Справа № 808/5205/14
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року Справа № 808/5205/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Нечипуренка О.М., за участю секретаря Петрусь Д.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального управління Міндоходів України

про скасування податкового повідомлення-рішення від 04.08.2014 № ,-

за участі представників сторін:

від позивача - Тягушев Д.О. (довіреність № 17 від 31.12.2013)

Седляров В.С. (довіреність № 25 від 31.12.2013)

Фомін М.В. (довіреність № 125 від 31.12.2013)

від відповідача - Харламова О.О. (довіреність № 17/28-04-010/1 від 25.06.2014)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суд надійшла позовна заява Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (надалі - позивач або ВАТ "ЗОЕ") до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального управління Міндоходів України (надалі - відповідач або СДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення від 04.08.2014 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2 561 494,00 грн.

Ухвалою суду від 15.08.2014 відкрито провадження в адміністративній справі №808/5205/14, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи на 26.08.2014. Провадження у справі зупинялось за клопотанням сторін. Судове засідання призначено на 17.11.2014.

Представник позивача підтримав позовні вимоги і просить задовольнити їх у повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у період який перевірявся, підприємство мало фінансово-господарські відносини з ТОВ "НВП "Буденерго" та ТОВ "Едем".

Щодо правовідносин із ТОВ "НВП "Буденерго", позивач вказує, що всі необхідні документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між ТОВ "НВО "Буденерго" та ВАТ "ЗОЕ", а також понесені ВАТ "ЗОЕ" відповідні витрати (договори, кошториси, податкові накладні, платіжні доручення, акти приймання виконаних підрядних робіт тощо), є в наявності та були досліджені представниками СДПІ під час перевірки, що, зокрема, підтверджується і змістом Акту перевірки.

Виконані роботи за укладеними договорами були оплачені ВАТ "ЗОЕ" грошовими коштами у повному обсязі, на стор.82 Акту перевірки зазначено, що станом на 31.12.2013 р. заборгованість ВАТ "ЗОЕ" по розрахунках з ТОВ "НВО Буденерго" відсутня.

В Акті перевірки СДПІ не заперечується фактичне виконання робіт, передача-прийняття їх результатів, а також наявність у ВАТ "ЗОЕ" як у покупця всіх необхідних первинних документів, які є підтвердженням понесених витрат.

Актом перевірки не спростовується той факт, що ТОВ "НВО "Буденерго" на момент здійснення фінансово-господарських операцій з ВАТ "ЗОЕ" було зареєстровано у встановленому порядку як платник ПДВ: ТОВ "НВО "Буденерго" зареєстровано як юридична особа в січні 2004 року, з цього ж моменту було взято на облік як платник податків; з ВАТ "ЗОЕ" підприємство співпрацює з 2008 року.

Податкові накладні, виписані (надані) ВАТ "ЗОЕ" ТОВ "НВО "Буденерго", які були досліджені під час перевірки, мають не: необхідні (обов'язкові) реквізити, передбачені п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, так само як і були своєчасно зареєстровані продавцем в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Враховуючи викладене, ВАТ "ЗОЕ" виконало усі передбачені законом умови щодо підтвердження свого права на податковий кредит та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Станом на сьогоднішній день не існує будь-яких судових рішень, якими укладені між ВАТ "ЗОЕ" та ТОВ "НВО "Буденерго" договори були б визнані недійсними, в т.ч. з причин їх фіктивності.

Щодо правовідносин із ТОВ "Едем", позивач вказує, що основним видом господарської діяльності ВАТ "Запоріжжяобленерго" є передача електроенергії місцевими електромережами та її постачання за регульованим тарифом.

Для забезпечення вказаної діяльності товариство використовує, зокрема, опори повітряних ліній електропередач та підстанції, які розміщені на окремих земельних ділянках на території Запорізької області.

Необхідною умовою для укладання договору оренди земельної ділянки є здійснення необхідного комплексу заходів із землеустрою, які включають у себе і виконання відповідних робіт із землеустрою. У зв'язку з чим, ВАТ "Запоріжжяобленерго" вимушено було укласти договори на проведення комплексу топографо-геодезичних робіт з підготовки технічної документації по землеустрою відносно оформлення договорів оренди земельних ділянок, які використовуються товариством.

При цьому, ВАТ "Запоріжжяобленерго" як замовник топографо-геодезичних робіт, в розумінні норм ст.ст. 124, 125 Земельного Кодексу України, ст. 13 Закону України "Про оренду землі", фактично є землекористувачем таких земельних ділянок.

З огляду на викладене, витрати підприємства, пов'язані з оформленням документів, перелічених у ст. 15 Закону N 161, є неминучими і передбачені нормами чинного законодавства.

Отже, отримані від ТОВ "Едем" послуги у вигляді результатів проведення землевпорядних робіт, пов'язані з господарською діяльністю ВАТ "Запоріжжяобленерго" та мають документальне підтвердження їх (робіт) фактичного виконання, а відтак товариство мало право на віднесення сум ПДВ по операціям з отримання топографо-геодезичних робіт у ТОВ "Едем" до податкового кредиту.

Тому позивач вважає висновки податкової інспекції безпідставними, та податкове повідомлення-рішення протиправним і просить його скасувати.

Відповідач проти позову заперечив та надав письмові заперечення. Зокрема зазначив, що податковий кредит має бути підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Проведеною перевіркою встановлено, що позивач мав фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ "НВП "Буденерго" та ТОВ "Едем".

В ході перевірки встановлено, що ВАТ "Запоріжжяобленерго" безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "НВО "Буденерго" на загальну суму 1 182 016 грн.

Таких висновків перевіряючі дійшли з огляду на відсутність у ТОВ "НВО "Буденерго" власних виробничих потужностей, складських приміщень, обладнання, транспортних засобів, інструментів та інших основних засобів, необхідних для здійснення виробничої діяльності.

Перевіркою не встановлено, у яких постачальників ТОВ "НВО "Буденерго" придбавав матеріали, наведені в актах приймання виконаних будівельних робіт. Крім того, у підприємства відступні трудові ресурси для виконання будівельних робіт, зазначених в актах.

За таких обставин обсяги витрат, наведений в первинних документах значно завищені та є недостовірними, крім того, не можуть підтверджувати право платника на податковий кредит.

Крім того, перевіркою встановлено, що на порушення п. 198.1, п. 198.3 ст.198 ПКУ, позивач безпідставно завищив податковий кредит по операціям з отримання топографо-геодезичних робіт у ТОВ "Едем" на загальну суму ПДВ 566 440 грн., оскільки земельні ділянки під опорами повітряних ліній електропередач та підстанціями не є власністю ВАТ "Запоріжжяобленерго" та не перебувають у користуванні останнього на підставі договорів оренди.

Відповідно, будь-які витрати, понесені у зв'язку з проведенням землевпорядних робіт та топографо-геодезичних робіт таких земельних ділянок не можуть відноситись до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, а суми ПДВ у вартості цих робіт не можуть відноситись до складу податкового кредиту.

Зважаючи на викладене, відповідач вказує на обґрунтованість висновків перевірки, а відтак і правомірність спірного податкового повідомлення-рішення, та просить у позові відмовити у повному обсязі.

На виконання ст. 41 КАС України, в ході судового розгляду здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу "Камертон".

Відповідно до ст.160 КАС України, 17.11.2014 сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та документи, надані сторонами додатково, заслухавши представників сторін, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що, відповідно, підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у т.ч. на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України".

Підставами для визнання незаконними (нечинними) актів в судовому порядку та їх скасування є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним (його скасування) є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів фізичної особи, підприємства чи організації - позивача у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2014 фахівцями СДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ВАТ "Запоріжжяобленерго" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013.

За результатами перевірки складено Акт № 145/28-04-41-10/00130926 від 23.04.2014 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ВАТ "Запоріжжяобленерго" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року", який підписано позивачем із запереченням.

В ході перевірки встановлено, що:

- на порушення п.198.1., п. 198.3. ст.198 Податкового кодексу України ВАТ "Запоріжжяобленерго" по операціях з придбання робіт у ТОВ "НВП "Буденерго" завищено податковий кредит на загальну суму 1 182 016 грн.

Наслідком завищення податкового кредиту є заниження податку на додану вартість на загальну суму 1182 016 грн., в т.ч. : за 2011 рік - на суму 360 678 грн., за 2012 рік-на суму 364 159 грн., за 2013 рік - на суму 457179грн.,

- на порушення п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового Кодексу України ВАТ "Запоріжобленерго" по операціях з придбання топографо-геодезичних робіт по координації опір повітряних ліній електропередач та підстанцій у ТОВ "Едем" завищено податковий кредит на загальну суму 566 440 грн..

Наслідком завищення податкового кредиту є заниження податку на додану вартість на загальну суму 566 440 грн., в т.ч. : за грудень 2011 року у сумі 145 025 грн., за березень 2012 року у сумі 421 415 грн.

Зважаючи на виявлені порушення, 14.05.2014 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № на загальну суму 9 724 221,00 грн. (збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість, в т.ч. за основним платежем - 6 777 988,00 грн., за штрафними санкціями - 2 946 233,00 грн.).

23.05.2014 ВАТ "Запоріжжяобленерго" була подана скарга (вих. № 008-82/7677 від 23.05.2014 р.) на податкове повідомлення-рішення № від 14.05.2014.

25.07.2014 Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - Центральним офісом з обслуговування великих платників прийнято Рішення про результати розгляду скарги № 13801/10/28-10-10-4-34, згідно з яким податкове повідомлення-рішення № від 14.05.2014 було скасовано в частині основного платежу в сумі 5 029 532 грн. та відповідної штрафної (фінансової) санкції в сумі 2 133 195 грн., а скарга ВАТ "Запоріжжяобленерго" - задоволена частково.

04.08.2014 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № на загальну суму 2 561 494,00 грн. (збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість, в т.ч. за основним платежем - 1 748 456,00 грн., за штрафними санкціями - 813 038,00 грн.).

Не погоджуючись з рішенням податкового органу, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Щодо взаємовідносин із ТОВ "НВО Буденерго".

Як свідчать матеріали справи, СДПІ заперечує фактичне здійснення господарських операцій між ВАТ "ЗОЕ" та ТОВ "НВО "Буденерго", в зв'язку з чим доходить висновку про безпідставне включення ВАТ "ЗОЕ" до складу податкового кредиту сум ПДВ у вартості виконаних та сплачених підрядних робіт.

Як встановлено судом, за період з 01.06.2011 по 31.10.2013 між ВАТ "Запоріжжяобленерго" та ТОВ "НВО "Буденерго" було укладено низку підрядних договорів на виконання ремонтних робіт на об'єктах (будівлях та спорудах) ВАТ "ЗОЕ", а саме : 7-03/11 від 30.03.2011, 8-03/11 від 30.03.2011, 34-03/11 від 30.03.2011, 33-03/11 від 30.03.2011, 22-03/11 від 30.03.2011, 28-03/11 від 30.03.2011,29-03/11 від 30.03.2011, 10-03/11 від 30.03.2011, 12-03/11 від 30.03.2011, №40-03/11 від 30.03.2011, №12-03/11 від 30.03.2011, №5-03/11 від 30.03.2011, 11-03/11 від 30.03.2011, 6-03/11 від 30.03.2011, 5-03/11 від 30.03.2011, 16-10/11 від 09.12.2011, 2-09/11 від 09.12.2011, 14-09/11 від 09.12.2011, 41-03/11 від 30.03.2011, 17-10/11 від 09.12.2011,9-09/11 від 09.12.2011, 4-10/11 від 09.12.2011,21-06/11 від 30.09.2011,-1-04/11 від 03.10.2011, №38/2012 від 23.04.12, №30/2012 від 23.04.12, №27/2012 від 23.04.12, №26/2012 від 23.04.12, №25/2012 від 04.05.12, 23/2012 від 10.05.12, №21/12 від 10.05.12, №34/12 від 10.05.12, №24-1/2012 від 10.05.12, №22/12 від 10.05.12, №20/2012 від 10.05.12, №31/12 від 10.05.12, №30/2012 від 23.04.12, №33/12 від 10.05.12, №18/12 від 10.05.12, №13/12 від 23.07.12, №12/12 від 23.07.12, №11/12 від 23.07.12, №10/12 від 23.07.12, №31/12 від 10.05.12, №24-2/2012 від 10.10.12, №39/12 від 23.07.12, №32-2/12 від 10.10.12, №1/12 від 10.10.12, 64-03/13, 16-04/13, 15-04/13, 14-04/13, 13-04/13, 12-04/13, 11-04/13, 10-04/13, 9-04/13, 8-04/13,7-04/13,6-04/13,5-03/13,4-03/13,3- 03/13,2-03/13, 1-03/13, 19-05/13, 17-05/13, 18-05/13,21-05/13,20-05/13,30-06/13,29-06/13,24-06/13,31- 06/13, 32-06/13, 28-06/13, 27-06/13, 26-06/13, 25-06/13, 34-07/13, 35-07/13, 36-07/13, 42-07/13, 43-07/13, 46-07/13, 39-07/13, 37-07/13, 63-09/13, 48-08/13, 51-08/13, 50-08/13, 49-08/13, 53-08/13, 38-08/13, 60- 09/13, 59-09/13, 62-09/13, 56-09/13, 55-09/13, 57-09/13, 58-09/13, 61-09/13, 45-07/13,44-07/13.

Всі необхідні документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між ТОВ "НВО "Буденерго" та ВАТ "ЗОЕ", а також понесені ВАТ "ЗОЕ" відповідні витрати (договори, кошториси, податкові накладні, платіжні доручення, акти приймання виконаних підрядних робіт тощо), були досліджені представниками СДПІ під час перевірки, що, зокрема, підтверджується і змістом Акту перевірки.

Виконані роботи за укладеними договорами були оплачені ВАТ "ЗОЕ" грошовими коштами у повному обсязі, на стор.82 Акту перевірки зазначено, що станом на 31.12.2013 р. заборгованість ВАТ "ЗОЕ" по розрахунках з ТОВ "НВО Буденерго" відсутня.

В Акті перевірки СДПІ не заперечується фактичне виконання робіт, передача-прийняття їх результатів, а також наявність у ВАТ "ЗОЕ" як у покупця всіх необхідних первинних документів, які є підтвердженням понесених витрат.

До того ж, фактичне виконання ТОВ "НВО "Буденерго" робіт на підставі укладених з ВАТ "ЗОЕ" договорів підтверджується наступними документами :

- журналами структурних підрозділів ВАТ "Запоріжжяобленерго", на об'єктах яких виконувались роботи, реєстрації інструктажу. з питань охорони праці, який було проведено працівникам ТОВ "НВО "Буденерго" перед початком робіт;

- довідками ТОВ -НВО "Буденерго", які були надані ВАТ "ЗОЕ", про наявність обладнання, матеріально-технічної бази та постійного персоналу;

- протоколами засідань" ВАТ "ЗОЕ" по проведенню закупівель, відповідно до яких ТОВ "НВО "Буденерго" обиралось виконавцем робіт на об'єктах ВАТ "ЗОЕ" на конкурентних засадах серед інших претендентів, як підприємство з найбільш вигідною ціновою пропозицією.

За приписами п.14.1.18, п.14.1.181 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Так, відповідно до п.п.а) п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3. ст.198 ПКУ визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.201.1. ст.201 ПКУ платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст.201 ПКУ). Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п.201.4 ст.201 ПКУ). Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п.201.6 ст.201 ПКУ). Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (п.201.8. ст.201 ПКУ). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст.201 ПКУ).

Підпунктом 198.6 п.198 ПКУ встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 10.1. Наказу ДПАУ № 1002 від 24.12.2010р. "Про затвердження форми Реєстру виданих та отриманих податкових накладних та Порядку його ведення" зазначено, що придбання або виготовлення товарів/послуг та придбання (будівництво, спорудження) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи) на митній території України відображається на підставі податкових накладних, розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, а також інших подібних документів.

Отже, виходячи із приписів вищевказаних норм Податкового кодексу, податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, та надає право на формування податкового кредиту платником податків-покупцем. Лише придбання товарів (послуг, робіт), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку-покупця, відсутність податкової накладної та складання податкової накладної особою, що не зареєстрована як платник ПДВ, безспірно позбавляють покупця права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат.

Інших умов для формування податкового кредиту за наслідками придбання товарів, отримання послуг - таких як обов'язкова сплата постачальниками сум податку до бюджету, у т.ч. по ланцюгу постачання товару (послуг) тощо, у Податковому кодексі України не передбачено.

Таким чином, податковий кредит формується за умови списання платником податків грошових коштів в оплату товарів (робіт, послуг)/отримання ним товару, та повинен підтверджуватися податковою накладною.

Усі операції з господарської діяльності щодо виконання робіт були належним чином оформлені, документально підтверджені; документи мають необхідні реквізити, скріплені підписами повноважних осіб і печаткою підприємств, що відповідає вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення про забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 р.

Податкові накладні, складені вказаними суб'єктами господарювання, відповідають вимогам чинного законодавства щодо форми та порядку їх оформлення, що не заперечується актом перевірки.

Актом перевірки не спростовується той факт, що ТОВ "НВО "Буденерго" на момент здійснення фінансово-господарських операцій з ВАТ "ЗОЕ" було зареєстровано у встановленому порядку як платник ПДВ, який мав право виписувати та надавати податкові накладні, а також не було виключено з Єдиного державного ре гетру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

ТОВ "НВО "Буденерго" зареєстровано як юридична особа в січні 2004 року, з цього ж моменту було взято на облік як платник податків; з ВАТ "ЗОЕ" підприємство співпрацює з 2008 року.

В серпні 2012 року та квітні 2013 року ДПІ у Ленінському районі М.Запоріжжя, для участі в тендерах ВАТ "ЗОЕ", ТОВ "НВО "Буденерго" були видані довідки про відсутність заборгованості з податків та зборів.

Ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" передбачено: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні.

Для виконання робіт згідно предметів вищезазначених договорів ТОВ "НВО "Буденерго" мало ліцензії АВ № 119551 від 28.07.2006 р., АВ № 588083 від 11.08.2011 р. на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури. В "Переліку робіт", який є додатком до ліцензій, зазначені, зокрема, будівельні та монтажні роботи.

В Акті перевірки чітко зазначено, що фінансово-господарські взаємовідносини між ВАТ "ЗОЕ" та його контрагентом, які РУЛИ предметом перевірки, мали місце з червня 2011 року по жовтень 2013 року; як було зазначено вище, за інформацією СДПІ ТОВ "НВО "Буденерго" знаходиться у стані ліквідації з 27.11.2013.

За приписами ч.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99р. № 996-ХІV, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Згідно з ч.2 ст.9 цього ж Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити.

Відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку, оформлених відповідно з вимогами законодавства.

Дані, наведені в декларації, повинні підтверджуватись первинними документами обліку та відповідати податковому обліку (звітності).

Ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Обґрунтованість формування платником податків валових витрат вимагає наявності зв'язку витрат платника податків на придбання товару з його господарською діяльністю, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних товарів.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами податкового законодавства.

Враховуючи наявність у позивача накладних, на підставі яких відповідні суми ПДВ у складі вартості придбаних товарів (послуг) були включені до податкового кредиту, приймаючи до уваги, що зазначені накладні не визнані недійсними, будь-яких посилань щодо невідповідності порядку оформлення цих накладних вимогам Податкового кодексу України, акт перевірки не містить, позивачем цілком правомірно включено суми податку на додану вартість по отриманим ним послугам (товарам) до складу податкового кредиту, оскільки його право підтверджується належними, з точки зору діючого законодавства, доказами.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що твердження відповідача про "нереальність" здійснених позивачем господарських операцій є безпідставним, оскільки на його підтвердження відповідачем не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу.

Відповідачем не надано також доказів підробки документів або їх фіктивності на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, частиною 5 статті 203 ЦК України встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 234 ЦК України встановлено, що правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином є фіктивним.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Недійсність фіктивного правочину не встановлена законом, а отже такий правочин не є нікчемним. Згідно із статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що зміст вказаних вище договорів не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що зміст угоди не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди - покупця товару, яка є платником податку, не покладено обов'язку здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників у ланцюгу постачання або через наявність/відсутність актів про здійснення зустрічних перевірок таких постачальників зазнавати певних негативних наслідків.

З наведеного випливає, що в разі невиконання контрагентами по ланцюгу своїх обов'язків по сплаті податків до бюджету, такі дії тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.

За таких обставин у позивача були всі законні підстави для формування податкового кредиту, передбачені вимогами податкового законодавства.

Тому посилання на порушення вимог п.198.1., п. 198.3. ст.198 Податкового кодексу України при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "НВО "Буденерго", та заниження податку на додану вартість за період з червня 2011 р. по жовтень 2013 р. на загальну суму 1 182 016 грн. не відповідають фактичним обставинам, та, відповідно є неправомірними.

Щодо взаємовідносин із ТОВ "Едем".

Як встановлено судом, згідно Договору №1/1 від 07.09.2007 року ТОВ "Едем" здійснювало для замовника ВАТ "Запоріжжяобенерго" виконання землевпорядних робіт: в Якимівському р-ні (ТП. ЗТП, КТП, окрім тих, що знаходяться на території Кирилівської селищної ради), в Якимівському р-ні (Опори повітряних ліній електропередач, які знаходяться на території Розівської, Атманайської, Давидівської та Чорноземнинської селищних рад), в Якимівському р-ні (Опори повітряних ліній електропередач, які знаходяться на території Розівської, Атманайської, Давидівської та Чорноземнинської та Кирилівської селищних рад).

Також згідно Договору №2/2 ви 07.11.2007 року ТОВ "Едем" здійснювало для замовника ВАТ "Запоріжжяобенерго" виконання комплексу топографо-геодезичних робіт по координуванню опор повітряних ліній електропередач та ТП в Куйбишевському р-ні та в Михайлівському р-ні.

Договори №1/1 від 07.09.200" року та №2/2 від 07.11.2007 року на проведення комплексу топографо-геодезичних і землевпорядних робіт укладалися з метою інвентаризації землі і відведення ВАТ "Запоріжжяобленерго" земельних ділянок під опорами повітряних ліній електропередач і підстанціями в оренду.

За актами виконаних робіт № ОУ-000233 від 06.12.2011, № ОУ- 00023.4 від 07.12.2011, № ОУ-000235 від 08.12.2011 по договору №1/1 від 07.09.07 та актами виконаних робіт №77 від 12.03.12, №78 від 12.03.12 по договору №2/2 від 07.11.07 ТОВ "Едем" надано послуг за період перевірки на загальну суму 2 832 198,88 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно з висновками СДПІ, будь-які роботи, виконані із землевпорядкуванням таких земельних ділянок, не можуть бути віднесені до господарської діяльності безпосередньо ВАТ "Запоріжжяобленерго".

Однак, суд не може погодитись із такими висновками, з огляду на наступне:

Відповідно до п. 269.1. ст. 269 ПК України платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Відповідно до п. 270.1. ст. 270 ПК України об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Оскільки ВАТ "Запоріжжяобленерго" є платником земельного податку, то відповідно до вказаної норми, воно є користувачем відповідних земельних ділянок, на яких знаходиться майно товариства.

Основним видом господарської діяльності ВАТ "Запоріжжяобленерго" є передача електроенергії місцевими електромережами та її постачання за регульованим тарифом.

Для забезпечення вказаної діяльності товариство використовує, зокрема, опори повітряних ліній електропередач та підстанції, які розміщені на окремих земельних ділянках на території Запорізької області.

Відповідно до п. 6 Постанови Верховної Ради України від 18.12.90 N 563-ХІІ "Про земельну реформу" (із змінами, внесеними Постановою Верховної Ради України від 17.02.2004р. N 1492-1V) енергопостачальні компанії у встановлений законодавством строк повинні оформити право власності або право користування земельними ділянками.

Як свідчать матеріали справи, для підтвердження законних прав на користування земельними ділянками, з метою вдосконалення земельних відносин, а також для усунення можливих спорів щодо земельних ділянок, ВАТ "Запоріжжяобленерго" здійснює необхідні заходи щодо оформлення права користування.

Оформлення права на землекористування вимагає виготовлення технічної документації на земельні ділянки і здійснення супутних дій: державної експертизи технічної документації, одержання довідок про правовий статус земельних ділянок, присвоєння кадастрових номерів цих ділянок, грошової оцінки земель, оформлення договорів оренди та їх реєстрація в органах державного земельного кадастру тощо.

Оформлення права на землекористування регламентується Законами України: від 22 травня 2003 року N 858-ІУ"Про землеустрій", від 6 жовтня 1998 року N 161-ХІУ "Про оренду землі", Земельним та Цивільним Кодексами України; іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з термінами Закону України "Про землеустрій" (ст. 1):

види робіт із землеустрою - обстежувальні, вишукувальні, топографо-геодезичні, картографічні, проектні та проектно-вишукувальні роботи, що виконуються з метою складання документації із землеустрою;

заходи із землеустрою - передбачені документацією із землеустрою роботи щодо раціонального використання та охорони земель, формування та організації території об'єкта землеустрою з урахуванням їх цільового призначення, обмежень у використанні та обмежень (обтяжень) правами інших осіб (земельних сервітутів), збереження і підвищення родючості грунтів;

землеустрій - сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно- територіальних одиниць, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно- виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про землеустрій" землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності, зокрема, в разі: встановлення та зміни меж об'єктів землеустрою, у тому числі визначення та встановлення в натурі (на місцевості) державного кордону України; встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути); організації нових і впорядкування існуючих об'єктів землеустрою.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України від 25.10.2001р. № 2768-І1І (із змінами і доповненнями) (далі - Кодекс) право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно до ст.124 Кодексу передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону (п.2 ст. 126 Кодексу).

Згідно зі статтею 1 Закону України від 6 жовтня 1998 року N 161- XIV "Про оренду землі" (із змінами і доповненнями) (далі - Закон N 161) оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Як передбачено статтею 13 Закону № 161, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України (ст.14 Закону № 161).

Умови договору оренди землі наведені у ст.15 Закону № 161. Зокрема, істотними умовами договору оренди землі є об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки), існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки тощо.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Окрім цього, невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.

Необхідною умовою для укладання договору оренди земельної ділянки є здійснення необхідного комплексу заходів із землеустрою, які включають у себе і виконання відповідних робіт із землеустрою.

Отже, ВАТ "Запоріжжяобленерго" вимушено було укласти договори на проведення комплексу топографо-геодезичних робіт з підготовки технічної документації по землеустрою відносно оформлення договорів оренди земельних ділянок, які використовуються товариством.

При цьому, ВАТ "Запоріжжяобленерго" як замовник топографо-геодезичних робіт, в розумінні норм ст.ст. 124, 125 Земельного Кодексу України, ст. 13 Закону України "Про оренду землі", фактично є землекористувачем таких земельних ділянок.

З огляду на викладене, витрати підприємства, пов'язані з оформленням документів, перелічених у ст. 15 Закону N 161, є неминучими і передбачені нормами чинного законодавства.

Відповідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-У1.:

"Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення

операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності...".

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2. статті 198 ПК України).

Згідно п.198.3. ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ.: "Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. "

Відповідно до п. 198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6. ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені ні податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, виписані (надані) ВАТ "Запоріжжяобленерго" його контрагентом і які були досліджені під час перевірки, мають всі необхідні (обов'язкові) реквізити, передбачені п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, так само як і були своєчасно зареєстровані ТОВ "Едем" в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, отримані від ТОВ "Едем" послуги у вигляді результатів проведення землевпорядних робіт, пов'язані з господарською діяльністю ВАТ "Запоріжжяобленерго" та мають документальне підтвердження їх (робіт) фактичного виконання, а відтак товариство мало право на віднесення сум ПДВ по операціям з отримання топографо-геодезичних робіт у ТОВ "Едем" до податкового кредиту.

З огляду на викладене, правомірним віднесення позивачем до податкового кредиту сум ПДВ у розмірі 566440 грн. по операціям з отримання топографо-геодезичних робіт у ТОВ "Едем", а відтак, висновки СДПІ про заниження податку на додану вартість за грудень 2011 р. та березень 2012 р. на загальну суму 566 440 грн. є неправомірними.

Зважаючи на усе викладене, за результатом розгляду справи суд приходить до висновку стосовно того, що СДПІ неправомірно та необґрунтовано зроблено висновки про порушення позивачем приписів п.198,1, п.198,3 ст. 198 ПКУ, що призвело до нарахування податку та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а відтак вважає за необхідне його скасувати.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи зменшені податкові вигоди, контролюючий орган має доводити недобросовісність платника податків.

Таким чином, суд вважає, що відповідач неправомірно дійшов висновків про порушення позивачем приписів Податкового кодексу України, а тому необґрунтовано виніс податкове повідомлення-рішення від 04.08.2014 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2 561 494,00 грн.

Ураховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, у зв'язку із чим позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.08.2014 № Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального управління Міндоходів України, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2 561 494,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" () судові витрати у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.)

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції

Суддя О.М. Нечипуренко