Справа № 813/6734/14
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2015 року м. Львів № 813/6734/14

11 год. 47 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1;

відповідача: представник Лешик І.П.;

третьої особи: представник ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання протиправними дій і скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернулася до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Львівській області (далі - ІДАБК у Львівській області), яку в порядку ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України замінено правонаступником - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, про визнання протиправними дій відповідача щодо прийняття декларації про готовність об'єкта «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 на нежитлові приміщення (офіс) з облаштуванням окремого входу з вулиці Івана Павла ІІ» та скасування декларації про готовність об'єкта «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 на нежитлові приміщення (офіс) з облаштуванням окремого входу з вулиці Івана Павла ІІ».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.09.2011 року у цивільній справі №2-2218/11 за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Стрийської міської ради, третя особа - Інспекція архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про визнання права власності на самочинне будівництво, позов ОСОБА_4 задоволено та визнано за ним право власності на нежитлові приміщення загальною площею 45,3 кв.м. на АДРЕСА_1. Вказане рішення Стрийського міськрайонного суду було оскаржено ОСОБА_1 в апеляційному порядку. 19.05.2014 року рішенням Апеляційного суду Львівської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.09.2011 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Крім цього, вказує, що відповідач, станом на час реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції квартири АДРЕСА_1 на нежитлові приміщення (офіс) з облаштуванням окремого входу з вулиці Івана Павла ІІ, був належним чином поінформований про наявність апеляційної скарги на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.09.2011 року у цивільній справі №2-2218/11.

Проте, ІДАБК у Львівській області листом від 12.09.2014 року повідомила позивача про те, що Інспекцією видано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 на нежитлові приміщення (офіс) з облаштуванням окремого входу з вулиці Івана Павла ІІ», що належить гр. ОСОБА_4 Підставою для видачі декларації про готовність об'єкта до експлуатації слугувало рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.09.2011 року.

Позивач вважає, що такі дії Інспекції є протиправними та суперечать вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, а відтак реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю.

Відповідач позов заперечив повністю з підстав, викладених в письмових запереченнях на позовну заяву, зміст яких зводиться до такого.

Публічно-правові відносини у зв'язку із реєстрацією ІДАБК у Львівській області декларації про готовність об'єкта до експлуатації з «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 на нежитлові приміщення (офіс) з облаштуванням окремого входу з вулиці Івана Павла ІІ», що належить гр. ОСОБА_4 виникли між суб'єктом владних повноважень - ІДАБК у Львівській області та ОСОБА_4 ОСОБА_1 не є учасником вказаних правовідносин у публічно-правовій сфері, а відповідно ІДАБК у Львівській області не здійснює щодо неї жодних управлінських функцій. Здійснення суб'єктом владних повноважень діяльності по реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації поданих гр. ОСОБА_4 не впливає на права, свободи чи інтереси позивача в сфері публічно-правових відносин.

Також відповідач зазначив, що питання реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації чітко регламентовано нормативно-правовими актами, а отже вимога про визнання протиправними дій підлягає до задоволення тільки у випадку, коли позивачем буде доведено порушення органом державної влади вимог законодавства, що регламентували оскаржувані дії на момент їх вчинення.

Вказує, що ОСОБА_4 декларацію про готовність об'єкта до експлуатації було заповнено та оформлено з дотриманням встановлених законодавством вимог, відтак, Інспекцією здійснено реєстрацію даної декларації.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримав, зазначив, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 30.10.2014 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4.).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Пояснив, що ОСОБА_1 не є учасником вказаних правовідносин. Крім цього, зазначив, що реєстрація декларації про готовість об'єкта до експлуатації не порушує права, свободи чи інтереси позивача та не є тим документом, який породжує певні правові наслідки для позивача, відтак, вибраний позивачем спосіб захисту щодо визнання неправомірними дій і скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації є помилковим та не відповідає вимогам закону.

Суд заслухав пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 21.03.2014 р. ІДАБК у Львівській області зареєстровано за №ЛВ 21 декларацію про готовність об'єкта «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 на нежитлові приміщення (офіс) з облаштуванням окремого входу з вулиці Івана Павла ІІ», що подана замовником ОСОБА_4, що підтверджується електронним витягом з реєстру дозвільних документів щодо об'єктів, для яких видано дозволи на виконання будівельних робіт (а.с. 102).

Підставою для реєстрації вказаної декларації слугувало рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.09.2011 року у цивільній справі №2-2218/11 за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Стрийської міської ради, третя особа - Інспекція архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про визнання права власності на самочинне будівництво, яким позов ОСОБА_4 задоволено та визнано за ним право власності на нежитлові приміщення загальною площею 45,3 кв.м. на АДРЕСА_1.

При цьому, витребовувана судом оспорювана декларація про готовність об'єкта №ЛВ 21 від 21.03.2014 року до матеріалів справи не долучено. На підтвердження неможливості подання даної декларації представником відповідача до матеріалів справи долучено: акт обстеження приміщень від 22.04.2014 р., довідку №71/5407 від 29.05.2014 року, акт про результати перевірки фізичного стану документів, які зберігаються у відомчому архіві Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 25.06.2014 року з додатком, акт №1 про невиправні пошкодження справ (а.с. 92-101).

У відповідності до положень ч. 3 ст. 72 КАС України, у суду не викликає сумніву обставина щодо здійснення реєстрації декларації на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, оскільки вказана обставина сторонами в судовому засіданні не заперечувалась, і також підтверджується листом від 12.09.2014 року №7/13-6-5487(а.с. 10).

Вказане рішення Стрийського міськрайонного суду було оскаржено ОСОБА_1 в апеляційному порядку.

Позивач, не погоджуючись із діями ІДАБК у Львівській області щодо реєстрації вказаної декларації про готовність об'єкта до експлуатації, звернувся до суду з позовною заявою про визнання дій відповідача щодо прийняття вказаної декларації протиправними та скасування реєстрації такої декларації.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Правовий порядок в Україні, відповідно до статті 19 Конституції України, ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямованість на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, встановлює Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 року (далі - Закон № 3038-VI).

Частиною 1 статті 39 цього ж Закону визначено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначає Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 (далі - Порядок № 461).

Відповідно до п. 2 Порядку № 461 прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація).

Пунктами 17, 19, 20, Порядку № 461 визначено, що реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації. Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію.

Аналогічні положення щодо реєстрації декларації про готовність об'єкту до експлуатації визначені статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

При вирішенні спору, суд враховує наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

З аналізу наведеної норми вбачається, що положення цієї статті повинні запобігати ухваленню різних судових рішень щодо однієї й тієї самої обставини. Тобто, в адміністративному процесі не належить доказувати, зокрема, преюдиційні обставини, що встановлені в судовому рішенні іншого суду, яке набрало законної сили (обов'язковим для врахування). Обставини вважаються встановленими в іншому судовому рішенні, якщо про це зазначено у мотивувальній чи резолютивній частинах цього рішення.

Судом встановлено, що Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2014 року у справі №1323/2218/2011 за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про визнання за ним права власності на нежитлові приміщення загальною площею 45,3 кв.м. на АДРЕСА_1, встановлені обставини, які не підлягають доказуванню, а саме зазначено, що всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, ОСОБА_4 не надано суду доказів на підтвердження виконання ним рішення виконкому Стрийської міської ради №236 від 17.07.2003 р. щодо виготовлення та узгодження у встановленому законом порядку проектної документації по реконструкції в нежитлове приміщення квартири АДРЕСА_1, звернення до виконкому Стрийської міської ради Львівської області для вирішення питання прийняття в експлуатацію нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_4 переобладнано квартиру АДРЕСА_1 під нежитлове приміщення за відсутності розробленої, погодженої та затвердженої у встановленому законодавством порядку проектної документації, без погодженого з місцевими органами містобудування та архітектури робочого проекту, відповідного дозволу на проведення робіт по переплануванню (реконструкції), і за таких обставин, незважаючи на наявність рішення виконкому Стрийської міської ради про надання дозволу на переведення квартири під нежитлове приміщення, зазначене перепланування (реконструкція) є самочинною. ОСОБА_4 не були дотримані обов'язкові передумови набуття права власності на нерухоме майно, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що реконструкція була здійснена з дотриманням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших норм, новостворене нерухоме майно не було прийнято в експлуатацію, питання визнання права власності на самочинне будівництво не було предметом розгляду відповідного державного органу.

При цьому, суд враховує, що відповідно до положень ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Положеннями ст. 14 Цивільно-процесуального кодексу України та ст. 255 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, вищезазначеними положеннями діючого законодавства чітко визначено обов'язковість урахування наявності судових рішень, які набрали законної сили у встановленому законом порядку, на всій території України усіма органами державної влади і органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, посадовими чи службовими особами та громадянами - без виключення. При цьому необхідність виконання таких рішень - жодним чином не ставиться в залежність від способу отримання судового рішення особою, на яку у відповідності до вимог Закону покладено обов'язок виконання відповідного рішення.

Щодо підстав скасування спірної декларації, суд зазначає.

Частина друга статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Дана норма кореспондується із пунктом 29 Порядку № 461, яким визначено, що у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

Про скасування реєстрації декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня її скасування.

Після скасування реєстрації декларації замовник має право повторно подати її згідно з вимогами, встановленими законодавством.

З наведених норм законодавства слідує, що реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації може бути скасована лише у разі виявлення Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Разом з тим, суд звертає увагу, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 19.05.2014 року встановлено, що ОСОБА_4 переобладнано квартиру АДРЕСА_1 під нежитлове приміщення за відсутності розробленої, погодженої та затвердженої у встановленому законодавством порядку проектної документації, без погодженого з місцевими органами містобудування та архітектури робочого проекту, відповідного дозволу на проведення робіт по переплануванню (реконструкції), і за таких обставин, зазначене перепланування (реконструкція) є самочинною.

Таким чином, з урахуванням вимог п. 29 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів та обставин, які встановлені рішенням Апеляційного суду Львівської області, а саме, що реконструкція (переобладнання) квартири АДРЕСА_1 під нежитлове приміщення є самочинною та здійснена без належно розробленої, погодженої та затвердженої у встановленому законодавством порядку проектної документації, без погодженого з місцевими органами містобудування та архітектури робочого проекту, суд приходить до висновку, про необхідність зобов'язання відповідача скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 21.03.2014 р. №ЛВ 21.

Стосовно позовних вимог про визнання дій ІДАБК у Львівській області щодо прийняття і реєстрації вказаної декларацій, то суд дійшов висновку, що вони задоволенню не підлягають, оскільки правові наслідки для позивача створює саме реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Дана позиція узгоджується із правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 01 жовтня 2013 р №К/800/19461/13 (К/800/16026/13).

Доводи ж відповідача щодо відсутності порушеного права, свобод чи інтересів позивача в сфері публічно-правових відносин, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони спростовується Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2014 року у справі №1323/2218/2011, в якому зазначено про порушення прав ОСОБА_1 переобладнанням квартири АДРЕСА_1, реєстрацію декларації про готовність до експлуатації якої проведено ІДАБК у Львівській області.

Слід зазначити, що частиною 1 ст. 6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, з наведеної процесуальної норми випливає, що до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів КАС України має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Відповідно, рішення суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Як і в цивільному судочинстві, поняття способів захисту прав, свобод та інтересів особи в адміністративному судочинстві охоплюється визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цих прав, свобод та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Суд зазначає також, що принцип верховенства права, встановлений у ч.1 ст. 8 Конституції України, слід розуміти у взаємозв'язку з положеннями ст. 3 Конституції України. Саме так цей принцип викладено у ч.1 ст. 8 КАС України, згідно з якою суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог статті 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Оскільки, судом встановлено, що на дату реєстрації спірної декларації інформація, яка зазначалась в ній не відповідала дійсності, а саме, реконструкція (переобладнання) квартири АДРЕСА_1 під нежитлове приміщення є самочинною, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області (вул. Генерала Чупринки, 71, м. Львів, 79044) скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 21.03.2014 р. №ЛВ 21, а в решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено.

Керуючись ст.ст. 17-19, 71, 94, 160-163,167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області (вул. Генерала Чупринки, 71, м. Львів, 79044) скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 21.03.2014 р. №ЛВ 21.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити із Державного бюджету на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) судовий збір у розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 25.02.2015 року.

Суддя Клименко О.М.