часу, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними; після його завершення відносини стають стабільними. Тривалість і правила обчислення строку звернення до суду визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку. Строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку.

При цьому тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов. Відповідно тривалість строку звернення до адміністративного суду не залежить від того, коли було фактично пред'явлено позов.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Слід зауважити, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

При викладених вище обставинах, суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Таких обставин судом не встановлено, у зв'язку із чим суд вважає за необхідне в силу ч.1 ст.100 КАС України залишити позовну заяву без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 100 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до адміністративного суду із даними позовними вимогами відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання наказу неправомірним, зобов'язання поновити на службі та виплатити грошове і речове забезпечення за час вимушеного прогулу - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя І.В. Завальнюк