Справа № 808/8632/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року ( 11 год. 45 хв.)Справа № 808/8632/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до відповідача 1: Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, м. Запоріжжя

відповідача 2: Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Приходько Лідії Василівни, м. Запоріжжя

про: скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із адміністративним позовом до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (далі - відповідач 1), в якому позивач просить суд скасувати рішення № 17377120 від 21.11.2014 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, яке винесене державним реєстратором Приходько Л.В., та зобов'язати відповідача вчинити державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову посилається на те, що оскаржуваним рішенням Державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовив у реєстрації за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 з посиланням на наявність арештів за № 493561 та 4935384, накладених Першою Запорізькою нотаріальною конторою 19.02.2008 на підставі постанови Заводського ВДВС Запорізького МУЮ АМ № 665920, а також з посиланням на те, що у рішенні суду про визнання за позивачем права власності на Ѕ частки квартири не зазначена площа квартири (загальна та житлова). Позивач вважає підстави такої відмови у державній реєстрації права власності необґрунтованими та зазначає, що арешт у 2008 році було накладено на квартиру в той час, коли власником була ОСОБА_3 одноособово. Відповідно, єдиним боржником за виконавчим провадженням була тільки вона і позивач не має до цього боргу жодного відношення. Вважає, що відмовивши у державній реєстрації права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 державний реєстратор позбавив ОСОБА_1 можливості користуватися квартирою, розпоряджатися належною часткою тощо.

Позивач у судове засідання 04.02.2015 не з'явився, клопотанням від 04.02.2015 вх. № 5344 просить суд розглянути справу за його відсутності. На позовних вимогах наполягає.

Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції адміністративний позов не визнала, у письмових запереченнях б/н б/д посилається на те, що за результатами розгляду державним реєстратором прав на нерухоме майно заяви ОСОБА_1 від 15.11.2014 про державну реєстрацію права власності на квартиру встановлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існує запис про арешт нерухомого майна № 4935361 від 19.02.2008, накладений на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та арешт нерухомого майна № 4935384 від 19.02.2008. Зазначені вище арешти накладені на підставі постанови АМ № 665920 від 11.02.2008, виданої Заводським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Тому, керуючись п. 5 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 20, 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстратором було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 17377120 від 21.11.2014, оскільки було встановлено, що заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна. Вказує, що проведення державної реєстрації права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 буде можливою лише після зняття відповідних арештів. До того ж, у поданому заявником рішенні суду не зазначена площа квартири (загальна та житлова), натомість п. 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий об'єкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача 1 у судове засідання 04.02.2015 також не з'явився, клопотанням від 04.02.2015 вх. № 5278 просить суд розглянути справу за його відсутності.

Протокольною ухвалою суду від 19.01.2015 до участі у справі в якості співвідповідача залучено Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Приходько Лідію Василівну (далі - відповідач 2).

Відповідач 2 письмових заперечень на адміністративний позов не надав, 04.02.2015 до суду факсимільним зв'язком надійшло клопотання від відповідача 2 в якому останній просить суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи те, що всі особи, які беруть участь у справі заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі документами.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 41 КАС України, відповідно до якої у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2014 у справі № 0809/5296/2012 провадження № 2/332/529/14 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна задоволено. Визначено ОСОБА_1 належну частку в спільному сумісному майні подружжя - квартири АДРЕСА_1 в розмірі 1/2 частки зазначеної квартири.

15.11.2014 ОСОБА_1 звернувся до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції із заявою реєстраційний номер 8973171 для проведення державної реєстрації права власності на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Приходько Лідії Василівни від 21.11.2014 № 17377120 відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1

Не погоджуючись із відмовою у державній реєстрації права власності та з вимогою вчинити державну реєстрацію права власності, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації та їх обтяжень визначаються Законом України №1952-IV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952- IV).

Відповідно до абзацу другого частини 1 статті 2 вказаного Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 1952- IV передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону № 1952- IV державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 19 Закону підставою для проведення державної реєстрації прав є рішення судів, що набрали законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону № 1952- IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до приписів частини 4 статті 15 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частиною 13 цієї ж статті визначено, що Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі Порядок).

Пунктом 16 Порядку передбачено, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації.

Відповідно до пункту 23 Порядку державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Вичерпний перелік підстав, для відмови у державній реєстрації прав визначений статтею 24 Закону.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 24 Закону відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Так, п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952- IV визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону.

В оскаржуваному рішенні, державний реєстратор послався на те, що у результаті проведення пошуків у Державному реєстрі речових прав було встановлено наявність арештів на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 за № 4935361 та 4935384, накладених Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 19.02.2008 на підставі постанови Заводського ВДВС Запорізького МУЮ АМ № 665920.

У судовому засіданні 19.01.2015 судом було досліджено надану представником відповідача 1 Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 21.11.2014 з яких встановлено, що 19.02.2008 до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесені записи за № 4935361 та № 4935384 про обтяження - арешт нерухомого майна на об'єкт нерухомості - квартира АДРЕСА_1, накладених Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 19.02.2008 на підставі постанови Заводського ВДВС Запорізького МУЮ АМ № 665920.

Отже, на момент звернення позивача - ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції із заявою щодо реєстрації права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав наявні записи про обтяження вказаного об'єкту нерухомості - арештів, що згідно вимог Закону № 1952- IV унеможливлює проведення реєстраційних дій.

В оскаржуваному рішенні також останнім абзацом викладено, що у поданому заявником рішенні суду не зазначена площа квартири (загальна та житлова), натомість п. 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий об'єкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Однак, державний реєстратор не вказав конкретний пункт ч. 1 ст. 24 Закону № 1952- IV який в даному випадку було порушено, а тому суд не розцінює вказане зауваження як підставу, що стала причиною відмови у державній реєстрації прав.

Враховуючи те, що п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952- IV зобов'язує державного реєстратора відмовити у державній реєстрації прав та їх обтяжень у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, то суд вважає рішення № 17377120 від 21.11.2014 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, яке винесене державним реєстратором Приходько Л.В., законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Тому, у задоволенні адміністративного позову в цій частині суд відмовляє.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Реалізація передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повноважень державного реєстратора при розгляді заяв про реєстрацію прав та їх обтяжень здійснюється шляхом прийняття відповідних рішень.

Зокрема, відповідно до пункту другого частини 2 статі 9 та пункту третього частини 1 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за наявності підстав, передбачених статтею 24 цього Закону, державний реєстратор приймає рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Оскільки під час розгляду справи по суті судом було встановлено законність та обґрунтованість рішення № 17377120 від 21.11.2014 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, яке винесене державним реєстратором Приходько Л.В., то у задоволенні позову в цій частині суд відмовляє.

У задоволені решти позовних вимог щодо зобов'язання відповідача вчинити державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 суд також відмовляє, оскільки вони є похідними від вимог про скасування рішення, у задоволені яких судом було відмовлено.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Приходько Лідії Василівни про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії. - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко