Справа № 815/808/15
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/808/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року 10 год.25 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.

секретар судового засідання Філіппова Ю.В.

за участю сторін:

представника позивача - не з'явився,

представника відповідача - Музики А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Арцизькому районі Одеської області про стягнення заборгованості, суд, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Арцизькому районі Одеської області в якій позивач просить:

- стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Арцизькому районі Одеської області на користь управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області суму витрат з виплати та доставки пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання за період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року особам, які отримали каліцтво за межами України та переїхали в Україну на постійне проживання у розмірі 1227, 85 грн.;

- стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Арцизькому районі Одеської області на користь управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області суму витрат на виплату та доставку допомоги на поховання членам сімї померлих або особі, яка здійснила поховання осіб, які отримували пенсію внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у розмірі - 304, 68 грн..

У своєму позові позивач зазначив, що відповідно до п.1 ст.21 Закону України від 23.09.1999 року №1105-ХІV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі Закон України №1105-ХІV) на органи Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань (далі Фонд соцстрахування від нещасних випадків) покладені обов'язки по своєчасному та повному відшкодуванню шкоди заподіяної працівникові (застрахованій особі) внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності (у зв'язку із втратою годувальника) внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Таким чином, за вказаними випадками належним страховиком є Фонд соцстрахування від нещасних випадків, проте відповідач відмовився прийняти до заліку частину сум витрат, здійснених УПФ Одеси на пенсійне забезпечення громадян, які отримали пенсії по інвалідності в результати нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за межами України та переїхали в Україну на постійне проживання, а також витрати у зв'язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_3

Відповідач надав до суду заперечення (а.с.47-52), в яких зазначив, що відсутні підстави для стягнення 1227,85 грн. - суми витрат з виплати та доставки пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.02.2014 по 01.09.2014 особам, які отримали каліцтво за межами України та переїхали в Україну на постійне проживання, оскільки ці особи після набрання чинності Закону України №1105-ХІV не мають статусу застрахованої особи, яка має право на відшкодування від нещасного випадку на підставі цього Закону. Крім того, для проведення відшкодувань страхових виплат згідно з Законом України №1105-ХІV Відділення Фонду повинно мати відповідні документи (оригінал акта про нещасний випадок на виробництві (форма Н-1), акт про розслідування нещасного випадку (форма Н-5), довідка про групу інвалідності, виписка з акту огляду МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності та інші), які в свою чергу від Пенсійного фонду до Відділення не передаються, за відсутністю у остатнього визначених законом повноважень на передачу цих документів. Таким чином, відсутні підстави для відшкодування витрат понесених позивачем стосовно пенсіонерів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Відповідач зазначив, що механізм відшкодування визначений Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. №5-4/4 (далі -Порядок №5-4/4), згідно якого відшкодування здійснюється Фондом соцстрахування від нещасних випадків Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на централізованому рівні, а тому належним відповідачем по справі є Фонд соцстрахування від нещасних випадків, відділення позбавлено права на проведення розрахунків на своєму рівні.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, попередньо звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, посилаючись при цьому на доводи та обґрунтування, викладені в наданому до суду запереченні.

Суд, заслухавши осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши доводи адміністративного позову, заперечень проти позову, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив таке.

Відповідно до ст.1, ст.4 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування, як зокрема, пенсійне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; Відносини, що виникають за зазначеними видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Статтею 25 Основ вставлені види соціальних послуг і матеріального забезпечення в залежності від виду страхування. Так, відповідно до п.4 ст.25 за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються, зокрема, пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до ст. 25 Основ є Фонд соцстрахування від нещасних випадків, що також встановлено Законом України № 1105-XIV.

Статті 21, 28 Закону України №1105-ХІV встановлюють обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі його смерті при настанні страхового випадку, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 22 лютого 2001 року №2272-III Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Положення ч.2 п.5 ст.24 Закону України №1105-ХІV встановлюють що, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до п.п. г, д ст.21 Закону України №1105-ХІV у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку, у тому числі, своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Таким чином, витрати, понесені Пенсійним фондом України у зв'язку з виплатою пенсій, передбачених ст. 26 Закону України "Про пенсійне забезпечення", підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України №1105-ХІV встановлено, що особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про правонаступництво України" від 12.09.1991 року закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною радою Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України.

Стаття 9 зазначеного Закону передбачає, що всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України. Україна гарантує забезпечення прав людини кожному громадянину України незалежно від національної приналежності та інших ознак відповідно до міжнародно-правових актів про права людини.

Відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.92 року держави - учасниці Співдружності мають зобов'язання щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Згідно ст.5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.92 року, ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Статтею 3 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.92 року, передбачено, що усі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" від 29 червня 2004 року №1906-IV (зі змінами та доповненнями) та ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Таким чином, в спірних правовідносинах страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР є Фонд соціального страхування від нещасних випадків, який в разі виплати вказаної пенсії органами Пенсійного фонду України повинен відшкодувати останньому витрати з виплати та доставки цих пенсій.

З урахуванням викладеного підлягають задоволенню позовні вимоги УПФ про стягнення з відповідача 1227, 85 грн. - суми витрат з виплати та доставки пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року пенсіонерам ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які отримали каліцтво за межами України та переїхали в Україну на постійне проживання.

Судом встановлено, що управління пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області за період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року надавало на адресу відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в Арцизькому районі Одеської області списки осіб, яким виплачено пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання у яких серед пенсіонерів значилися: ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_2, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25., ОСОБА_8, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_5, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, яким виплачена пенсія по інвалідності за серпень 2014 року, вересень 2014 року, жовтень 2014 року, листопад 2014 року грудень 2014 року (а.с. 20-29).

Судом встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області відповідачу були направлені акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за серпень 2014 року, вересень 2014 року, жовтень 2014 року, листопад 2014 року грудень 2014 року (а.с. 10-14).

Проте вказані акти були підписані з розбіжностями, про що свідчать таблиці розбіжностей за серпень 2014 року, вересень 2014 року, жовтень 2014 року, листопад 2014 року грудень 2014 року.

Згідно таблиць розбіжностей, та розрахунків сум заборгованості відповідач не приймає до заліку для відшкодування суми витрат на виплату пенсій громадянам держав - учасників СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну по двом особам у розмірі 245, 57 за серпень 2014 року, вересень 2014 року, жовтень 2014 року, листопад 2014 року грудень 2014 року та суму витрат на виплату допомоги на поховання у розмірі 304,68 грн. за серпень 2014 року (а.с. 15-19).

Суд не приймає до уваги посилання відповідача, як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог відсутність у відповідача оригіналу акту про нещасний випадок на виробництві (форма Н-1), виписки з акту огляду МСЕК, оскільки правомірність призначення та виплати пенсій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідачем у встановлений законом спосіб не спростовано.

Також суд не приймає до уваги доводи відповідача з посиланням на Порядок №5-4/4, що належним відповідачем в спірних правовідносинах є Фонд соцстрахування від нещасних випадків. При цьому суд враховує положення ст.244-2 КАС України щодо обов'язковості для всіх суб'єктів владних повноважень та судів рішень Верховного Суду України, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

В постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року по справі за позовом УПФ України в Соснівському районі м. Черкаси до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Черкаси про стягнення заборгованості, в частині розгляду доводів заявника, на відсутність у відділення виконавчої дирекції Фонду в Драбівському районі Черкаської області обов'язку з відшкодування управлінню ПФУ в Чорнобаївському районі Черкаської області витрат на виплату і доставку пенсій по інвалідності, оскільки остаточний розрахунок за такими витратами відповідно до пункту 7 Порядку №5-4/4 здійснюється на централізованому рівні між ПФУ та Фондом, зазначено, що п. 7 Порядку, якому, на думку заявника, суперечать вимоги управління ПФУ про відшкодування витрат, не врегульовує спірні відносини, які виникли у цій справі, оскільки встановлене ним правило та механізм взаєморозрахунків на централізованому рівні між Фондом та ПФУ розраховані на відсутність спору та реалізуються за наслідками попередньо здійснених згідно з пунктами 5, 6 Порядку звірок витрат за особовими справами потерпілих, складання актів таких звірок, узгодження й подання відповідних довідок.

Статтею 16 Закону N1105-XIV визначено, що безпосереднє управління Фондом здійснюють його правління та виконавча дирекція. За змістом статті 18 зазначеного Закону виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду, проводить свою діяльність від імені Фонду у межах та в порядку, що визначаються його статутом і Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду, робочими органами виконавчої дирекції Фонду є, зокрема, її відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Згідно з пунктом 15 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 1 березня 2001 року N 121/2001 (чинного на час виникнення спірних відносин), ПФУ здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, Севастополі, та управління ПФУ в районах, містах і районах у містах.

З урахуванням викладеного Верховний суд України зазначив, що вимоги управління ПФУ про відшкодування відділенням Фонду витрат, пов'язаних із виплатою та доставкою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, відповідають змісту його прав як робочого органу ПФУ щодо відшкодування понесених ним витрат та узгоджуються із компетенцією виконавчої дирекції Фонду, основними завданнями якої згідно з Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженим постановою правління Фонду від 20 квітня 2001 року N 15, крім іншого, визначено виконання завдань та основних принципів страхування від нещасного випадку, фінансування страхових виплат, а до повноважень у сфері здійснення процедури страхування та координації страхової діяльності віднесено, зокрема, співпрацю з фондами з інших видів соціального страхування щодо відшкодування витрат, понесених ними у зв'язку з матеріальним забезпеченням потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві, та представництво інтересів страховика в органах державної виконавчої влади, органах місцевого самоврядування і судах.

Щодо вимог позивача про стягнення 304,68 грн. - суми витрат на виплату та доставку допомоги на поховання членам сім'ї померлих або особі, яка здійснила поховання осіб, які отримували пенсію внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.8 ст. 34 Закону N 1105-XIV у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України. Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року N 826.

Згідно з ч.9 ст. 34 Закону N 1105-XIV у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у ст. 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із ст.29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів. Позивачем на підтвердження своїх вимог надано копію акта №2 від 17.09.2008 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом щодо потерпілого ОСОБА_3 (а.с. 59-64), копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3.(а.с. 37), довідка від 13.08.2014 року про підтвердження суми витрат пов'язаних з похованням ОСОБА_3.(а.с. 39), заява від 11.08.2014 року про виплату допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_3.(а.с. 38).

Відповідачем до суду надана копія довідки відділу державної РАЦС Саратського районного управління юстиції в Одеській області від 02.02.2015 року №148/041-26, проте зазначена довідка не засвідчена належним чином, крім того інформація викладена у вказаній довідці не може слугувати підставою для встановлення або не встановлення причинного зв'язку смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, оскільки відповідачем не надано належного висновку фахівця щодо взаємозв'язку між наявним каліцтвом у потерпілого та його смертю.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене та посилаючись на зазначені вище норми законодавства, суд вважає, що позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Арцизькому районі про стягнення заборгованості є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Арцизькому районі про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Арцизькому районі на користь управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області суму витрат з виплати та доставки пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання за період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року особам, які отримали каліцтво за межами України та переїхали в Україну на постійне проживання у розмірі 1227 (одна тисяча двісті двадцять сім) гривень 85 копійок.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Арцизькому районі на користь управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області суму витрат на виплату та доставку допомоги на поховання членам сім'ї померлих або особі, яка здійснила поховання осіб, які отримували пенсію внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у розмірі - 304 (триста чотири) гривні 68 копійок.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 02.03.2015 року.

Суддя С.М.Корой

Адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Арцизькому районі про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Арцизькому районі на користь управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області суму витрат з виплати та доставки пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання за період з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року особам, які отримали каліцтво за межами України та переїхали в Україну на постійне проживання у розмірі 1227 (одна тисяча двісті двадцять сім) гривень 85 копійок.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Арцизькому районі на користь управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області суму витрат на виплату та доставку допомоги на поховання членам сім'ї померлих або особі, яка здійснила поховання осіб, які отримували пенсію внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у розмірі - 304 (триста чотири) гривні 68 копійок.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 02.03.2015 року.

Суддя С.М.Корой

02 березня 2015 року.