Справа № 306/1073/13-а, 2а-306/67/13
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року Справа № 11238/13/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В. та Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рут» на постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 07.08.2013р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рут» до Свалявської міської ради Закарпатської області про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2013 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Рут» (надалі - ТзОВ «Рут») звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправними дії Свалявської міської ради, щодо відкладення розгляду питання по влаштуванню площадки для демонстрації легкових автомобілів та просив зобов'язати Свалявську міську раду розглянути клопотання ТзОВ «Рут» по одержанню містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, яка знаходиться в м.Свалява на розі вул.Київська-Головна, площею 0,1480 га.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 22 грудня 2008 року між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого відповідач передає в оренду позивачу земельну ділянку, що знаходиться на території м. Свалява на розі вулиць Київська-Головна, терміном на 5 років, для комерційної діяльності - обслуговування площадки для демонстрації легкових автомобілів, площею 0,1480 га. Позивач вважає, що з моменту чинності договору відповідачем вчиняються протиправні дії, а саме, не надається дозвіл на розроблення містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та протягом чотирьох років ТзОВ «Рут» не може приступити до використання орендованої земельної ділянки та відповідно влаштування площадки для демонстрації легкових автомобілів, а тому просить визнати протиправними дії Свалявської міської ради щодо відкладення розгляду питання по влаштуванню площадки для демонстрації легкових автомобілів та зобов'язати Свалявську міську раду розглянути клопотання ТзОВ «Рут» по одержанню містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, яка знаходиться в м.Свалява на розі вул.Київська-Головна, площею 0,1480 га.

Постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 07.08.2013р. позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Свалявської міської ради ( виконавчого комітету) щодо відкладення розгляду питання по влаштуванню площадки для демонстрації легкових автомобілів. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, позивач ТзОВ «Рут» подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 22 грудня 2008 року між ТзОВ «Рут» та Свалявською міською радою Закарпатської області в особі міського голови було укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться на території територіальної громади м.Свалява та с.Драчино для комерційної діяльності (обслуговування площадки для демонстрації легкових автомобілів) площею 0,1480 га. Договір укладений строком на 5 років з дня його державної реєстрації.

Згідно відповіді виконавчого комітету Свалявської міської ради № 251/02-07 від 22 лютого 2012 року ( а.с.4) розгляд питання щодо влаштування площадки для демонстрації автомобілів на розі вулиць Київська-Головна та винесення відповідного рішення виконавчим комітетом, за рішенням членів виконавчого комітету відкладається до затвердженого генерального плану.

У відповідності до протоколу №2 засідання виконавчого комітету Свалявської міської ради від 17.02.2012 року(а.с.53) рішення про надання ТзОВ «Рут» дозволу на розроблення містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по вул. Київська-Головна в м. Свалява не приймалось, розгляд вказаного питання відкладено на невизначений термін.

Позивачем повторно скеровано заяву до виконавчого комітету Свалявської міської ради від 12.11.2012 року (а.с. 8) щодо розгляду вказаного питання. В матеріалах справи відсутні докази прийняття рішення за вказаним запитом.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. В частині позовних вимог щодо зобов'язання Свалявської міської ради розглянути клопотання ТзОВ «Рут» по одержанню містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки відмовлено, оскільки розгляд даного питання повинен здійснюватись виконавчим комітетом Свалявської міської ради відповідно до статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Однак колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

У пункті 8 частини 1 статті 1 цього Закону визначено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Згідно статті 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», планування і забудова територій - це діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає : 1) прогнозування розвитку територій; 2) забезпечення раціонального розселення і визначення напрямів сталого розвитку територій; 3) обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням; 4) взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій; 5) визначення і раціональне взаємне розташування зон житлової та громадської забудови, виробничих, рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих, історико-культурних та інших зон і об'єктів ; 6) встановлення режиму забудови територій, на яких передбачено провадження містобудівної діяльності; 7) розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об'єктів; 8) реконструкцію існуючої забудови та територій; 9) збереження, створення та відновлення рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих територій та об'єктів, ландшафтів, лісів, парків, скверів, окремих зелених насаджень; 10) створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури; 10-1) створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення; 11) проведення моніторингу забудови; 12) ведення містобудівного кадастру; 13) здійснення контролю у сфері містобудування.

Відповідно до ч.ч.2, 3 цієї статті, інструментом державного регулювання планування територій є містобудівна документація, яка поділяється на документацію державного, регіонального та місцевого рівнів, яка розробляється на паперових і електронних носіях на оновленій картографічній основі в цифровій формі як набори профільних геопросторових даних у державній геодезичній системі координат УСК-2000 і єдиній системі класифікації та кодування об'єктів будівництва для формування баз даних містобудівного кадастру.

Частиною 3 статті 8 цього Закону передбачено, що рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Згідно ч.1 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є : 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Частиною 2 цієї статті Закону передбачено, що фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єктів будівництва, які відповідно до частини 3 статті 29 цього Закону надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі.

Відповідно до ч.4 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Згідно ч.5 ст.29 цього ж Закону, розгляд заяви і надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх наданні здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом семи робочих днів з дня реєстрації заяви. Рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Так, згідно ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

На виконання вимог статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать підготовка і подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме листа Свалявської міської ради від 22.02.2012р. та копії листа ТзОВ «Рут» від 12.11.2012р., відповідач з моменту укладення договору безпідставно не приймав рішень щодо надання чи відмови у наданні дозволу для влаштування площадки демонстрації легкових автомобілів (містобудівні умови та обмеження забудов земельної ділянки), мотивуючи це необхідністю затвердження нового генерального плану міста.

А відтак, апелянт на момент дії договору оренди земельної ділянки був позбавлений на використання орендованої земельної ділянки та влаштування на ній площадки для демонстрації легкових автомобілів, згідно цільового призначення орендованої земельної ділянки та у відповідності до умов договору.

Судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що у суді першої інстанції брав участь представник виконавчого комітету Свалявської міської ради (а.с. 42). На виконавчий орган Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» покладається обов'язок щодо прийняття рішень та передачі їх на затвердження міській раді. Крім того, задовольняючи позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Свалявської міської ради (виконавчого комітету), суд першої інстанції тим самим визнав участь у справі кожного з названих органів.

Колегія суддів вважає, що кожен з визначених Конституцією України органів державної влади зобов'язаний діяти на підставі і в спосіб, що передбачений законодавством, а тому, зважаючи на невиконання відповідачем, визначених законом обов'язків, державний орган зобов'язаний розглянути звернення у встановленому законодавством порядку.

Закріплений у ч.1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.71 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, даючи правову оцінку встановленим судом апеляційної інстанції обставинам та їх відповідності положенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», колегія суддів приходить до висновку, що за результатами заяв юридичних чи фізичних осіб до уповноважених державних органів, зазначені суб'єкти владних повноважень зобов'язані прийняти рішення по суті звернення з чітким викладом щодо підстав для задоволення чи відмови у прийняті рішення.

Колегія суддів зазначає, що суд не може підміняти державний орган, який зобов'язаний приймати рішення, або давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

В свою чергу, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З матеріалів адміністративної справи випливає, що відповідачем не доведено правомірність тривалої відмови щодо прийняття рішення щодо видачі чи відмови у видачі містобудівних умов та обмежень, відтак, з метою належного захисту прав позивача суд апеляційної інстанції вважає, що потрібно зобов'язати Свалявську міську раду (виконавчий комітет) повторно розглянути заяву товариства «Рут» про видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки і прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України

Зазначені вище обставини були залишені судом першої інстанції поза увагою.

У відповідності до ст.202 цього Кодексу підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню.

Керуючись ч.3 ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рут» задовольнити.

Постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 07.08.2013 року у справі № 306/1073/13-а в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Зобов'язати Свалявську міську раду розглянути клопотання ТзОВ «Рут» по одержанню містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, яка знаходиться в м. Свалява на розі вул. Київська - Головна, площею 0,1480 га у встановленому законодавством порядку.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України інстанції протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль