Справа № 731/966/14
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 731/966/14 Головуючий у 1-й інстанції: Семенченко О.М. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, справу за апеляційною скаргою відповідача - управління Пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області на постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року позивач - ОСОБА_3 подав адміністративний позов до суду першої інстанції, в якому просив:

- визнати неправомірними та протиправними дії відповідача щодо прийняття рішення про відмову врахувати при перерахунку пенсії достовірних відомостей про фактично нараховані та сплачені суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати на підставі довідок про складові заробітної плати, наданих Державною фінансовою інспекцією України у Чернігівській області №178 та №179 від 19 листопада 2014 року, в які включена матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату недоотриманої пенсії державного службовця, призначеної йому з урахуванням фактично нарахованих та сплачених усіх виплат, з яких сплачено страхові внески, в тому числі сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, з урахуванням фактично отриманих сум з дати призначення пенсії - тобто з 19 січня 2009 року;

- зобов'язати відповідача врахувати всі види оплати праці, на які нараховується збір на загальнооб'язкове державне пенсійне страхування, включаючи уми матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації грошових доходів як складові заробітної плати, з якої проводиться нарахування йому пенсії при виникнення права на черговий перерахунок пенсії відповідно до чинного законодавства.

Постановою Варвинського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2015 року позовні вимоги позивача було задоволено частково:

- дії відповідача щодо відмови врахувати достовірні відомості про фактично нараховані та сплачені суми матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати на підставі довідок про складові заробітної плати №178 та №179 від 19 листопада 2014 року, в які включена матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати наданих - визнано протиправними;

- зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з 05 травня 2014 року, з урахуванням раніше проведених виплат, включивши до розрахунку пенсії, як складові заробітної плати, нараховані та виплачені за останні 60 календарних місяців роботи суми щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення та суми виплаченої йому щомісячної індексації заробітної плати - починаючи з 01 грудня 2014 року;

- в решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідачем - управлінням Пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області було подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову , та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача - відмовити . Відповідач мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції була прийнята із порушенням норм матеріального права при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача з 19 жовтня 1967 року, та отримував пенсію як інвалід ІІІ групи. 19 січня 2009 року позивачем було подано заяву, за якою його переведено на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», яку він отримує і на час розгляду справи.

29 листопада 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням сум матеріальної допомоги та індексації заробітної плати, на які нараховані та сплачені внески до пенсійного фонду України, надавши довідки №178 та №179 від 19 листопада 2014 року.

На вказану заяву відповідачем було надано відповідь від 04 грудня 2014 року, у якій зазначено, що відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача (а.с. 7).

Не погоджуючись з таким вирішенням порушених питань, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

У ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.3 ст.2 вищевказаного закону, до інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать: виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Крім того, стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи положення ст.37 Закону України «Про державну службу», ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суми виплат, з яких фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога на оздоровлення та сума індексації заробітної плати, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Колегія суддів звертає увагу, що аналогічний висновок про застосування зазначених вище норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України, які прийняті за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах: постанова від 04 березня 2014 у справі №21-14а14, постанова від 6 листопада 2013 року у справі №21-350а13, постанова від 16 вересня 2014 року у справі №21314а14.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2442 КАС України, рішення Верховного Суду України прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Колегія суддів звертає увагу, що КАС України не передбачає можливості зобов'язання вчиняти певні дії в майбутньому. Разом з тим, такий перерахунок має здійснюватись на постійній основі, за умови виникнення обставин, що його зумовлять та сталості нормативної бази, що регулює вищезазначені правовідносини, без обмеження терміну або строку його проведення.

З самого визначення поняття пенсії випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Тому виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Аналогічний висновок викладено у позиції Верховного суду України в постановах від 23 квітня 2012 року у справі № 21-239а11 та від 19 березня 2013 року у справі №21-53а13, які згідно ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для інших судів.

Підсумовуючи зазначене вище, дослідивши матеріали та фактичні обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що відмова відповідача щодо перерахунку та подальшої виплати пенсії, з урахуванням інших виплат - неправомірна, а тому адміністративний позов ОСОБА_3 - є частково обґрунтованим та підлягає задоволенню частково.

Приписами ст. 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача - управління Пенсійного фонду України в Варвинському районі Чернігівської області на постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.