Справа № 821/3786/14
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 р. Справа № 821/3786/14

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Романові Д.І.

з участю: позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області про визнання недійсними рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій та податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області про:

- визнання недійсними рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № , № від 30.04.2010 року; № від 02.08.2010, 28.10.2010 №№ , ;

- податкових повідомлень-рішень від 30.04.2010 №№ /0, /0, 02.08.2010 №№ /2, /2, 28.10.2010 №№ /3, /3.

Херсонського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні від 30.04.2010 № /0, 02.08.2010 № /2, від 28.10.2010 № /3, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 30.04.2010 № , 02.08.2010 № та 28.10.2010 № .

Визнано частково протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні від 30.04.2010 № , від 28.10.2010 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1152754,05 грн. (один мільйон сто п'ятдесят дві тисячі сімсот п'ятдесят чотири гривні п'ять копійок).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області, ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

В апеляційній скарзі фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ставиться питання про скасування судового рішення в частині відмовлених позовних вимог, у зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи справу, судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами податкового органу проведено перевірку позивача щодо дотримання вимог діючого законодавства за період з 1 квітня 2009 року по 31 грудня 2009 року, результати якої відображені в акті від 19 квітня 2010 року № 1802/17-2/ /.

Так, під час цієї перевірки податковим органом було виявлено, що за результатами діяльності у 2008 році в період сплати єдиного податку позивачем було отримано виручку у загальній сумі 1 748 894 грн., тобто понад граничний розмір (500 000 грн.), встановлений Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (далі - Указ) для запровадження спрощеної системи оподаткування. У зв'язку з цим позивач не мав права перебувати на пільговому режимі оподаткування у 2009 році.

За висновками вищенаведеного акту та результатами розгляду скарг позивача до ДПА у Херсонській області, ДПА України відповідачем були прийняті наступні рішення.

- № /0 від 30.04.2010 року, № /2 від 02.08.2010, /3 від 28.10.2010 року про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 3413грн. та застосування 1706 грн. 50 коп. штрафних санкцій;

-№ /0 від 30.04.2010 року, № /2 від 02.08.2010 року, № /3 від 28.10.2010 року про визначення зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 4696,29 гривень;

-№ від 30.04.2010 року, № від 02.08.2010 року, № від 28.10.2010 року про застосування 1260 грн. штрафних санкцій за порушення ст.ст. 1, 3 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності";

-№ від 30.04.2010 року, від 28.10.2010 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 4385221 грн. 70 коп. за порушення п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Позивач перебував у 2009 році перебував на спрощеній системі оподаткування, шляхом сплати єдиного податку.

Обсяг виручки від реалізації товарів згідно звітів за 2-4 квартали 2009 року склав 282262 грн. 98 коп. З посиланням на попередній акт перевірки від 20.10.09 № 1140/17-222 податкова інспекція прийшла до висновку, що у 2008р. обсяг виручки, отриманої підприємцем, складав 1748894 грн., що перевищує гранично дозволений обсяг виручки (500000 грн.) для права застосування спрощеної системи оподаткування на суму 239729,00 грн. Тобто, позивач не має права застосувати спрощену систему оподаткування в 2009 році, а повинен був перейти на загальну систему оподаткування.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті податкових повідомлень - рішень від 30.04.2010 № /0, 02.08.2010 № /2, від 28.10.2010 № /3 та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 30.04.2010 № , 02.08.2010 № та 28.10.2010 № діяв не на підставі, не в спосіб, що передбачені Законами України, а тому вони підлягають скасуванню, а також із того, що штрафні санкції за не оприбуткування (несвоєчасне оприбуткування) нараховані протиправно, у зв'язку з чим скасовує рішення від 30.04.2010 № та від 28.10.2010 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1152754,05 грн.

Колегія суддів частково погоджується з цими висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

За результатом встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м. Херсоні від 30.04.2010 № /0, 02.08.2010 № /2, від 28.10.2010 № /3 та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 30.04.2010 № , 02.08.2010 № та 28.10.2010 № , однак погодитися з таким висновком колегія суддів не може, оскільки судом першої інстанції не було взято до уваги встановлених Вищим адміністративним судом фактів.

Так, у відповідності до п.4 ч.1 ст.157 КАС України - суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Колегією суддів встановлено, що у задоволенні позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень від 30.04.2010 № /0, від 02.08.2010 № /2 та від 28.10.2010 № /3, та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 30.04.2010 № , 02.08.2010 № та 28.10.2010 № - відмовлено, постановою Вищого адміністративного суду України від 30.07.2014 року, у зв'язку з чим в цій частині підлягають закриттю.

Стосовно задоволення позовних про визнання частково протиправним та скасування рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні від 30.04.2010 № , від 28.10.2010 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 152754,05 грн. (один мільйон сто п'ятдесят дві тисячі сімсот п'ятдесят чотири гривні п'ять копійок), то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в цій частині виходив з того, що відповідачем завищено суму штрафних (фінансових) санкцій на 1 152754,05 грн.

Колегія суддів, погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

У пункті 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного Банку України від 15.12.2004 № 637 (далі - Положення), зазначено, що оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 2.6 названого Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», пункту 1.2 Положення книга обліку розрахункових операцій - це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Судова колегія вважає, що позивачем допущено порушення правил оприбуткування готівкових коштів, оскільки ФОП ОСОБА_2 отримані готівкові кошти, що надходили до кас позивача від реалізації товару невчасно та не в повній мірі оприбутковувалися у книзі форми №10.

Абзацом третім статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Як вбачається із акту перевірки від 19.04.2010 року № 1802/17-2/НОМЕР_3 обсяг податкових зобов'язань разом із ПДВ склала 877 044, 34 грн. й відповідно розрахована сума штрафних (фінансових) санкцій склала 4 385 221,70 грн.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що за ІІ - IV квартали 2009 року обсяг податкових зобов'язань разом з ПДВ , задекларованим позивачем склав 646 493, 53 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи податковими деклараціями з ПДВ за відповідний період, а отже сума штрафних санкцій за не оприбуткування (несвоєчасне оприбуткування) готівки складає 3 232 467,65 грн., що вірно з'ясовано судом першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що дійсно податковим органом завищено суму штрафних (фінансових) санкцій на 1 152 754, 05 грн. (4 385 221,70 грн. - 3 232 467,65 грн. = 1 152 754,05 грн.), а висновок суду першої інстанції в цій частині зроблений правильно, обґрунтовано та цілком вмотивовано.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги та ставиться критично до доводу апелянта ФОП ОСОБА_2 про суперечливість власних висновків суду першої інстанції щодо правил оприбуткування готівки, оскільки цей довід не спростовує правильність висновку суду першої інстанції, а також вважає за необхідне зазначити, що рішення суду першої інстанції ФОП ОСОБА_2 не оскаржується у даній частині.

Також, є такими, що не заслуговують на уваги і доводи апелянта ФОП ОСОБА_2 про скасування судового рішення в частині не визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м. Херсоні від 30.04.2010 № /0, 02.08.2010 № /2, від 28.10.2010 № /3, оскільки висновки суду першої інстанції правильні та відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

Відмовляючи у задоволенні зазначених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не мав права включати ПДВ, сплачений у зв'язку з придбання паливно - мастильних матеріалів для потреб цього транспорту, до складу податкового кредиту з ПДВ, а також з того, що протиправно позивач відніс до складу податкового кредиту ПДВ вартість електроенергії, використаної для обслуговування майна, переданого в оренду, оскільки використання цього майна та електроенергії не спричинили отримання оподатковуваних доходів позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

У 2009 році оподаткування господарської діяльності ПДВ, права та обов'язки платників податку визначались Законом України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість".

Згідно підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, абзацом 1 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно з абзацом 2 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для відповідальності платника податку є не підтвердження сум податку, включеного до податкового кредиту, на момент перевірки платника податку.

Перевіркою встановлено заниження податкових зобов'язань та податкового кредиту на загальну суму 3413,00 грн. в порушення пп.7.3.1 п. 7,3, пп.7.2.8 п. 7.2, пп. 7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", а саме: включення до складу податкового кредиту сум, які в подальшому не використовувались оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Як підтверджено матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що зобов'язання позивача з ПДВ за спірними податковими повідомленнями-рішеннями №№ 000931702/0, /2 та /3 збільшено внаслідок завищення позивачем задекларованого податкового кредиту у зв'язку з неправомірним включенням до складу податкового кредиту ПДВ на придбання ПММ, призначених для обслуговування орендованого автотранспорту, оренда якого не засвідчена нотаріально, та у зав'язку з неправомірним включенням до складу податкового кредиту ПДВ з вартості електроенергії, яка не використовується в господарській діяльності позивача, а пов'язана з обслуговуванням приміщення, переданого в оренду іншому суб'єкту господарювання.

Також обґрунтовано прийнято до уваги судом першої інстанції те , що у 2009 році умови використання орендованих транспортних засобів фізичними особами-підприємцями передбачали обов'язкову наявність доручень власника на таке використання, без цього документу використання цього майна було неможливим.

Встановлені судом першої інстанції обставини апелянтом ФОП ОСОБА_2 у ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції не спростовані, а відтак, доводи про протиправність спірних податкових повідомлень - рішень №№ 000931702/0, /2 та /3 є недоведені.

Інші доводи апеляційних скарг ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи, що судом першої інстанції, при вирішенні справи, порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судова колегія, керуючись п. 4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасувати постанову суду першої інстанції частково.

Керуючись ст.ст. 195, 196, ст. 198, ст. 202, ч.2 ст.205, ст.207, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково, постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м. Херсоні від 30.04.2010 № /0, 02.08.2010 № /2, від 28.10.2010 № /3, рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 30.04.2010 № , 02.08.2010 № та 28.10.2010 № скасувати .

Провадження по справі в цій частині закрити .

В іншій частині постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В.Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко