Справа № 2а-0370/3937/12
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року Справа № 876/1173/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луцьку, управління Пенсійного фонду України у Луцькому районі на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2012 року в адміністративній справі за за позовом управління Пенсійного фонду України в Луцькому районі до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луцьку про зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України в Луцькому районі (далі - УПФ України в Луцькому районі) звернулося в суд з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луцьку (далі - ФССНВ в м. Луцьку) про прийняття до заліку витрат на виплату і доставку пенсій, призначених по інвалідності та у зв'язку із втратою годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання кошти в сумі 704535,26 грн. та зобов'язання включити цю суму в акти щомісячної звірки.

У подальшому позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач просив суд зобов'язати відповідача прийняти до заліку та включити до актів щомісячної звірки витрати по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.04.2011 року по 31 жовтня 2012 року; стягнути з відповідача в користь позивача витрати за період з 01.04.2011 року по 31.10.2012 року по виплаті пенсії пенсіонеру, який отримав травму за межами України внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання - 15558,99 грн., витрати по доставці пенсій - 5157,96 грн., цільової грошової допомоги на прожиття (адресна допомога) - 682314,81 грн., витрати виплаченої допомоги на поховання внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання - 1503,50 грн., на загальну суму - 704535,26 грн..

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2012 року адміністративний позов задоволено частково. Вирішено стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луцьку в користь управління Пенсійного фонду України в Луцькому районі 466 гривень 15 копійок витрат на виплату основного розміру пенсії, цільової допомоги та доставки пенсії за період з 01 червня 2012 року по 31 жовтня 2012 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, його оскаржило УПФ в Луцькому районі, подавши апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність оскаржуваної постанови вимогам чинного матеріального права, порушення норм процесуального права, просило скасувати її. Апелянтом, зокрема зазначено, що висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині зобов'язання включення в акт щомісячної звірки витрати на виплату державної адресної допомоги, які виплачені управлінням в період з 01.04.2011 року по 31.10.2012 року в сумі 682314,1 грн. та витрат на доставку адресної допомоги в розмірі 5157,96 грн. та стягнення цих витрат з відповідача в користь позивача є безпідставним, оскільки ФССНВ в Луцькому районі за період з 01.04.2011 року по 01.10.2012 року незаконно не включило до відшкодування УПФ України в м. Луцьку витрати, пов'язані з виплатою щомісячної державної адресної допомоги та інших витрат. Апелянт посилається на те, що виплата щомісячної адресної соціальної допомоги особам, які отримують пенсію у зв'язку з настанням страхового випадку. А також відшкодування витрат на поховання згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» здійснюється за рахунок коштів ФССНВ України. Також, Кабінет Міністрів України своєю постановою від 26.03.2008 року № 265 «Про деякі питання пенсійного забезпечення громадян» установив щомісячні державні адресні допомоги. Отже, державна адресна допомога до пенсії по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання також повинна виплачуватися за рахунок коштів Фонду. За таких обставин апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні позову.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луцьку також подало апеляційну скаргу на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2012 року. Обгрунтовуючи незгоду з судовим рішенням, відповідач вказав, що суд першої інстанції при вирішенні спору неправильно застосував норми матеріального права та безпідставно стягнув з відповідача витрати на виплату пенсії та її доставку у зв'язку з каліцтвом, що було отримано поза межами території України.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи. Доказів поважності причин неприбуття представників у судове засідання суду надано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що УПФ України в Луцькому районі про зобов'язання включення в акт щомісячної звірки витрат на виплату допомоги на поховання, які виплачені управлінням в період з 01.04.2011 року по 01.10.2012 року в сумі 1503,50 грн.. Однак такі відповідачем не були прийняті до заліку.

Відповідно до частини 8 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року №1105-XIV (далі - Закон №1105-ХІV) у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року N 826, регулює питання відшкодування Фондом таких витрат страхувальнику або сім'ї застрахованого, чи іншій особі, яка здійснювала поховання потерпілого, на організацію поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг. Витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких наведено Кабінетом Міністрів України (пункт 2 цього Порядку). Організація поховання працівника, який загинув на виробництві або помер у лікарні під час лікування отриманої на виробництві травми, проводиться страхувальником (пункт 5 зазначеного Порядку).

Згідно з абзацом 2 частини 9 статті 34 Закону N 1105-XIV у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Зі змісту частини 4 статті 26 Основ, частини другої статті 24 Закону N 1105-XIV убачається: якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика та відшкодувати понесені ним витрати.

Аналіз норм Закону N 1105-XIV, який визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві осіб, та зазначеного вище Порядку, затвердженого на виконання частини 8 статті 34 цього Закону, дає підстави вважати, що Фонд зобов'язаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного зв'язку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Положення пункту 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року N 5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за N 376/7697, яким зобов'язано Фонд відшкодовувати ПФУ витрати на допомогу на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, котра отримувала пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суперечить положенням Закону N 1105-XIV. Так, зокрема, стаття 21 цього Закону пов'язує виникнення такого обов'язку у Фонду зі смертю працівника, а не з отриманням померлим, який не працював, зазначеної вище пенсії.

З огляду на це, Фонд зобов'язаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного зв'язку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Позивачем не надано суду довідок чи відповідних висновків для підтвердження причинного зв'язку смерті застрахованих осіб із одержаним трудовим каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, тому позовні вимоги УПФ України в Луцькому районі про зобов'язання включення в акт щомісячної звірки витрат на виплату допомоги на поховання, які виплачені управлінням в період з 01.04.2011 року по 01.10.2012 року в сумі 1503,50 грн. та стягнення цих витрат з відповідача в користь позивача, до задоволення не підлягають.

Позивачем також були заявлені вимоги про зобов'язання включення в акт щомісячної звірки витрати на виплату державної адресної допомоги, які виплачені управлінням в період з 01.04.2011 року по 31.10.2012 року в сумі 682314,1 грн. та витрат на доставку адресної допомоги в розмірі 5157,96 грн. та стягнення цих витрат з відповідача в користь позивача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року за № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» запроваджена щомісячна державна адреса допомога, яка сплачується у разі, коли розмір пенсії не досягає певного відсотка прожиткового мінімуму, встановленого законом. Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків передбачений статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

На підставі статті 21 Закону №1105-ХІV відповідач зобов'язаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров'я, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, при настанні страхового випадку.

Отже, статтею 21 Закону №1105-ХІV не передбачено можливість відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань саме витрат по оплаті щомісячної державної адресної допомоги.

Державна адресна допомога, яка встановлена постановою КМ України №265, не передбачена у вказаному переліку соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 4 Постанови №265 передбачено, що виплата державної адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога, однак даною постановою Кабінету Міністрів України не передбачено обов'язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати Пенсійному фонду України витрати по сплаті вказаних виплат.

Пункт 4 Порядку №5-4/4 визначає перелік виплат, які відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України, серед якого відсутня щомісячна державна адресна допомога та витрати по її доставці.

Таким чином, не передбачено відшкодування Фондом витрат по оплаті державної адресної допомоги, витрат на виплату допомоги на поховання та витрат на доставку пенсій.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позову в цій частині.

При цьому колегія сддів апеляційного суду вважає правильним висновок суду про задоволення позову в частині відшкодування відповідачем витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності .

Судом встановлено, що УПФ України в Луцькому районі була призначена пенсія по інвалідності ОСОБА_1

Каліцтво вказаному громадянину заподіяно на підприємстві, розташованому на території колишнього СРСР (РСФСР), дані обставини підтверджуються копією акту про нещасний випадок форми Н-1 від26.09.1978 року та довідкою МСЕК серії ВТЭ-121 №012785 про встановлення інвалідності.

Згідно розрахунку виплаченої пенсії за період з червня 2012 року по жовтень 2012 року та з досліджених в судовому засіданні списків осіб, яким виплачені ці пенсії з червня 2012 року по жовтень 2012 року, що витрати на виплату пенсії ОСОБА_1, який отримав каліцтво за межами України складають 15558,99 грн., з яких 466,15 грн. основний розмір пенсії, цільова допомога та доставка пенсії; а 15092,84 грн. державна адресна допомога.

Відповідно до статтей 8, 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійне забезпечення громадян здійснюється органами Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд, поряд з іншими надходженнями формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами на заходи соціального страхування, а згідно із статтею 81 цього ж Закону, призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Разом з тим, статтями 21, 28 Закону №1105-ХІV передбачений обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодувати шкоду, яка заподіяна працівнику внаслідок ушкодження його здоров'я або у випадку його смерті при настанні страхового випадку, виплачуючи йому або особам, що знаходилися на його утриманні, пенсію з інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання та пенсію у зв'язку з утратою годувальника, що помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Збір та акумулювання страхових внесків здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань відповідно до статті 46 Закон №1105-ХІV та статей 1, 2 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Пункт 5 частини 2 статті 24 Закону №1105-ХІV встановлює, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований має право звернутись до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Частиною 4 статті 26 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 року встановлено, що в разі, коли після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до пункту 3 розділу XI Прикінцевих положень Закону №1105-ХІV відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Отже, обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від того, чи сплачували Фонду страхові платежі підприємства, що ліквідувалися та на яких було ушкоджено здоров'я потерпілого.

Таким чином, страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території СНД та колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Разом з цим, постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 04.03.2003 року № 5-4/4 затверджено Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі - Порядок №5-4/4). Цей Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (крім осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Тому, за змістом вищенаведеної норми обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від того, чи сплачували Фонду страхові платежі підприємства, що ліквідувалися та на яких було ушкоджено здоров'я потерпілого.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої в місті Москві 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають, а згідно зі статтею 3 цієї Угоди, всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за Угодою, несе держава, яка його надає. За змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть провадитися лише на підставі двосторонніх договорів.

Викладене свідчить про те, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Він також має відшкодовувати витрати в разі виплати такої пенсії органами Пенсійного фонду України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно стягнув з ФССНВ в Луцькому районі витрат за період з 01.06.2012 року по 31.10.2012 року в сумі 466,15 грн., що складаються з основного розміру пенсії, щомісячної цільової допомоги та витрат на її доставку пенсіонеру , який отримав травму за межами України внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. В решті виплаченої суми в розмірі 15092,84 позовні вимоги до Фонду не підлягають задоволенню, оскільки, як встановлено судом першої ітснації і не заперечується апелянтами, ця сума є державною адресною допомогою, яка не підлягає до відшкодування.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача включити в акти щомісячної звірки витрати на виплату державної адресної допомоги, виплату допомоги на поховання та доставку пенсій, які виплачені управлінням в період з 01.04.2011 року по 31.10.2012 року, то суд правильно вказав у постанові, що позивач обрав неправильний спосіб захисту, оскільки у разі наявності спору та незгоди на підписання актів звірки розрахунків з боку Фонду вимоги про стягнення таких сум мають вирішуватись у судах адміністративної юрисдикції шляхом пред'явлення органами Пенсійного фонду України позову про стягнення цих сум, а не шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, а зазначені в апеляційних скаргах доводи є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луцьку, управління Пенсійного фонду України у Луцькому районі залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2012 року у справі № 2а/0370/3937/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено та підписано 03 березня 2015 року.