Справа № П/811/55/15
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року Справа № П/811/55/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Петренко О.С.

за участю секретаря судового засідання - Таранухи Т.М.

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до відповідача: Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служи у Кіровоградській області

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 ( далі - позивач, ФОП ОСОБА_2.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служи у Кіровоградській області (далі - відповідач, Кіровоградська ОДПІ), в якому просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №ф-000491701 від 18.09.2014 року.

Позивач не погоджується з висновками акту перевірки та прийнятою на його підставі податковою вимогою й мотивує позовні вимоги тим, що вказане рішення порушує його права, суперечать діючому законодавству, прийняте на основі необґрунтованих висновків перевіряючого податкового органу, оскільки усі витрати, які податковий орган не визнав, безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю позивача, що підтверджується відповідними первинними документами.

Представник відповідача у письмових поясненнях проти позову заперечує, зазначає, що податкову вимогу сформовано з урахуванням законодавства України.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні 26.02.2015 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 03.03.2015 р., про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ФОП ОСОБА_2 зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 14.05.2009 року (а.с.68).

Посадовою особою Кіровоградської ОДПІ проведено документальну виїзну планову перевірку ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013р., за результатами якої складено акт перевірки №658/11-23-17-01/НОМЕР_1 від 01.09.2014р. (а.с. 11-32).

В акті перевірки податковим органом, серед інших, зафіксовано наступні порушення:

- п.14.1.11 п.14.1 ст.14, п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.117.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України - донараховано податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 9017,78 грн., в тому числі за 2011 рік - 1821,88 грн., за 2012 рік - 1821,88 грн., за 2013 рік - 3691,28 грн.;

- п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" донараховано ЄСВ в сумі 18575,45 грн., в тому числі за 2011 рік - 8107,36 грн., за 2012 рік -4214,61 грн., за 2013 рік - 6253,48 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, податковим органом прийнято рішення № від 18.09.2014 року, яким донараховано 18575,75 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та застосовано 312,67 грн. штрафних (фінансових) санкцій (а.с.83).

В зв'язку з несплатою суми, що визначена в рішенні № від 18.09.2014 року, податковим органом сформовано податкову вимогу №Ф-000491701 від 18.09.2014 року на суму боргу 18575,75 грн. (а.с.10).

Правомірність та обґрунтованість оскаржуваної вимоги є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спір виник через висновки податкового органу про те, що позивачем до складу документально-підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, неправомірно віднесено витрати на оплату послуг зв'язку, оплату послуг за воду, вартість послуг по обслуговуванню ліфтів та кредиторська заборгованість.

Згідно підпункту 14.1.36. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ.

Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що у період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року ФОП ОСОБА_2 надавав послуги з здавання в оренду власного нерухомого майна та здійснював передачу електроенергію субспоживачам.

В судовому засіданні встановлено, що ФОП ОСОБА_2 має у власності нерухоме майно за адресою - АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу 41/50 частини комплексу будівель.

Перевіркою достовірності декларування доходу, відображеного в деклараціях про майновий стан і доходи за 2013 рік встановлено заниження доходу на суму 11532,15 грн.

Дані висновки податковим органом зроблено з наступних підстав. Відповідно до даних акту попередньої документальної перевірки ФОП ОСОБА_2 кредиторська заборгованість станом на 31.12.2010 року становила 109785,94 грн., в тому числі ПДВ - 18297,65 грн., по наступним підприємствам: ПАТ "Кіровоградобленерго" в сумі 11040, 82 грн. (в т.ч. ПДВ - 1840,14 грн.), ПАТ "Укртелеком" в сумі 491,30 грн. ( в т.ч. ПДВ - 81,88 грн.), ТОВ "Центр Пласт" в сумі 20000,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 3333,33 грн.), ТОВ "Центр Агропром" в сумі 78022,43 грн. (ПДВ - 13003,74 грн.).

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що заборгованість перед ПАТ "Кіровоградобленерго" в сумі 11040,82 грн. (в т.ч. ПДВ - 1840,14 грн.) та ПАТ "Укртелеком" в сумі 491,30 грн. ( в т.ч. ПДВ - 81,88 грн.) є поточними зобов'язаннями, які виконані в січні 2011 року. В підтвердження позивачем надано копію платіжного доручення №1 від 06.01.2011 року про сплату 3216,71 грн. на користь ВАТ "Кіровоградобленерго" за реактивну енергію, згідно рахунку №ЗК/2 від 30.12.2010р. (а.с.57), копію платіжного доручення №2 від 19.01.2011 року про сплату 909,66 грн. на користь ВАТ "Укртелеком" за телекомунікаційні послуги, згідно договору №3899 від 31.12.2010 року (а.с.58), копію платіжного доручення №12 від 28.01.2011 року на суму 37000,00грн. на користь ВАТ "Кіровоградобленерго" як передплату за активну електроенергію згідно договору №ЗК від 31.07.2009 року (а.с.59).

Згідно змісту акту перевірки, судом встановлено, що згідно наданих на перевірку документів встановлено, що ФОП ОСОБА_2 готівковими коштами частково погашено кредиторську заборгованість, яка вказана в акті попередньої документальної перевірки, а саме - квитанції до прибуткового касового ордеру №26 від 14.08.2012 року в сумі 78022,42 грн. на користь ТОВ "Центр Агропром" та квитанції до прибуткового касового ордеру №13 від 10.10.2011 р. в сумі 20000,00 грн. на користь ТОВ "Центр Пласт".

В судовому засіданні, представником позивача не надано доказів надання на перевірку копії платіжного доручення №1 від 06.01.2011 року про сплату 3216,71 грн. на користь ВАТ "Кіровоградобленерго" за реактивну енергію, згідно рахунку №ЗК/2 від 30.12.2010р. (а.с.57), копію платіжного доручення №2 від 19.01.2011 року про сплату 909,66 грн. на користь ВАТ "Укртелеком" за телекомунікаційні послуги, згідно договору №3899 від 31.12.2010 року (а.с.58), копію платіжного доручення №12 від 28.01.2011 року на суму 37000,00грн. на користь ТОВ "Кіровоградобленерго" як передплату за активну електроенергію згідно договору №ЗК від 31.07.2009 року.

З огляду на викладене, на перелік документів, вивчених під час перевірки (стор.8 акту), суд дійшов висновку, що податковим органом під час перевірки правомірно зроблено висновок, що станом на 31.12.2013 року за ФОП ОСОБА_2 рахується кредиторська заборгованість в сумі 11532,15 грн., щодо якої минув строк позовної давності.

Кредиторська заборгованість - це заборгованість підприємства іншим юридичним і фізичним особам, що виникла в результаті здійснених раніше дій (подій), оцінена в гривнях і щодо якої в підприємства існують зобов'язання її погашення в певний строк.

В балансі підприємства записуються як короткотермінові зобов'язання, які повинні бути оплачені протягом одного року.

Поряд з цим, відповідно до довідки, наданої ФОП ОСОБА_2 на перевірку, дебіторська та кредиторська заборгованість станом на 31.12.2013 року відсутня.

Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, а саме заниження доходу на суму 11532,15 грн.

Крім того, відповідно до змісту акту перевірки встановлено, що перевіркою достовірності задекларованих витрат, в періоді, що перевірявся, встановлено завищення витрат на загальну суму 48586,39 грн., в тому числі за 2011 рік - 23364,14 грн., за 2012 рік - 12145,85 грн., за 2013 рік - 13076,40 грн.

Так, на думку податкового органу, вказане порушення виникло, внаслідок включення до складу витрат вартість послуг зв'язку за 2011 рік на суму 17994,77 грн., за 2012 р. - 10123,99 грн., за 2013р.- 10648,10 грн.

Вказані висновки зроблені податковим органом з огляду на те, що позивачем не надано на перевірку документів, які б пов'язували витрати щодо використання послуг зв'язку та встановлення зв'язку з витратами у господарській діяльності ФОП ОСОБА_2, а саме перелік номерів телефонів, розмови за якими ведуться працівниками та безпосередньо стосуються господарської діяльності, наказ про користування мобільним зв'язком у господарській діяльності та затверджені правила користування мобільним зв'язком.

Так, представником позивача, з метою спростування виявлених порушень надано до суду копії договору №3899 про надання телекомунікаційних послуг від 01.06.2009 року, укладеного з ВАТ "Укртелеком" (а.с.138-143).

При цьому у судовому засіданні не доведено використання послуг зв'язку у господарській діяльності ФОП ОСОБА_2, а тому суд погоджується з позицією податкового органу щодо допущення порушення в частині включення до складу витрат вартість послуг зв'язку.

Так, відповідно до змісту акту перевірки встановлено, що податковим органом встановлено завищення витрат в сумі 5369,37 грн. (вартість послуг за воду). Відповідно до банківських виписок, наданих ФОП ОСОБА_2 на перевірку, позивачем перераховано за користування водою КП "Кіровоградське ВКГ" кошти в сумі 3193,22 грн., тоді як до складу витрат за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011р. вартість послуг за користування водою визначено в розмірі 8562,59 грн.

При цьому, в судовому засіданні представник позивача пояснив, що відповідно до книги доходів і витрат ФОП ОСОБА_2, у 2011 році витрати по оплаті послуг за воду становили 3340,52 грн., при цьому згідно копії банківських виписок, долучених до матеріалів справи встановлено, що в 2011 році позивачем перераховано 757,38 грн. (а.с.60).

В 2012 році позивачем до складу витрат за період з 01.01.2012 року 31.12.2012 року включено вартість послуг за користування водою в розмірі 5922,97 грн.

Поряд з цим, відповідно до банківських виписок про рух коштів на розрахунковому рахунку, який відкрито в ПАТ "Укрсоцбанк" податковим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 перераховано за користування водою КП "Кіровоградське ВКГ" коштів в сумі 4845,03 грн. (стор. 19 Акту).

Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт завищення витрат позивачем на 1077,94 грн. за 2012 рік.

Будь-яких інших доказів щодо підтвердження понесених витрат позивачем до суду не надано, тому суд погоджується з позицією податкового органу про завищення витрат за користування водою в 2011 та 2012 році.

Згідно змісту акту перевірки встановлено, що до складу витрат за 2012 рік ФОП ОСОБА_2 включено послуги банку на суму 2332, 98 грн.(стор.18-19 Акту). Тоді як, відповідно до копій банківських виписок про рух коштів, послуги банка склали 1389,06 грн., таким чином сума завищення склала 943,92 грн.

В судовому засіданні, представником позивача не було надано пояснень з приводу допущеного порушення, оскільки, на його думку, з наданих на перевірку первинних документів не можливо було встановити вказану суму понесених витрат.

В даному випадку, позивач, задекларувавши суму понесених витрат за послуги банку, не надав до суду їх документального підтвердження, а тому суд погоджується з позицією відповідача про допущення завищення витрат за послуги банку в розмірі 943,92 грн.

Згідно зі змістом акту перевірки, судом встановлено, що до складу витрат за 2013 рік ФОП ОСОБА_2 включено вартість послуг по обслуговуванню ліфтів на суму 2392,30 грн. (стор.20 Акту перевірки).

В судовому засіданні представник пояснив, що поряд з ліфтовими шахтами проходять електричні кабельні лінії у спеціальних коробках, розподільчі шафи та вентиляційні канали змонтовані згідно проекту та діючих норм безпеки. Також зазначив, що обслуговування електрогосподарства розташованого на верхніх поверхах можливе лише за допомогою роботи ліфтів, тому необхідно здійснювати технічне обслуговування ліфтового та енергогосподарства, що тягне за собою відповідні витрати.

При цьому, на підтвердження вказаних робіт позивачем надано лише копію паспорту електричного ліфту та паспорт ліфту (а.с.128-137), при цьому будь - яких актів виконаних робіт, що могли б підтвердити понесені витрати та зв'язок з господарською діяльністю, позивачем ні на перевірку, ні до суду надано не було.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем дійсно завищено суму витрат на 2392,30 грн. по послугам з обслуговування ліфтів.

Пунктом 177.1 ст.177 Податкового кодексу України передбачено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167цього Кодексу.

Згідно п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Пунктом 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України встановлено, що фізичні особи - підприємці подають до органу державної податкової служби податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

За приписами пп. 177.5.3 п. 177.5 зазначеної статті остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб та збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності на підставі документального підтвердження факту їх сплати.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи та обставинами, встановленими в ході судового розгляду справи, не підтверджено факт здійснення позивачем оплати за надані послуги, що обґрунтовує неправомірність включення ним зазначеної суми до складу документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, внаслідок чого має місце невірне визначення чистого оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_2 за 2011- 2013 рік та, відповідно, заниження суми податку на доходи фізичних осіб на суму 60118,54 грн.

Так, матеріалами справи встановлено, що на підставі висновків, викладених в акті перевірки, податковим органом прийнято рішення № від 18.09.2014 року, яким донараховано 18575,75 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та застосовано 312,67 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Доказів оскарження вказаного рішення позивачем не надано.

Згідно із п.56.18 статті 56 Податкового кодексу України та пунктом 4.5. розділу 4 "Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 року №1236 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20.12.2012 року за № 2135/22447) сума грошового зобов'язання платника податків є узгодженою після закінчення процедури адміністративного оскарження та/або судового оскарження та набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання набуває статусу податкового боргу.

У відповідності до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 ст.59 Податкового кодексу України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

У відповідності до п.п.56.1, 56.2 ст.56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з непроведенням оплати податкових зобов'язань, визначених узгодженим рішенням № від 18.09.2014 року, Кіровоградською ОДПІ сформовано податкову вимогу, на підставі п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вищенаведене обумовлює правомірність висновку відповідача про порушення позивачем пп. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України та правомірність прийнятої ним податкової вимоги №Ф-000491701 від 18.09.2014 року, у зв'язку з чим позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

У ході розгляду справи суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому з відповідача необхідно стягнути решту суми судового збору.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 182,70 грн., таким чином, позивач має сплатити 188,81 грн.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову - відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України (на розрахунковий рахунок: 4002, отримувач коштів: УК у м.Кіровогр./м.Кіровоград/ 22030001; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, МФО: 823016; Код ; Код класифікації доходів бюджету: 22030001; Призначення платежу: судовий збір за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, Кіровоградський окружний адміністративний суд) витрати зі сплати судового збору у розмірі 188 (сто вісімдесят вісім) грн. 81 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України -протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя підпис О.С. Петренко

Згідно з оригіналом