Справа № 2а-9072/11/2670
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/37215/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Державної податкової адміністрації у Запорізькій області про визнання дій протиправними, за касаційною скаргою Державної податкової адміністрації у Запорізькій області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі Товариство) звернулось з позовом до Державної податкової адміністрації у Запорізькій області (далі ДПА) про визнання дій щодо відмови в задоволенні запиту на інформацію протиправними.

В обґрунтування позову посилалось на те, що відповідач, відмовляючи в задоволенні запиту на інформацію, діяв всупереч вимог Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VІ «Про доступ до публічної інформації» (далі Закон № 2939-VІ), чим порушив права Товариства, а тому останнє просило про задоволення позову.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 листопада 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Оскаржуваною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2012 року, постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалене нове рішення яким позов задоволено повністю, визнано протиправними дії та зобов'язано відповідача надати на адресу позивача інформацію щодо змісту листа Державної податкової адміністрації в Запорізькій області від 11 січня 2011 року № 184/7/26-32.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не виконав вимог Закону № 2939-VІ та протиправно відмовив Товариству у задоволенні запиту на інформацію, а тому його дії не ґрунтуються на вимогах закону.

Проте до такого висновку апеляційний суд дійшов в порушення норм матеріального і процесуального права.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що позивач, листом від 19 травня 2011 року за № ЮР-1043, звернувся до відповідача з запитом на інформацію в порядку Закону № 2939-VІ.

У вказаному запиті Товариство просило відповідача надати інформацію щодо змісту листа від 11 січня 2011 року № 184/7/26-32 та надіслати його копію.

Листом від 27 травня 2011 року № 2407/10/31-113 ДПА повідомило позивача про неможливість задоволення запиту на інформацію, у зв'язку з тим, що запитувана Товариством інформація відноситься до службової, тобто є інформацією з обмеженим доступом.

Так, у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону № 2939-VІ доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 22 Закону № 2939-VІ розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, зокрема у випадку, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону № 2939-VІ обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

В свою чергу, за приписами частини 1 цієї ж статті, інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 2939-VІ встановлено, що відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати інформація що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень.

Також, згідно з приписами статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

За таких обставин, інформація, відображена у листі, копію якого просить надати позивач, належить до внутрівідомчої службової кореспонденції та пов'язана із здійсненням відповідачем контрольних функцій, про що правильно зазначено судом першої інстанції.

Крім того, лист, що запитувався Товариством, містить інформацію про інших платників податків, а згідно з пунктом 63.12 статті 63 Податкового кодексу України інформація, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв'язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для податкової інформації з обмеженим доступом.

Таким чином, підстав для задоволення позову у суду апеляційної інстанції не було, оскільки відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і задовольнив позов.

За приписами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної податкової адміністрації у Запорізькій області задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2012 року скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 листопада 2011 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало