Справа № 2а/2370/4033/2012
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/2370/4033/2012 Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Романчук О.М., Шелест С.Б.,

при секретарі Строяновській О.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

22 жовтня 2012 року позивач звернувся у суд із позовом до Управління Міністерства внутрішніх справи України в Черкаській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо видачі наказу від 02.03.1999 №207 «Про неділові стосунки з засудженими та їх родичами начальника загону УВП-62 УМВС України в Черкаській області майора внутрішніх справ ОСОБА_2 та покарання винних» та скасувати цей наказ.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 жовтня 2014 року скасовано рішення судів попередніх інстанцій та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому, суд касаційної інстанції звернув увагу на необхідність врахування при новому розгляді справи обставин пропущення позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року відмовлено позивачу в задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду, задоволено клопотання відповідача та залишено позовну заяву без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до місцевого суду для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін, з таких підстав.

Відмовляючи у поновленні пропущеного строку звернення, місцевий суд виходив із того, що позивач був обізнаний про проведення стосовно нього службового розслідування у березні 1999 року, а тому ним пропущено строк оскарження наказу про звільнення, прийнятого за результатами такого розслідування. При цьому, судом враховано, що позивачем не наведеного жодного належного обґрунтування поважності причин такого пропуску. У зв'язку із чим, судом першої інстанції позовну заяву залишено без розгляду.

З таким висновком суду не можна не погодитись.

Зі змісту адміністративного позову слідує, що позивач не погоджується із правомірністю прийняття відповідачем наказу від 02.03.1999 №207, яким за підтримання неділових стосунків з громадянкою ОСОБА_4 та засудженим ОСОБА_5 вирішено звільнити його зі служби за порушення дисципліни (на підставі пункту «є» статті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114, в редакції, чинній на день звільнення).

Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний наказ прийнято за результатами службової перевірки за заявою ОСОБА_4, висновок щодо якої затверджено начальником УМВС України в Черкаській області 02.03.1999.

Матеріали справи містять письмові пояснення позивача від 01.03.1999, адресовані начальнику УВД Черкаської області генералу-майору Кочегарову О.Д., з приводу з'ясування обставин, викладених заявницею. Наведена обставина підтверджує обізнаність позивача щодо проведення службового розслідування відносно нього.

Колегією суддів установлено, що з 05.03.1999 позивач звільнений з органів внутрішніх справ в запас на підставі наказу начальника УМВС України в Черкаській області від №46 о/с за п. «є» ст. 64, що також підтверджується даними його трудової книжки. Водночас, копія аркушу трудової книжки, наявна в матеріалах справи, не містить запису про підстави звільнення.

Так, у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду та в апеляційній скарзі позивач стверджує, що про існування оскаржуваного наказу він дізнався лише 19.10.2012 при ознайомленні з матеріалами адміністративної справи 2а/2370/3783/2012, і що саме з цієї дати слід обчислювати початок перебігу строку звернення до суду з даним позовом. При цьому, позивач наголошує на тому, що усупереч приписам пункту 31 чинного на час спірних правовідносин Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ Української РСР про накладення дисциплінарного стягнення спірним наказом йому жодним чином не оголошувалось, що, у свою чергу, позбавило його можливості вчасно звернутись до суду за захистом свої прав. У той же час, позивач зазначає, що з дня звільнення до моменту ознайомлення з оспорюваним наказом він вважав, що його звільнено в запас не за порушення дисципліни, а за віком (вислугою років) на підставі його рапорту.

Обговорюючи такі доводи, колегія суддів зазначає, що Кодексом адміністративного судочинства України, у ч. ч. 1, 3 ст. 99, встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За приписами наведеної правової норми, початком перебігу вищевказаного строку звернення до суду визнається день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не погоджується з доводами позивача про те, що перебіг строку звернення до суду із даним позовом слід обчислювати з дати, коли позивач фактично ознайомився зі змістом оскаржуваного наказу та висновком службової перевірки від 02.03.1999, позаяк, на переконання суду, ОСОБА_2 мав можливість дізнатись про порушення свої прав після свого звільнення. При цьому, колегія суддів зауважує, що доводи позивача про те, що він вважав причиною звільнення свій рапорт документально не підтверджуються, позаяк такий рапорт в матеріалах справи відсутній, і його існування жодним доказами не підтверджене. Не міститься відповідного рапорту й в особовій справі позивача, копія якої наявна в матеріалах справи. Натомість, судом з'ясовано, що позивачу було достеменно відомо про службову перевірку, проведену щодо нього на початку березня 1999 року. Враховуючи, що позивача було звільнено одразу після завершення вказаної перевірки, він мав би дізнатись про дійсні причини звільнення.

Таким чином, позивач протягом більш ніж 13 років не вжив жодних дій щодо з'ясування причин звільнення зі служби з органів внутрішніх справ. Таке ставлення до процесуальних прав позивачем, на переконання колегії суддів, не можна розцінювати як добросовісне.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Отже, умовою поновлення пропущеного строку звернення до суду є наявність поважних причин. Поважними визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами відповідних дій.

Разом з тим, скаржником не наведено поважних причин пропущення строку звернення до суду, а також не доведено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про залишення позову без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються висновками суду першої інстанції, матеріалами справи та не зумовлюють скасування оскаржуваного рішення.

Згідно зі ст.ст. 199 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Романчук
суддяС.Б. Шелест

(Повний текст ухвали складений 02 березня 2015 року)

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Романчук О.М

Шелест С.Б.