Справа № 826/19823/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження в адміністративній справі

21 січня 2015 року м. Київ№ 826/19823/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_2 та товариство з обмеженою відповідальністю "Стоїк-Авто", про зобов'язання відповідача вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У письмовому провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва знаходиться справа № 826/19823/14 за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України (далі - відповідач), треті особи: ОСОБА_2 (далі - третя особа-1) та товариство з обмеженою відповідальністю "Стоїк-Авто" (далі - третя особа-2), про зобов'язання відповідача здійснити в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) реєстрацію відомостей про припинення обтяження за записом № 12164663 від 14 лютого 2012 року про обтяження частки учасника, що становить 80 % статутного фонду третьої особи-2.

До суду 14 січня 2015 року через канцелярію від представника відповідача надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі (далі - заявлене клопотання), в обґрунтування якого зазначено, що відповідач не здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, та законодавчо не уповноважений владно керувати поведінкою, у тому числі позивача.

Перевіривши зазначені у заявленому клопотанні доводи на предмет їх відповідності нижче викладеним нормам та з'ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для його задоволення та необхідність закриття провадження у справі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2, п.п. 1, 7 ч. 1 ст. 3, ч.ч. 1, 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Судом з'ясовано, що відповідач діє на підставі статуту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 серпня 2005 року № 80/5 із відповідними змінами, згідно з п. 2.1 розділу 2 якого, основною метою діяльності відповідача є технічне, технологічне забезпечення створення та супроводження програмного забезпечення ведення автоматизованих систем Єдиних та Державних реєстрів, що створюються відповідно до наказів Міністерства юстиції України.

Зі змісту статуту вбачається, що на відповідача не покладено обов'язки виконання функцій та повноважень, що можуть бути віднесені до владних управлінських у розумінні ст. 3 КАС України.

При зверненні до суду з позовом позивачем заявлено вимоги про визнання неправомірними дій реєстратора Рівненської філії відповідача по внесенню 14 лютого 2012 року до Реєстру запису, а також зобов'язання відповідача здійснити у Реєстрі реєстрацію відомостей про припинення обтяження за оскаржуваним записом відповідно до рішення Макарівського районного суду від 07 лютого 2012 року.

У подальшому, 19 січня 2015 року, до суду через канцелярію від представника позивача надійшла письмова заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій викладено прохання про зобов'язання відповідача здійснити у Реєстрі реєстрацію відомостей про припинення обтяження за записом.

Поряд з цим, згідно з п. 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830, адміністратор Реєстру - державне підприємство "Інформаційний центр" Мін'юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі.

Тобто, відповідач є адміністратором Реєстру, відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі.

Таким чином, відповідач здійснює виключно технічні функції з ведення Реєстру, які не є виконанням владних управлінських функцій при здійсненні делегованих повноважень у розумінні ст. 3 КАС України. Викладене, у свою чергу, свідчить про те, що відповідач не є суб'єктом владних повноважень, а є господарюючим суб'єктом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи суд виходить з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що вони стосуються поновлення порушеного, за переконанням позивача, права власності шляхом зобов'язання відповідача внести до Реєстру відомості про припинення обтяження за записом.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 2) виключено; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що спір, який виник між позивачем та відповідачем, не може бути предметом оскарження в адміністративному суді, оскільки належить до юрисдикції місцевого суду загальної юрисдикції.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Київського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2012 року у справі № 2а-923/11/2670 та від 13 серпня 2014 року у справі № 826/4668/14.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 128, 157, 160, 165 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_2 та товариство з обмеженою відповідальністю "Стоїк-Авто", про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Копію ухвали направити (вручити) сторонам та третім особам (їх уповноваженим представникам), роз'яснивши, що повторне звернення до адміністративного суду з тим самим позовом не допускається.

Роз'яснити позивачу, що розгляд та вирішення спору віднесено до місцевого суду загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, ухвала може бути оскаржена повністю або частково шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів із дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин