Справа № 2а-1308/2/12
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Київ К/800/33548/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 27.06.2012р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 2.06.2014р. у справі

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Дублянської міської радитретя особа ОСОБА_5

про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язання до вчинення певних дій , -

В С Т А Н О В И В :

26.04.2007р. до суду з позовом про зобов'язання виконавчого комітету Дублянської міської ради внести зміни в Державний акт на право приватної власності на землю, а саме правильно зазначити цільове призначення землі звернулася ОСОБА_3 Свої вимоги позивач мотивувала тим, що її покійному батьку ОСОБА_6, який проживав в АДРЕСА_1, рішенням № 3 від 13.02.1997 року передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,1493 га. Посилаючись на те, що державному акті на право власності на землю, виданому на ім'я її покійного батька ОСОБА_6 невірно зазначено цільове призначення земельної ділянки, зокрема, визначено, що вся земельна ділянка, площею 0, 1493 га передана для будівництва і обслуговування будинку, в той час як в рішенні виконкому зазначено розміри і цільове призначення земельної ділянки: 0,10 га - для будівництва і обслуговування житлових і господарських споруд, а решта - для ведення особистого підсобного господарства, позивач просила внести зміни в Державний акт про право приватної власності на землю, який видано на ім'я ОСОБА_6, зазначивши інше цільове призначення земельної ділянки, а саме 0, 10 га -для будівництва та обслуговування будинку, а 0,05 га -для ведення особистого підсобного господарства.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 27.06.2012р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 2.06.2014р., в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями, ОСОБА_3 звернулася з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та задовольнити позов. При цьому, скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що державний акт ОСОБА_6 виданий 11.12.1997 р., а помер останній 30.07.2004 р. При цьому, спір про спадкування даної земельної ділянки розглядався судами протягом 2005-2006 років.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03.02.2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10 липня 2006 року, визнано право власності позивача та третьої особи, кожного на ? частину земельної ділянки, яка належала на праві власності спадкодавцю ОСОБА_6

Статтею 99 КАС України (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача з адміністративним позовом та розгляду справи) передбачено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за

умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Згідно з пунктом дев'ятим частини першої статті 155 та частиною третьою статті 162 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

В зв'язку з тим, що позивачем не наведено поважних причин, які об'єктивно унеможливлювали своєчасне звернення до адміністративного суду, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку, відмовивши у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій..

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Жовківського районного суду Львівської області від 27.06.2012р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 2.06.2014р. без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз