Справа № 826/10933/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство «Люкс реклама» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Рекламне агентство «Люкс реклама» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 03.01.2012р. по 28.03.2014р., за результатами якої складено акт від 04.04.14р. №252/1-22-01-38039165.

В ході проведення перевірки, з урахуванням листа від 22.04.14р. №5119/10/22-01 щодо розгляду заперечень на акт перевірки, податковим органом встановлено порушення ТОВ «Рекламне агентство «Люкс реклама»: п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України, занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 1750500грн.; п.п. 139.1.1 п.139.1 ст.139, п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України, занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету на суму 1662976грн.

На підставі акту перевірки від 04.04.14р. №252/1-22-01-38039165, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.04.2014 року №, за платежем податок на додану вартість на загальну суму 2188125,00грн., з яких за основним платежем 1750500грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 437625грн. та податкове повідомлення-рішення від 25.04.2014 року № за платежем податок на прибуток, на загальну суму 2078720грн., з яких за основним платежем 1662976,00грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 415744грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням податкового органу, позивач звернувся із адміністративним позовом до суду, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення.

В основу обґрунтування свого рішення про задоволення позову, Окружний адміністративний суд м. Києва посилався на те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що фінансово-господарські операції між позивачем та його контрагентом не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, а первинні документи, складені позивачем та його контрагентами у ході господарських операцій, відповідають вимогами чинного законодавства.

Колегія суддів вважає доводи апелянта безпідставними та погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Так, згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Водночас відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Доказом того, що в структурі активів та власному капіталі позивача та його контрагента виникли зміни є наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ТОВ «Рекламне агентство «Люкс реклама» мало господарські відносини з ТОВ «Старксервіс», на підставі договорів про надання маркетингових послуг від 31.01.13р. №13, від 16.01.13р. №22, від 14.01.13р. №27, від 17.01.13р. №31, від 14.03.13р. №36, від 07.03.13р. №77, від 05.12.12р №123, від 03.04.13р. №47, від 23.01.13р. №38, від 28.03.13р. №33, від 01.07.13р. №67, від 01.04.13р. №43, від 12.02.13р. №68, від 11.04.13р. №51, від 09.01.13р. №20, від 28.12.12р. №119, від 05.03.13р. №74, від 25.12.12р. №134, від 02.02.13р. №19, від 16.04.13р. №22, від 15.01.13р. №7, від 16.04.13р. №156, від 01.04.13р. №32, від 26.12.12р. №144, від 06.03.13р. №56, від 01.03.13р. №94, від 28.09.12р. №107, від 01.02.13р. №55, від 01.07.13р. №69.

ТОВ «Рекламне агентство «Люкс реклама» здійснено придбання послуг з маркетингових досліджень на суму 10 503 000грн., в тому числі ПДВ 1 750 500грн.

На підтвердження реальності здійснення господарських відносин між позивачем та контрагентом, в матеріалах справи містяться копії: договорів, податкових накладних, актів виконаних робіт та звітів по проведеним маркетинговим дослідженням на підставі вищенаведених договорів.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що при проведенні перевірки податковим органом використано акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 1066/26-55-22-08/38292311 від 03.04.14 р. про неможливість проведення господарських відносин за період діяльності з 01.09.12р. по 28.02.14р.

Відповідно до вказаного акту, встановлено порушення ТОВ «Старксервіс» п.187.1 ст.187, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкових зобов'язань з податку на додану вартість за період з 01.09.12р. по 28.02.14р. на загальну суму 187041370,00грн. та завищено податковий кредит з податку на додану вартість за період з 01.09.12р. по 28.02.14р. на загальну суму 174664772,8грн.

Так, встановлено відсутність об'єктів оподаткування, які підпадають під визначення ст.ст. 22, 135, 184 Податкового кодексу України по операціям з придбання товарів (робіт, послуг) ТОВ «Старксервіс» у підприємств - постачальників за період з 01.09.2012р. по 28.02.14р. та з постачанням цих товарів від ТОВ «Старксервіс» контрагентам покупцям за період діяльності з 01.09.12р. по 28.02.14р.

Окрім того, податковий орган посилається на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 24.09.13р. справа №761/22932/13-к, відповідно до якого ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.205, ч.2 ст.205 КК України (пособництво у створенні фіктивних суб'єктів підприємницької діяльності), в тому числі безпосередню участь у реєстрації ТОВ «Старксервіс», за попередньою змовою з ОСОБА_3, який був директором ТОВ «Старксервіс» 0 01.09.12р. по 31.10.12р.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що з 01.11.12 р. по 28.02.2014 р., в період, коли позивач мав господарські відносини з ТОВ «Старксервіс», директором підприємства був ОСОБА_4, який не причетний до обставин, встановлених вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 24.09.13р. справа №761/22932/13-к.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до переконання, що податковим органом, в акті перевірки, зроблено помилковий висновок про проведення ТОВ «Рекламне агентство «Люкс реклама» транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій, надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.