Справа № П/811/3745/14
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П/811/3745/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року справа № П/811/3745/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Феросистема»

до

Кіровоградської митниці Міндоходів

про

визнання протиправними та скасування рішень, а також зобов’язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Феросистема» звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кіровоградської митниці Міндоходів в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кіровоградської митниці Міндоходів «Про коригування митної вартості товарів» від 27.08.2014 року №901000003/2014/000141/2;

- зобов’язати Кіровоградську митницю Міндоходів визнати митну вартість феросиліцію марки ФС-45 по ціні 940 дол. США за одну тону відповідно до умов договору №ТДФС-01/08/2014 від 01.08.2014 року та специфікації №1 до цього договору від 01.08.2014 року;

- зобов’язати Кіровоградську митницю Міндоходів повернути ТОВ «Феросистема» 3384,78 грн. податку на додану вартість зайво сплаченого на підставі рішення про коригування митної вартості товарів від 27.08.2014 року №901000003/2014/000141/2.

Коригування митної вартості товарів, мотивовано тим, що заявлена митна вартість товару «Феросиліцій ФС-45», ввезений позивачем, нижча, ніж митна вартість ідентичних та подібних товарів, оформлених раніше органами доходів і зборів.

Позивач вважає, що прийняте рішення відповідача є протиправним, таким що підлягає скасуванню та повідомляє, що внаслідок прийняття Кіровоградською митницею оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, ТОВ «Феросистема» надмірно сплатило до Державного бюджету України податок на додану вартість.

Представник відповідача заперечуючи проти задоволення позовних вимог подав до суду заперечення в яких посилався на те, що дії Кіровоградської митниці по здійсненню контролю за визначенням митної вартості та здійсненню митної оцінки ввезеного позивачем на митну територію товару феросиліцію ФС-45 були проведені з дотриманням вимог законодавства та прав, наданих митним органам. Доводячи правомірність спірного рішення, просив суд у позові відмовити.

Відповідно до ухвали від 29.01.2015 року подальший розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01 серпня 2014 року між ТОВ «Феросистема» (Покупець) та ТОВ «ТД «Ферросплав-Стандарт», Росія (Продавець), укладено контракт за №ТДФС-01/08/2014, відповідно до якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупця товар відповідно до Специфікацій в строки та на умовах зазначених в контракті (а.с.16-19)

Відповідно до Специфікації №1 від 01.08.2014 року до контракту №ТДФС-01/08/2014 від 01.08.2014 р., ТОВ «ТД «Ферросплав-Стандарт» зобов'язалось відвантажити на адресу ТОВ «Феросистема» феросиліцій марки ФС45 у кількості 20 тонн за 940 доларів США за одну тону враховуючи вартість упаковки (біг-бег) (а.с.20).

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості феросиліцію ФС 45 ТОВ «Феросистема», разом з декларацією форми МД-2 подано до Кіровоградської митниці: міжнародну автомобільну накладну №002248 від 21.08.2014 року, довідку про транспортні витрати від 11.08.2014 року №71, платіжне доручення в іноземній валюті №48 від 13.08.2014 року, рахунок – фактуру (інвойс) №1 від 12.08.2014 року, контракт №ТДФС-01/08/2014 року від 01.08.2014 року, специфікацію №1 від 01.08.2014 року, договір перевезення №063/14/ТР від 17.06.2014 року, комерційну пропозицію №276 від 01.08.2014 року, сертифікат якості №117 від 21.07.2014 року, декларацію на товари країни відправлення №10130210/210814/0018731 від 21.08.2014 року (а.с.12-27).

Встановлено, що коригування митної вартості товарів у відповідності до рішення №901000003/2014/000141/2 від 27.08.2014 року мотивовано тим, що в поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: в копії платіжного доручення №48 від 15.08.2014 року в гр.70 зазначений інвойс №90 від 07.08.2014 року та перерахована сума 9400,00 дол. США, які не ідентифікуються з поданими до митного оформлення документами. Також в поданих до митного оформлення документах відсутні всі дані відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, а саме відсутності 100% оплати, що передбачено п.2 Специфікації №1 від 01.08.2014 року (а.с.11).

В подальшому, з урахуванням рішення Кіровоградської митниці, ТОВ «Феросистема» повторно звернулось до Кіровоградської митниці Міндоходів з приводу митного оформлення отриманого у ТОВ «ТД «Ферросплав-Стандарт» феросиліцію марки ФС 45 у кількості 20 тонн подано вантажно-митну декларацію №901050000/2014/008929, під гарантії у відповідності до ст.55 Митного кодексу України.

Так, враховуючи, що митне оформлення поставленого товару було здійснено шляхом надання гарантії з боку ТОВ «Феросистема», керуючись ч.8 ст.55 Митного кодексу України 16.10.2014 року позивачем за №15/01-2 на адресу Кіровоградської митниці було направлено клопотання про визнання митної вартості та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №901000003/2014/000141/2 від 27.08.2014 року. До клопотання додано додаткові документи необхідні для його розгляду, а саме: витяг з Ротердамської біржі феросплавів та металів, витяг з CRU Monitor з розділу Bulk ferroaloy prices, який відображає ціни на феросплави, комерційні пропозиції (а.с.31-33).

Листом від 23.10.2014 року за №1754/03/11-70-52-27 Кіровоградська митниця відмовила ТОВ «Феросистема» в скасуванні рішення по коригування митної вартості, мотивуючи свої дії тим, що ТОВ «Феросистема» не надано банківські документи про 100% оплату продукції, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (а.с.34-35).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.1ст.1, ч.1ст.7 МК України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, Митного кодексу України, інших законів України, що регулюють порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Згідно до ч.1 ст.246 Митного кодексу України метою митного оформлення визначає забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Згідно з положеннями статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

При цьому, згідно частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У свою чергу, частина 1 статті 54 Митного кодексу України передбачає, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

До того ж, частиною 2 статті 54 Митного кодексу України наголошується, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

На виконання зазначених приписів, відповідно до частини 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Разом з тим, частина 3 статті 53 Митного кодексу України містить застереження, за яким у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.4 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

При цьому частиною 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті, а згідно частини шостої цієї ж статті декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною 6 статті 54 Митного Кодексу України вичерпно визначені підстави, за яких орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів: невірно проведений декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч.1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, згідно частини 2 зазначеної статті, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частина 3 статті 57 Митного кодексу України визначає, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

З аналізу вказаних вище положень у їх системному зв’язку вбачається, що право органу доходів і зборів на витребування від декларанта додаткових документів та застосування другорядних методів визначення митної вартості товарів виникає лише у разі встановлення ним обставин, які прямо підтверджують неповноту та/або недостовірність відомостей про числові значення митної вартості товарів, однією з підстав виникнення яких є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах. Однак, такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Судом встановлено, що на підтвердження митної вартості товару позивачем, разом із деклараціями форми МД-2, подано митному органу документи, які містяться в матеріалах справи та описані вище.

Кіровоградська Митниця Міндоходів вказує на те, що в поданому до митного оформлення платіжному дорученні №48 від 15.08.2014 року зазначений рахунок - фактура (інвойс) №90 від 07.08.2014 року, який не ідентифікується з документами поданими до митного оформлення.

В той же час, у платіжному дорученні №48 від 15.08.2014 року зазначений не рахунок -фактура (інвойс), а рахунок на оплату № 90 від 07.08.2014 року виписаний ТОВ «ТД «Ферросплав-Стандарт» (а.с.82).

Сам рахунок - фактура (інвойс), був виписаний після остаточного приймання феросиліцію марки ФС 45 ТОВ «Феросистема» 12.08.2014 року під № 1. Він же був і поданий Кіровоградській митниці Міндоходів, як того вимагає ч. 2 ст. 53 МК України.

В свою чергу, обов’язковість подання разом з митною декларацією рахунку передбачено лише у випадку, якщо товар не є об'єктом купівлі - продажу.

По своїй суті рахунок це документ, який містить відомості про ціну та вартість партії товару, але не є розрахунковим документом, тому що не містить вимоги про оплату зазначеної у ньому суми.

Але, відповідно до специфікації № 1 до контракту № ТДФС - 01/08/2014 від 01.08.2014 року постачальником ТОВ «ТД «Ферросплав-Стандарт» зобов’язано ТОВ «Феросистема» здійснити попередню оплату феросиліцію марки ФС 45 у розмірі 50 % (а.с.62).

В зв'язку з цим, рахунок № 90 від 07.08.2014 року і зазначений в платіжному дорученні №48 від 15.08.2014 року, як підстава здійснення попередньої оплати феросиліцію марки ФС 45 у розмірі 50 %.

Доводи Кіровоградської митниці Міндоходів, про наявність порушень при розмитненні ТОВ «Фероситема» феросиліцію марки ФС 45, через відсутність 100 % оплати за товар на момент подання до митного оформлення митної декларації, також не узгоджується з вимогами МК України.

Відповідно до ч. З ст. 53 МК України розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що впливають на числові значення, здійснюється митним органом шляхом аналізу відомостей щодо ціни товару, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто з поданих до митного оформлення документів митним органом була встановлена ціна, яка підлягала сплаті за контрактом №ТДФС-01/08/2014 від 01.08.2014 року та специфікації № 1 до нього.

В свою чергу не сплата ціни товару не є приводом до витребування у декларанта додаткових документів на підтвердження митної вартості товарів.

Тому, взаємні розрахунки ТОВ «ТД Феросплав - Стандарт» та ТОВ «Феросистема» не впливають на митну вартість феросиліцію марки ФС 45.

Також, Кіровоградською митницею Міндоходів не взято до уваги біржові котирування посилаючись на те, що: «Декларантом було надано копію витягу з «Огляду цін українського та світового товарних ринків» № 8(214)2014 в якому цінова інформація наведена в валюті - євро, дані щодо крос-курсів відсутні, також відсутня цінова інформація та ціни на Феросиліцій марки ФС-45 на ринку РФ.»

«Огляд цін українського та світового товарних ринків» № 8(214)2014 датований 29.07.2014 року, на 29.07.2014 року за даними НБУ крос - курс євро до долара США складав 1 ЕІЛК. = 1.3433.

На біржових котируваннях, як еталон проходить феросиліцій марки ФС - 75 (вміст кремнію 75% ), а перехід від ФС - 75 до інших марок через провідний елемент((Біржові котирування ФС-75/ 75)*вміст кремнію у питомому сплаві), для Феросиліцію марки ФС - 45 формула переходу має вигляд ((БК/75)*45).

Згідно «Огляду цін українського та світового товарних ринків» № 8(214)2014 котирування феросиліцію ФС - 75 складали 1120-1170 ЕІГК/МТ на умовах постачання БАР Україна, отже феросиліцій марки ФС-45 на умовах БАР коштував 902,6975 - 942,9966 ІІ8Б/МТ. Митна вартість феросиліцію марки ФС-45 представленого до митного оформлення ТОВ «Феросистема» складала 953,5394 ТІ8Б/МТ на умовах ОАР. Ринок РФ підпадає під розділ Європи, а розрахунок середньоєвропейської ціни у біржових котируваннях включає в себе і ціни на території РФ.

Тому, висновки Кіровоградської митниці Міндоходів в рішенні про коригування митної вартості товарів, що оскаржуються, з приводу наявності в поданих до митного оформлення документах розбіжностей, свідчать про створення штучних умов для не застосування основного методу визначення митної вартості товару на підставі договору (контракту).

Судом також враховано, що відповідачем під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів, використано відомості, що містяться у базі ПІК "Інформаційно-пошукова система обробки та аналізу цінової інформації при визначенні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України" та базах даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України.

При цьому, в оскаржуваному рішенні зазначено, що відповідачем застосовано метод визначення вартості №6, тобто резервний метод .

Також необхідно зазначити, що при коригуванні митної вартості товарів за спірним рішенням Кіровоградська митниця використала відомості, що містяться у базі ПІК "Інформаційна-пошукова система обробки та аналізу цінової інформації при визначенні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України" та базах даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, відповідно до норм Митного Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 Митного кодексу. Під час таких консультацій, митний орган та декларант можуть здійснити обмін, наявною у кожного з них, інформацією.

Згідно оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, судом встановлено, що за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості – резервний, оскільки ТОВ «Феросистема» не надано додаткової цінової інформації.

При цьому, Кіровоградською митницею не надано доказів, на підставі яких визначено митну вартість товару в оскарженому рішенні від 27.08.2014 року, не надано доказів в підтвердження неможливості застосування усіх попередніх методів визначення митної вартості згідно з вимогами ст.57 МК України, у зв’язку з чим суд доходить до висновку, що відповідачем не обґрунтовано застосування резервного методу визначення митної вартості товару.

Суд, зазначає, що за наявності у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності заявленої митної вартості товару, митний орган має право витребувати додаткові документи для підтвердження заявлено митної вартості товарів.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 17 червня 2014 року у справі №21-148а14.

Під час розгляду справи судом не встановлено, що в документах, які були подані декларантом разом з ВМД для підтвердження митної вартості товару, наявні недостовірні відомості, розбіжності чи ознаки підробок.

Документи, подані ТОВ «Феросистема» до Кіровоградської митниці з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість містять усю необхідну інформацію про вартість товару та транспортних послуг, а також реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Судом встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем інформація для визначення митної вартості оцінюваних товарів була отримана з ПІК "Інформаційно-пошукова система обробки та аналізу цінової інформації про визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України" та бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України шляхом аналізу МД №805110001/2014/001496 від 06.08.2014 р., виробник ТОВ «Металекс».

Відповідно до ст.361 МК України з метою запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю. При цьому, управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Цілями застосування системи управління ризиками є, зокрема: запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи; забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об'єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику); прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Однак, суд зазначає, що митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

При цьому, на думку суду зазначені вище обставини, а саме те, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація, що товар, який задекларовано позивачем, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворюють підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Крім того, суд зазначає, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому таким даним не може надаватися перевага порівняно з наданими декларантом первинними документами на товар.

Також, суд звертає увагу, що у декларації митної вартості, яка використовувалася для порівняння ціни товарів, товар різниться за своїми характеристиками від того, який придбавався позивачем (хімічний склад); зі змісту такого документа не вбачається також загальної вартості контракту та умов оплати (а.с.65, 118).

Інших доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. При цьому, за приписами частини другої цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем по справі, як суб'єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності прийняття спірних рішень, а тому суд приходить до висновку, що останні прийняті не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки судом встановлено подання позивачем достатніх відомостей для застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, відповідач безпідставно обрав інший метод визначення митної вартості, що свідчить про протиправність рішення про коригування митної вартості товарів від 27.08.2014 року №901000003/2014/000141/2, відтак, позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню .

Щодо позовних вимог в частині зобов’язання Кіровоградської митниці визнати вартість товарів за ціною контрактів, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Частиною 6 ст.257 МК України визначено, що умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику

Суд вважає, що вимога про зобов’язання відповідача визнати вартість товарів за ціною контрактів, не підлягає задоволенню із тих підстав, що суд не може підміняти собою суб'єкта владних повноважень щодо реалізації ним власних повноважень, наданих законодавством, оскільки суди не вправі втручатись в повноваження та діяльність суб'єктів владних повноважень, або ж підміняти їх.

Щодо позивної вимоги про зобов'язання відповідача повернути ТОВ «Феросистема» 3384,78 грн. податку на додану вартість зайво сплаченого на підставі рішення про коригування митної вартості товарів від 27.08.2014 року №901000003/2014/000141/2 суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 43.1, 43.3 ст. 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються органом державної податкової служби на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до пункту 1 Розділу III Порядку № 618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Митний орган за місцем оформлення митної декларації на підставі заяви платника готують висновок про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за сприянням яких покладається на митні органи, та не пізніше п'яти робочих днів від дня прийняття керівником митного органу рішення про повернення з Державного бюджету України, направляють його згідно з реєстром висновків про повернення з Державного бюджету України та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, для виконання відповідним органам Державної казначейської служби України.

Дані висновки реєструються органами Державної казначейської служби України в журналі обліку висновків, наданих митними органами.

На підставі отриманого висновку відповідний орган Державної казначейської служби України готує платіжні документи (платіжні доручення) на перерахування коштів з рахунку обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у висновку митного органу, та здійснює повернення коштів з бюджету.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним в постанові від 17.12. 2013 р. у справі № 21-439а13 суди, встановивши протиправність рішень митного органу про визначення митної вартості товару за тим чи іншим методом, не вправі підміняти митний орган, стягуючи з державного бюджету надмірно сплачену з такої вартості суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому інший метод обчислення митної вартості.

Відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 р. N618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 р., для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювало оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Вказана заява з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум, який перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати. А у разі підтвердження факту надмірно зарахованих до бюджету митних платежів складається Висновок.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не скористався такою процедурою.

Отже, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Кіровоградської митниці Міндоходів "Про коригування митної вартості товарів" від 27.08.2014 року №901000003/2014/000141/2.

3.В іншій частині позовних вимог - відмовити.

4.Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Феросистема» (код - 36333345) судові витрати у розмірі 182,70 грн. зобов’язавши Державне казначейство України в Кіровоградській області стягнути 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп. з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунку Кіровоградської митниці Міндоходів (код – 38693113).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України – протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Жук