Справа № 826/17876/14
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 березня 2015 року (в порядку письмового провадження) № 826/17876/14

за позовом Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України"
до Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України
про про зобов"язання вчинити дії
Суддя: Кротюк О.В.

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Приватне акціонерне товариство "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" з позовом до Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України про зобов'язання вчинити дії шляхом зменшення розміру відповідальності визначеної постановою Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України від 31.10.2014 №218.

В подальшому представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог та заміну неналежного відповідача Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ" Державної прикордонної служби України на Начальника Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України полковника ОСОБА_2.

Судом в судовому засіданні прийнято змінені позовні вимоги та протокольною ухвалою замінено неналежного відповідача на належного, а саме на Начальника Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України полковника ОСОБА_2. В той же час, судом залучено до участі у справі у якості третьої особи на боці відповідача Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ" Державної прикордонної служби України.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить суд визнати нечинною постанову начальника Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України полковника ОСОБА_2 №218 від 31.10.2014 у встановлені максимального розміру штрафної відповідальності авіаперевізника.

В судовому засіданні 25.02.2015 судом встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до наказу №5-ос від 14.01.2015 виключено зі списків особового складу, усіх видів забезпечення. Враховуючи зазначене, судом протокольною ухвалою змінено процесуальний статус третьої особи на первинний статус відповідача.

Відповідач заперечив проти позовних вимог, з підстав, викладених у письмовому запереченні, долученому до матеріалів справи.

В порядку ч.4 ст. 122 КАС України судом ухвалено про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

Окремим контрольно-пропускним пунктом "Київ" Державної прикордонної служби України винесено постанову від 31 жовтня №215, якою на ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" штраф в розмірі 17 000 гривень (далі - оскаржуване рішення)

Накладення штрафу обумовлено тим, що позивачем при здійснені міжнародних пасажирських перевезень не виконано обов'язок перевірити перед початком останнього наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування (транзит) - України, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажирів через державний кордон України без необхідних документів

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцію та законами України.

Як зазначив представник позивача, ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" погоджується з порушенням, зазначеним в оскаржувані постанові. За таких обставин, при вирішення спору по суті, судом не досліджувалося наявність/відсутність правопорушення як такого.

Разом з тим, позивач просить суд визнати нечинною постанову щодо встановлення максимального розміру штрафу, що застосований до останнього. В обґрунтування зазначеного, представник ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" акцентував увагу на тому, що безпосередньої вини у встановленому правопорушенні, пов'язаного з перевезенням громадянки Німеччини - Страус Сімоне немає. Вказане обумовлено тим, що паспортний документ (посвідчення особи) цієї пасажирки в Міжнародних аеропортах Німеччини та Швейцарії перевіряються не лише хендлінговими агентами авіакомпанії, але й державними службовцями прикордонної служби Німеччини та Швейцарії, як належний документ для перетину державних кордонів. З огляду на те, що хендлінговий агент авіакомпанії та прикордонна служба прийняла рішення про допуск пасажирки Страус Сімоне до перевезення, дійшовши висновку, що надане останньою посвідчення особи є достатнім та належним документом для перетину кордонів Німеччини, Швейцарії та України. В сукупності вказаних обставин, на думку позивача, останні можуть бути розцінені як пом'якшуюча обставина щодо відповідальності авіакомпанії МАУ за перевезення вказаної особи на рейсі PS 472 -21.10.2014 (Цюріх - Київ). З огляду на зазначене, враховуючи відсутність прямої вини позивача у вчиненому правопорушенні, встановлений максимальний розмір відповідальності відповідачем, на думку позивача, є безпідставним та є значно завищеним, а тому може бути зменшений до мінімального.

Суд не приймає до уваги вказані покликання позивача беручи до уваги наступне.

Пунктом 22 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно закони визначається засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Так статтею 1 Закону України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень" № 2920-III від 10.01.2002 ( далі - Закон № 2920-III) визначено, зокрема, що підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи - підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі - перевізники), за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення.

З аналізу вказаного, судом вбачається, що спеціальним законом, який визначає відповідальність перевізників, що здійснюють міжнародні пасажирські перевезення є Закон № 2920-III. Поряд з цим, останнім визначено градацію відповідальності, а саме штраф від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення. Тобто, вказаний закон не містить розмежування розміру відповідальності (від мінімального до максимального) перевізника в залежності від ступеня вини у вчинені порушення чи будь - яких інших обставин.

В той же час, відповідач зазначив, що розмір штрафу визначається уповноваженою особою на власний розсуд. При визначені розміру максимального штрафу, що був застосований до позивача враховувалося те, що станом на 31.10.2014 ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" 66 разів ( у т.ч за перевезення в Україну громадян - членів ЄС по ID - карткам) було притягнуто до відповідальності. У різних випадках до позивача застосовувалися штрафи у розмірі від 8 500 до 17 000 грн. Враховуючи те, що позивачем неодноразово порушувалися вимоги Закону № 2920-III, уповноваженим органом було застосовано максимальний розмір штрафу - 17 000 грн.

Суд додатково зауважить, що за своєю правовою природою повноваження уповноваженого органу щодо встановлення відповідальності перевізників за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність, але не справжність, у пасажирів документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажирів через державний кордон України без необхідних документів, порядку застосування цієї відповідальності є дискреційними, оскільки зазначене питання не віднесено до компетенції суду, а відповідно до Закону № 2920-III є виключною компетенцією уповноваженого органу. Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, позовні вимоги про визнання нечинною постанови №218 від 31.10.2014 щодо встановлення максимального розміру штрафної відповідальності авіаперевізника (позивача) є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Разом тим, покликання позивача на порушення процедурних моментів оформлення протоколу на підставі якого прийнято оскаржувану постанову не тягне за собою наслідки визнання її нечинною, оскільки останньою встановлено порушення за яке передбачено відповідальність авіаперевізника.

Враховуючи те, що розмір відповідальності (штрафу від мінімального до максимального) який застосовується до авіаперевізника у відповідності до Закону № 2920-III не ставиться в залежність від ступеня вини у вчинені порушення чи будь - яких інших обставин, в той же час як, повноваження щодо його визначення є дискреційні, суд дійшов до висновку про відмову в задоволені позовних вимог.

Зважаючи на вимоги ч. 3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" позивачем при поданні позову сплачено 182,70 грн.

Згідно з вказаною нормою, під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, решта суми судового збору (мінімальної ставки, встановленої на момент подання позову) підлягає стягненню з позивача.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути решту суми судового збору з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" на користь Державного бюджету України в розмірі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн. 30 коп., зарахувавши їх за реквізитами Окружного адміністративного суду міста Києва для сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст.186 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк