Справа № 820/15594/14
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 р.Справа № 820/15594/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - Ніколенко Н.С., Іванової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2014р. по справі № 820/15594/14

за позовом Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1

до Головного управління юстиції у Харківській області

про визнання дій протиправними та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

28.08.2014 року позивач - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 01.10.2014 року, просила визнати протиправними дії Головного управління юстиції у Харківській області щодо розгляду та винесення постанови №81 від 08.08.2014 року про накладення штрафу за порушення вимог Закону та/або нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, у сумі 850,00 грн.; скасувати постанову №81 від 08.08.2014 року про накладення штрафу за порушення вимог Закону та/або нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, у сумі 850,00грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2014 року у задоволенні адміністративного позову приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивача Головне управління юстиції у Харківській області, посилаючись на законність та обгрунтованість постанови суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Позивач та її представник у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі, просили постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції просили постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позивача та її представника, представників відповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно з планом роботи Головного управління юстиції у Харківській області на 2014 рік, відповідно до графіку проведення перевірок суб'єктів первинного фінансового моніторингу, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №127/7 від 25.06.2014 року, на підставі наказу №33/4 від 07.07.2014 року та посвідчення №81 від 07.07.2014 року на право проведення планової перевірки, працівниками Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 10.07.2014 року проведено планову виїзну перевірку приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з питань дотримання вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, за результатами якої складено акт №81 від 10.07.2014 р., в якому зафіксовано виявлені в ході перевірки факти порушення вимог законодавства у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, а саме: п.1 ч.2 ст.6 Закону, п.4, п.6 і п.8 Порядку взяття на облік суб'єктів первинного фінансового моніторингу, реєстрації ним фінансових операцій, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року №747 та п.п. 2, 15 ч.2 ст. 6 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму" (т.1 а.с. 8-16, 52-56).

Не погоджуючись із висновками акту перевірки, позивач подала до Головного управління юстиції в Харківській області письмові заперечення на висновки акту перевірки (т.1 а.с.69-73).

08.08.2014 року Комісією Головного управління юстиції в Харківській області з питань застосування санкцій за порушення вимог Закону та/або нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом прийнято постанову №81 про накладення штрафу за порушення вимог Закону та/або нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, якою на суб'єкта первинного фінансового моніторингу - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень (т.1 а.с.17-22).

Не погодившись з діями відповідача та постановою №81 від 08.08.2014 року, позивач звернулася із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії Головного управління юстиції у Харківській області щодо винесення оскаржуваної постанови № 81 від 08.08.2014 р. про накладення штрафу за порушення вимог Закону та нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, є правомірними, здійсненими в межах наданих повноважень та у спосіб, який передбачений чинним законодавством України, а тому постанова № 81 від 08.08.2014 р. про накладення штрафу є законною та обґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України «Про нотаріат» ( в редакції Закону, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Міністерство юстиції України, Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі проводять перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства за певний період. Проведення повторної перевірки з тих питань, які вже були предметом перевірки, не допускається, крім перевірки звернень громадян чи юридичних осіб у межах предмета звернення та повноважень Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно з вимогами пункту 5 частини першої та пункту 1 частини другої статті 14 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму" №249-ІV (далі - Закон) (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин), нагляд у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму за діяльністю нотаріусів, адвокатів та інших осіб, які надають юридичні послуги, здійснюється Міністерством юстиції України, зокрема, шляхом проведення планових перевірок, у тому числі виїзних.

Відповідно до підпункту "г" пункту 8 частини другої статті 5 вищевказаного Закону нотаріуси є спеціально визначеними суб'єктами первинного фінансового моніторингу.

За змістом ст. 14 цього Закону суб'єктом державного фінансового моніторингу, який здійснює регулювання і нагляд за діяльністю нотаріусів, як суб'єктів первинного фінансового моніторингу, є Міністерство юстиції України.

З метою здійснення нагляду у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму за діяльністю суб'єктів первинного фінансового моніторингу, державне регулювання і нагляд за якими здійснює Міністерство юстиції України, шляхом проведення планових та позапланових перевірок, у тому числі виїзних, розроблено Порядок проведення перевірок Міністерством юстиції та його територіальними органами суб'єктів первинного фінансового моніторингу, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2010 року N 2338/5.

Дія цього Порядку поширюється на суб'єктів первинного фінансового моніторингу, державне регулювання і нагляд за якими у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму відповідно до пункту 5 частини першої статті 14 Закону здійснюється Мін'юстом України, а саме: нотаріусів, адвокатів, суб'єктів господарювання, що надають юридичні послуги (за винятком осіб, які надають послуги у рамках трудових правовідносин), у випадках, передбачених статтями 6 і 8 Закону (далі - суб'єкт). ( п.1.2 Порядку).

Відповідно до п.1.4. цього Порядку Мін'юст України, а також за його дорученням Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління юстиції) мають право здійснювати планові та позапланові перевірки. Плановою перевіркою вважається перевірка діяльності суб'єкта, яка передбачена у плані проведення перевірок. Мін'юст України (управління юстиції) має право здійснювати безвиїзні та виїзні перевірки. Виїзна перевірка - планова або позапланова перевірка суб'єкта працівниками Мін'юсту України (управління юстиції), пов'язана з виходом працівників Мін'юсту України (управління юстиції) за місцезнаходженням суб'єкта.

Згідно з п.2.1. Порядку підставою для проведення Мін'юстом України (управлінням юстиції) планової перевірки суб'єкта та/або його відокремленого підрозділу щодо дотримання вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму є включення його до плану проведення перевірок на відповідний квартал. План проведення перевірок затверджується наказом Мін'юсту України. Планова перевірка суб'єкта та/або його відокремленого підрозділу проводиться не частіше одного разу на три роки на підставі наказу Мін'юсту України (управління юстиції) про проведення перевірки.

Планова перевірка передбачає перевірку відповідності діяльності суб'єкта та/або його відокремленого підрозділу вимогам законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму протягом періоду, який підлягає перевірці. Планова перевірка проводиться за весь або певний період діяльності суб'єкта та/або відокремленого підрозділу. Питання, охоплені плановою перевіркою за певний період, не можуть стати об'єктом наступної перевірки ( п. 2.3. Порядку).

Плановою перевіркою охоплюється перелік питань щодо додержання суб'єктом та/або його відокремленим підрозділом обов'язків, визначених статтями 6 - 12, 17 Закону, а також іншими нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму ( п.2.4 Порядку).

Згідно з п.2.5. вищезазначеного Порядку про проведення планової перевірки суб'єкт та/або його відокремлений підрозділ повинен бути попередньо повідомлений Мін'юстом України (управлінням юстиції) рекомендованим листом з повідомленням про вручення не менше ніж за десять календарних днів (з моменту отримання суб'єктом повідомлення) до початку її проведення.

Головне управління юстиції у Харківській області листом від 19.06.2014 року за вих. №02-28/1682 повідомило позивача, що згідно з планом роботи відділу нотаріату на 10.07.2014 року заплановано проведення перевірки дотримання нею законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, який отримано позивачем 23.06.2014 року (т.1 а.с.66).

Згідно з п.2.14. Порядку N 2338/5 перевірка вважається розпочатою з дати отримання копії Посвідчення суб'єктом, керівником (або особою, яка виконує його обов'язки) суб'єкта та/або відокремленого підрозділу суб'єкта. Про отримання копії Посвідчення суб'єкт, керівник (або особа, яка виконує його обов'язки) суб'єкта та/або відокремленого підрозділу суб'єкта власноруч робить відмітку на Посвідченні.

Наказом Головного управління юстиції у Харківській області №33/4 від 07.07.2014 року створено комісію у складі: ОСОБА_6 - головного спеціаліста відділу нотаріату Головного управління юстиції у Харківській області (керівник комісії) та ОСОБА_7 - спеціаліста 1-ої категорії відділу нотаріату Головного управління юстиції у Харківській області (член комісії) для проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1. Проведення перевірки призначено на 10.07.2014 року. З вказаним наказом позивач ознайомлена, що підтверджується її власноручним підписом в листі ознайомлення з наказом №33/4 від 07.07.2014 року ( т.1 а.с.52, 53).

Відповідно до посвідчення №81 від 07.07.2014 року Головне управління юстиції у Харківській області доручило головному спеціалісту відділу нотаріату Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_6 та спеціалісту 1-ої категорії відділу нотаріату Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_7 провести планову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму суб'єкта первинного фінансового моніторингу - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1. Копію посвідчення на проведення перевірки позивач отримала 10.07.2014 року, що підтверджується її власноручною відміткою на посвідченні. ( т.1 а.с. 54).

Згідно з п.5.1. Порядку за результатами планових та позапланових перевірок робоча група складає у двох примірниках Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму (далі - Акт перевірки) за формою, встановленою у додатку 5. Акт перевірки підписують члени робочої групи та суб'єкт, керівник суб'єкта та/або відокремленого підрозділу або особи, які виконують їх обов'язки, не пізніше дати закінчення терміну проведення перевірки.

Відповідно до п.5.6. Порядку в Акті перевірки викладаються всі виявлені під час перевірки факти невиконання (неналежного виконання) суб'єктом та/або його відокремленим підрозділом вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму. За результатами перевірки, у разі встановлення фактів порушення вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, керівник робочої групи вказує в Акті перевірки пропозиції щодо усунення виявлених порушень.

Один із примірників Акта перевірки під особистий підпис вручається суб'єкту, керівнику суб'єкта та/або відокремленого підрозділу суб'єкта, другий примірник зберігається в Мін'юсті України (управлінні юстиції). (п.5.10. Порядку).

Відповідно до п.5.12. Порядку зауваження до Акта перевірки можуть надаватися суб'єктом та/або його відокремленим підрозділом протягом трьох робочих днів з дати отримання другого примірника Акта перевірки. Ці зауваження є невід'ємною частиною Акта перевірки.

Акт перевірки не пізніше наступного робочого дня з дати його підписання реєструється в Журналі обліку результатів перевірок (додаток 6), що зберігається в Мін'юсті України (управлінні юстиції) (п. 5.13. Порядку).

З матеріалів справи вбачається, що позивач 11.07.2014р. отримала акт перевірки №81 від 10.07.2014 року, що підтверджується її власноручним підписом в акті перевірки ( а.с. 16).

Заперечення на висновки акту №81 перевірки від 10.07.2014 року позивачем подано до Головного управління юстиції у Харківській області 04.08.2014 року (т.1 а.с.69-73).

Процедуру розгляду Міністерством юстиції України, Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління юстиції) справ та застосування санкцій за порушення нотаріусами, адвокатами та суб'єктами господарювання, що надають юридичні послуги (за винятком осіб, які надають послуги у рамках трудових правовідносин), вимог Закону та/або нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом визначено Порядком розгляду справ про порушення вимог законодавства, що регулює діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, та застосування санкцій, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2010 № 2340/5.

Дія цього Порядку поширюється, на нотаріусів, адвокатів та суб'єктів господарювання, що надають юридичні послуги (за винятком осіб, які надають послуги у рамках трудових правовідносин) (далі - Суб'єкт), державне регулювання і нагляд за якими у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму відповідно до пункту 5 частини першої статті 14 Закону здійснюється Мін'юстом. ( п.2 Порядку).

Відповідно до п.5 вказаного Порядку виявлені Мін'юстом, управлінням юстиції факти невиконання (неналежного виконання) вимог Закону та/або нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, викладаються в акті перевірки.

Пунктом 6 цього Порядку передбачено, що датою порушення провадження у справі про невиконання (неналежне виконання) вимог Закону та/або нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, є дата підписання акта перевірки, яким виявлені ці порушення.

Акти перевірок Суб'єкта, документи, які підтверджують факти порушень вимог Закону та/або нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, заперечення до актів перевірок (за наявності) та інші матеріали перевірок подаються для розгляду та прийняття відповідного рішення Комісією Мін'юсту, управління юстиції з питань застосування санкцій за порушення вимог Закону та/або нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом (далі - Комісія Мін'юсту, управління юстиції). ( п.7 Положення).

Відповідно до п.п.8,9 зазначеного Порядку справа про невиконання (неналежне виконання) вимог Закону та/або нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, розглядається за участю Суб'єкта, що притягується до відповідальності, чи його керівника та/або представника. Повноваження представника Суб'єкта засвідчуються довіреністю, оригінал або засвідчена копія якої долучається до матеріалів справи. Рішення про накладення штрафу за вчинене порушення приймається Комісією Мін'юсту, управління юстиції.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі акту перевірки № 81 від 10.07.2014 року, відповідно до вимог положень ст. ст. 14, 23, 25 Закону та Порядку розгляду справ Комісією Головного управління юстиції у Харківській області розглянуто матеріали перевірки приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1

За результатами розгляду матеріалів справи про невиконання (неналежне виконання) вимог Закону та/або нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, Комісія Головного управління юстиції у Харківській області 08.08.2014 р. прийняла постанову №81 про накладення на позивача штрафу у сумі 850 грн., яка надіслана приватному нотаріусу ОСОБА_1 14.08.2014 р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення ( т.1 а.с.17-22,57).

Колегія суддів зазначає, що обов'язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, тобто, обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов'язків. Прийняття суб'єктом владних повноважень рішення, як правило, є результатом вчинення ряду дій, зокрема, проведення перевірки.

Таким чином, окремі дії, вчинені у процесі здійснення владних повноважень, за результатами яких прийнято рішення, не можуть бути предметом оскарження до адміністративного суду окремо від оскарження цього рішення.

Обставини щодо вчинення цих дій входять до предмету доведення у справі за позовом про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, а їх правова оцінка судом на відповідність встановлених законом компетенції суб'єкта владних повноважень та порядку їх вчинення може бути підставою для скасування рішення як протиправного внаслідок вчинення посадовими особами суб'єкта владних повноважень дій не у спосіб та не у порядку, встановлених законом.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови № 81 від 08.08.2014 про накладення штрафу за порушення вимог Закону та нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, є правомірними, здійсненими в межах наданих повноважень та у спосіб, який передбачений діючим законодавством України.

Водночас, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта про протиправність дій відповідача щодо розгляду та винесення постанови №81 від 08.08.2014 року є необгрунтованими та недоведеними матеріалами справи.

Щодо позовних вимог про скасування постанови №81 від 08.08.2014 року про накладення штрафу в сумі 850,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Підставою для прийняття оскаржуваної постанови слугували висновки акту перевірки про порушення позивачем вимог п.1 ч.2 ст. 6 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму"№249-ІV, п.4, п.6 і 8 Порядку взяття на облік суб'єктів первинного фінансового моніторингу, реєстрації ними фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, і подання Державній службі фінансового моніторингу інформації про зазначені та інші фінансові операції, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року №747 та порушення вимог пунктів 2, 15 частини 2 статті 6 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму" №249-ІV.

Стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму" №249-ІV (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) розкриває суть поняття фінансового моніторингу, як сукупність заходів, які здійснюються суб'єктами фінансового моніторингу у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, що включають проведення державного фінансового моніторингу та первинного фінансового моніторингу.

Згідно підпункту "г" пункту 8 частини другої статті 5 Закону №249-ІV позивач є спеціально визначеним суб'єктом первинного фінансового моніторингу.

Відповідно до ч.1 ст.6 цього Закону суб'єкт первинного фінансового моніторингу з урахуванням вимог законодавства, нормативно-правових актів центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, та інших суб'єктів державного фінансового моніторингу встановлює правила, розробляє програми проведення фінансового моніторингу та призначає працівника, відповідального за його проведення, крім спеціально визначених суб'єктів первинного фінансового моніторингу, які провадять свою діяльність одноособово, без утворення юридичної особи, та осіб, зазначених у підпункті "ґ" пункту 8 частини другої статті 5 цього Закону.

За змістом ч. 2 ст. 6 названого Закону ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний, зокрема:

- стати на облік у Спеціально уповноваженому органі як суб'єкт первинного фінансового моніторингу та у разі припинення своєї діяльності повідомити про це Спеціально уповноважений орган у визначеному Національним банком України для банків та Кабінетом Міністрів України для інших суб'єктів первинного фінансового моніторингу порядку;

- здійснювати ідентифікацію та вивчення клієнта у випадках, установлених законом;

- зберігати документи щодо ідентифікації осіб, які провели фінансову операцію, що згідно з цим Законом підлягає фінансовому моніторингу, а також усі документи, що стосуються ділових відносин з клієнтом, не менше п'яти років після завершення ділових відносин, а всі необхідні дані про операції - не менше п'яти років після завершення операції (при цьому строки зберігання документів можуть бути продовжені відповідним суб'єктом державного фінансового моніторингу у порядку, встановленому законодавством).

Частиною 9 статті 6 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що відповідальність за організацію дотримання вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму несе керівник суб'єкта первинного фінансового моніторингу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 та ч. 1 ст. 8 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму" обов'язок у нотаріуса як суб'єкта первинного фінансового моніторингу щодо постановки на облік у Спеціально уповноваженому органі (Державній службі фінансового, моніторингу України) настає якщо нотаріус бере участь у підготовці і здійсненні правочину щодо, зокрема, купівлі-продажу нерухомості.

Згідно з п. 6 Порядку взяття на облік суб'єктів первинного фінансового моніторингу, реєстрації ними фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, і подання Державній службі фінансового моніторингу інформації про зазначені та інші фінансові операції, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 р. №747, нотаріуси подають Держфінмоніторингу інформацію, необхідну для взяття їх на облік не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дати встановлення ділових відносин з клієнтом, який має намір вчинити один з правочинів, визначених частиною першою статті 8 Закону.

Пунктом 8 зазначеного Порядку передбачено, що у разі подання суб'єктом інформації, необхідної для взяття його на облік у неповному обсязі або з помилками, Держфінмоніторинг повідомляє про це суб'єкта. У такому разі суб'єкт протягом трьох робочих днів з дати отримання відповідного повідомлення зобов'язаний подати інформацію в повному обсязі та/або без помилок.

Судовим розглядом установлено, що суб'єктом первинного фінансового моніторингу - нотаріусом ОСОБА_1 - 09.11.2010 року посвідчено договір купівлі-продажу квартири за р.№ 4168 ( т.1 а.с. 169).

Під час проведення перевірки відповідачем встановлено, що форма обліку суб'єкта первинного фінансового моніторингу №1-ФМ (далі - форма №1-ФМ) направлена приватним нотаріусом ОСОБА_1 до Держфінмоніторингу України лише 15.12.2010 року, тобто з порушенням триденного терміну після дати встановлення ділових відносин з клієнтом, передбаченого вищенаведеними актами законодавства. За результатами обробки форми №1-ФМ Державним комітетом фінансового моніторингу України 27.12.2010 року відмовлено у внесенні відомостей до Єдиної інформаційної системи з підстав неправильного її заповнення.

04.01.2011 року за вх. №1/01-16 позивачем отримано повідомлення Державного комітету фінансового моніторингу України про результати обробки форми обліку суб`єкта первинного фінансового моніторингу (відокремленого підрозділу) №16219/0530-7.

Інформація з виправленнями, необхідна для взяття суб`єкта на облік, повторно подана до Держфінмоніторингу України та отримана останнім 17.01.2011 року, тобто, з порушенням триденного терміну подання форм №1-ФМ.

За результатами обробки форми №1-ФМ Державним комітетом фінансового моніторингу України 26.01.2011 року вдруге відмовлено у внесенні до Єдиної інформаційної системи відомостей з підстав неправильного її заповнення. Повідомлення №2588/0530-7 про результати обробки вказаної форми обліку суб`єкта первинного фінансового моніторингу отримано нотаріусом 01.02.2011 року за вх. №16/01-16.

17.02.2011 року приватним нотаріусом ОСОБА_1 надіслано виправлену Форму обліку №1-ФМ до Держфінмоніторингу України, тобто, з порушенням триденного терміну подання Форми №1-ФМ.

Відповідно до п. 4 Порядку передбачено, що будь-яка інформація, яку суб'єкт подає Держфінмоніторингу, на паперових носіях надсилається поштою з повідомленням про вручення поштового відправлення або нарочним, в електронному вигляді - захищеними каналами зв'язку.

У разі коли суб'єкт подає інформацію Держфінмоніторингу на паперових носіях, підтвердженням дотримання ним строків подання такої інформації, передбачених Законом, є наявність у суб'єкта документа, виданого оператором поштового зв'язку, що підтверджує факт надсилання відповідної інформації з повідомленням про вручення поштового відправлення. Суб'єкт подає інформацію за адресами, визначеними Держфінмоніторингом. Документи, що підтверджують факт подання інформації Держфінмоніторингу, зберігаються суб'єктом протягом п'яти років.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, документи, що підтверджують факт направлення вказаних Форм (зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення), у позивача на час проведення перевірки були відсутні.

Отже, суб'єктом первинного фінансового моніторингу - приватним нотаріусом ОСОБА_1 після посвідчення договору купівлі - продажу квартири за р.№4168 від 09.11.2010 року були порушені вимоги п.1 ч.2 ст.6 Закону України щодо своєчасного подання відповідної інформації суб'єктом первинного фінансового моніторингу до Держфінмоніторингу України стосовно постановки на відповідний облік та відсутності в справах суб'єкта документів, що підтверджують направлення форми 1-ФМ у паперовому вигляді.

З матеріалів справи також убачається, що в періоді, за який проводилась перевірка, позивачем було посвідчено ряд договорів на суму, що перевищує 150 000 грн. у готівковій формі або форма розрахунків за якими не визначена, тобто таких, які підлягають обов'язковому фінансовому моніторингу. Так за 2011 рік позивачем посвідчено 6 договорів, а саме: від 24.03.2011 р. за р.№ 959, від 21.03.2011 р. за р.№ 905, від 29.03.2011 р. за р.№1035, від 24.03.2011 р. за р.№968, 24.03.2011 р. за р. № 966, від 21.10.2011 р. за р.№ 3049 ( т.1 а.с. 121,142,179,184,191,198), за 2012 рік - 4 договори, а саме: 13.03.2012 р. за р.№432, 10.02.2012 р. за р.№ 247, 26.09.2012 р. за р.№2273, 07.11.2012 р. за р.№2570 ( т.1 а.с. 138,146, 154,172), за 2013 рік - 3 договори, а саме: від 29.10.2013 р. за р.№ 2466, 29.10.2013 р. за р.№ 2460, 25.04.2013 р. за р.№1002 ( т.1 а.с.126,132,149), за 2014 рік - 2 договори, а саме: від 14.02.2014 р. за р. № 213, від 15.04.2014 р. за р.№ 608 (т.1 а.с.161,165).

Пункт другий частини другої статті 6 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму" зобов'язує нотаріуса як суб'єкта первинного фінансового моніторингу здійснювати ідентифікацію та вивчення клієнта у випадках, установлених законом.

Ідентифікація клієнтів, які проводять фінансові операції, здійснюється на підставі поданих офіційних документів або засвідчених в установленому порядку їх копій, що передбачено частиною першою статті 9 зазначеного Закону.

Відповідно до пункту 15 частини другої статті 6 Закону суб'єкт первинного фінансового моніторингу, в тому числі і нотаріус, зобов'язаний зберігати документи щодо ідентифікації осіб, які провели фінансову операцію, що згідно з Законом підлягає фінансовому моніторингу, а також усі документи, що стосуються ділових відносин з клієнтом, не менше п'яти років після завершення ділових відносин, а всі необхідні дані про операції - не менше п'яти років після завершення операції.

Стосовно доводів позивача про те, що документи щодо ідентифікації осіб, які провели фінансову операцію, зберігаються в номенклатурних справах 02-01, 02-02, 02-03, 02-04, 02-10 (договори відчуження нерухомого майна та інші договори) колегія суддів зазначає наступне.

При здійсненні ідентифікації та вивченні фінансової діяльності клієнтів нотаріусами обов'язковим до застосування є Положення про здійснення фінансового моніторингу суб'єктами первинного фінансового моніторингу, державне регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснює Міністерство юстиції України, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2010 N 2339/5, яким врегульовано процедуру та порядок проведення зазначеної діяльності. Крім того, з метою визначення заходів, які необхідно вживати під час здійснення ідентифікації учасника фінансової операції, нотаріусом здійснюється класифікація ризику клієнтів з урахуванням критеріїв ризику та розміру суми фінансової операції, визначених Держфінмоніторінгом.

Зазначені нормативно - правові акти передбачають збір певної кількості інформації про особу, що повинно підтверджуватись документально.

Для забезпечення збереження таких документів наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року №3253/5 затверджено Правила ведення нотаріального діловодства, якими передбачено наявність номенклатурної справи №02-48 "Документи (картки, повідомлення, відомості) щодо ідентифікації осіб, які провели фінансову операцію, та документи, що стосуються ділових відносин з клієнтом".

Таким чином, враховуючи вимоги Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму", нотаріус зобов'язаний здійснювати ідентифікацію з урахуванням положень нормативно - правових актів Міністерства юстиції України.

Отже, ідентифікацією в розумінні Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму" та положень нормативно-правових актів Міністерства юстиції України, є сукупність дій, які здійснюються суб'єктами фінансового моніторингу, що включають, зокрема встановлення відомостей та інформації, що характеризує клієнта як учасника фінансової операції з урахуванням критеріїв ризику, встановлених Держфінмоніторингом, отримання відповідних документів та зберігання цих документів у номенклатурній справі №02-48 "Документи (картки, повідомлення, відомості) щодо ідентифікації осіб, які провели фінансову операцію, та документи, що стосуються ділових відносин з клієнтом".

Судовим розглядом встановлено, що приватним нотаріусом ОСОБА_1 у періоді, який підлягав перевірці, були заведені справи №02-48 "Документи (картки, повідомлення, відомості) щодо ідентифікації осіб, які провели фінансову операцію, та документи, що стосуються ділових відносин з клієнтом".

Проте, при посвідченні відповідних правочинів до номенклатурних справ №02-48 не було долучено жодного документу, на підставі якого можна провести ідентифікацію осіб, які провели фінансову операцію, та вивчення фінансової діяльності клієнтів, як того вимагає Закон України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму" та нормативно - правові акти, що регулюють спірні правовідносини.

Усі документи нотаріус зберігала в основному наряді за номенклатурою справ та не долучала до номенклатурних справ №02-48 "Документа (картки, повідомлення, відомості) щодо ідентифікації осіб, які провели фінансову операцію, та документи, що стосуються ділових відносин з клієнтом".

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що суб'єктом первинного фінансового моніторингу - приватним нотаріусом ОСОБА_1 за період з 22.10.2010 року по 10.07.2014 року порушені вимоги пунктів 2, 15 частини 2 статті 6 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму".

Оскільки суб'єктом первинного фінансового моніторингу - приватним нотаріусом ОСОБА_1 було вчинено два порушення, за кожне з яких відповідно до ст.23 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму" встановлено санкції - у розмірі до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів, то Комісією відповідно до абз.2 ч.7 ст.23 Закону стягнення накладено в межах санкції в сумі 850 грн.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта щодо порушення відповідачем ст. 250 Господарського кодексу України, оскільки вказані доводи стосуються лише декількох епізодів, що не впливає на правомірність прийняття як самої постанови, так і розміру штрафу, застосованого Комісією Головного управління юстиції у Харківській області з питань застосування санкцій за порушення вимог Закону та/або нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом на підставі встановлених перевіркою порушень.

Таким чином, позивач неналежним чином виконала вимоги п. 1 ч. 2 ст.6 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму" та п.4, п.6 і 8 Порядку взяття на облік суб'єктів первинного фінансового моніторингу, реєстрації ними фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, і подання Державній службі фінансового моніторингу інформації про зазначені та інші фінансові операції, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 р. №747 та вимоги пунктів 2, 15 частини 2 статті 6 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму" №249-ІV.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2014 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2014р. по справі № 820/15594/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.
Повний текст ухвали виготовлений 27.02.2015 р.