Справа № 872/7986/13
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2015 рокусправа № 0870/12367/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі ДПС

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року

по справі № 0870/12367/12 за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі ДПС

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.. А.М. Кузьміна» звернулось з позовом до суду, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № , № та № від 10 грудня 2012 року.

В обгрунтування позову позивач зазначав про безпідставність висновків податкового органу щодо нікчемності укладених правочинів між позивачем та його контрагентами, оскільки угоди укладені між ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» з ТОВ «Арті Інвест» та ТОВ «Дієг-Авіастар» мали реальний характер та відповідали загальним вимогам Цивільного законодавства, а тому винесені відповідачем спірні податкові повідомлення - рішення підлягають скасуванню.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року даний позов задоволено повністю.

Не погодившись з ухваленою постановою, Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі ДПС подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, постанову прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що СДПІ по роботі з ВПП уу м. Запоріжжі ДПС проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань підтвердження відомостей, отриманих від ТОВ «Арті Інвест» та ТОВ «Дієг-Авіастар», які мали правові відносини за період з 01.01.2011р. по 31.10.2011р., за наслідками якої складено акт перевірки від 26 листопада 2012 року № 502/24-1/00186536 та прийнято податкові повідомлення - рішення від 10 грудня 2012 року №, № та №.

Вказаними рішеннями Товариству: зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у загальному розмірі 1 804 666, в том числі по періодам: за лютий 2011р. у розмірі 441 270 грн., за березень 2011р. у розмірі 400808 грн., за червень 2011р. у розмірі 386 881 грн., за червень 2011р. у розмірі 575 707 грн.; зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у загальному розмірі 1 804 666, в том числі по періодам: за березень 2011р. у розмірі 441 270 грн., за червень 2011р. у розмірі 400 808 грн., за серпень 2011р. у розмірі 386 881 грн., за вересень 2011р. у розмірі 575 707 грн., та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 481 295 грн.; збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 2 159 576 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1 грн.

Підставою для зазначених грошових зобов'язань стали висновки податкового органу про неправомірне включення Товариством до складу витрат, що враховуються при визначенні бази оподаткування, сум витрат понесених у рамках фінансово - господарських правовідносин із придбання товару у ТОВ «Арті Інвест» та ТОВ «Дієг-Авіастар», а також про необґрунтоване включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними, складеними названими контрагентами у зв'язку з нікчемністю спірних операцій.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 138.8 ст. 138 ПК України, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну)

Відповідно ж до п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Так, відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, які підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно ж до п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

З аналізу наведених норм випливає, що право платника на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат надається добросовісним платникам для компенсації реально понесених ними витрат, пов'язаних з отриманням прибутку, внаслідок чого обумовлюється необхідністю підтвердження належними документами факту понесення таких витрат.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить із презумпції добросовісності платника, яка резюмує економічну виправданість його дій, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, і достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Доводи ж податкового органу про отримання платником податку необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватися на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування валових витрат і податкового кредиту.

Як вбачається з установлених судом обставин справи, підставою для невизнання податковою інспекцією права позивача на формування валових витрат і податкового кредиту за операціями з ТОВ «Арті Інвест», ТОВ «Дієг-Авіастар» стали такі обставини як: акт перевірки №1307/23/34884334 від 14.04.2011р., складений Лівобережною МДПІ м. Дніпропетровська щодо ТОВ «Дієг-Авіастар», яким встановлено порушення ТОВ «Дієг-Авіастар» ч.1, 5 ст. 203, ч.1, 2 ст. 215, ст. 228, ст. 662, 665 ст. 656 ЦК України в частині недодержання вимог визначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків по ланцюгу постачання та акту про неможливість проведення зустрічної перевірки ТОВ "Арті Інвест" з питань правомірності проведених господарських відносин з контрагентами-покупцями та постачальниками з метою встановлення факту реальності проведених взаємовідносин

Тоді як встановлено матеріалами справи, на підтвердження реальності фінансово - господарських правовідносин із придбання товару у ТОВ «Арті Інвест» та ТОВ «Дієг-Авіастар» позивачем подано договори поставки, специфікації, податкові та видаткові накладні, рахунки-фактури, товарно-транспортні накладні, прибуткові ордери, сертифікати якості, платіжні доручення.

Наведені документами об'єктивно розцінено судом як належне документальне підтвердження реальності характеру спірних господарських операцій .

При цьому, на час здійснення спірних фінансово - господарських операцій ТОВ «Арті Інвест» та ТОВ «Дієг-Авіастар» були зареєстровані в установленому законом порядку, відповідали ознакам і поняттю юридичної особи та виступали правоздатними учасниками господарського обороту.

Саме по собі порушення контрагентом податкового законодавства за ланцюгом постачання не може призводити до недійсності всіх угод до кінцевого отримувача товару та свідчити про порушення податкового законодавства саме у позивача, скільки відносини між попередніми постачальниками у ланцюгу поставок не позбавляють правового значення належним чином оформлених первинних документів та не впливають на реальність господарських операцій, вчиненої між кінцевим отримувачем товару та його безпосереднім контрагентом (Постанова Верховного Суду України від 11 січня 2011 року).

Крім того, слід зазначити, що право платника податку на формування податкового кредиту не залежить від проведення або не проведення зустрічних перевірок по всьому ланцюгу до кінцевого виробника, оскільки позивач не може нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання обов'язків щодо сплати податків іншими контрагентами. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, і не є підставою для позбавлення платника податку права на включення суми податку на додану вартість у податковий кредит у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови.

Посилання відповідача на факт надання позивачем сертифікатів якості, виданих ДП "Дніпропетровський завод презиційних труб" замість сертифікатів виробників, обумовлених в договорі №11090433 від 13.03.2009 року цілком обґрунтовано не взято до уваги судом, оскільки самі по собі ці факти не підтверджують висновків акту перевірки та не впливають на податкову звітність.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про дотримання Товариством необхідних умов для формування податкового кредиту та про відсутність у податкового органу підстав для здійснення оспорюваних донарахувань є цілком обґрунтованим з яким погоджується і судова колегія апеляційного суду.

Таким чином, зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення не допущено порушень норм матеріального і процесуального права, а викладені в ньому висновки відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі ДПС - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року по справі № 0870/12367/12 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст.. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено 23 лютого 2015 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров