Справа № 2а/0370/252/11
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2011-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2011 року Справа № 2а/0370/252/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Александрової М.А.,

при секретарі судового засідання Годунок Т.О.,

за участю представника позивача Бакун Р.А.,

представника відповідача Копка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фермерського господарства «Пан Продукт» до Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Пан Продукт» (ФГ «Пан Продукт») звернулося з адміністративним позовом до Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції (Володимир-Волинська ОДПІ) про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17 січня 2011 року № /0/516 про визначення фермерському господарству «Пан Продукт» податкового зобов'язання з податку на додану вартість (ПДВ) на суму 6 476 грн. 00 коп. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 619 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами.

Володимир-Волинською ОДПІ з 21 грудня по 27 грудня 2010 року проведено позапланову виїзну перевірку ФГ «Пан Продукт» з питань дотримання вимог податкового законодавства по фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ «С.Дж.Р.Груп» за період з 01 листопада 2008 року по 30 листопада 2008 року, за результатами якої складено акт від 30 грудня 2010 року № 1041/23-33309000.

17 січня 2011 року на підставі акту перевірки Володимир-Волинською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № /0/516 про визначення фермерському господарству «Пан Продукт» податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 6 476 грн. 00 коп. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 619 грн. 00 коп. за порушення підпунктів 7.2.1, 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Позивач вважає, що висновки акту перевірки є необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення протиправним з таких підстав.

ФГ «Пан Продукт» був укладений усний договір з ТОВ «С.Дж.Р.Груп» про поставку товарів. Кошти за поставлені товари в сумі 38 858 грн. 90 коп. перераховано ТОВ «С.Дж.Р. Груп» платіжним дорученням № 36 від 24 листопада 2008 року. Поставлений товар отримувала голова господарства ОСОБА_5 за довіреністю № 29 від 24 листопада 2008 року, зареєстрованою в Книзі відміток доручень. Отримання товару оформлено видатковою накладною № 2327 від 24 листопада 2008 року на суму 38 857 грн. 98 коп., в тому числі ПДВ - 6 476 грн. 33 коп. Придбані товари використані в господарській діяльності господарства: кабель і світильники встановлені працівниками господарства на території свинокомплексу в с. Федорівка Володимир-Волинського району, а бокс монтажний введено в експлуатацію як виробничий основний засіб.

Податковий орган вважає вчинений правочин нікчемним, таким, що суперечить моральним засадам суспільства в силу статті 228 ЦК України, оскільки ТОВ «С.Дж.Р.Груп» має ознаки фіктивного підприємства. З цих підстав позивач не має права на включення до податкового кредиту ПДВ по податковій накладній, виписаній ТОВ «С.Дж.Р.Груп», за листопад 2008 року в сумі 6 476 грн. 33 коп., а тому на цю суму підлягає зменшенню сума бюджетного відшкодування.

Проте, факт виконання господарських зобов'язань сторонами підтверджують первинні документи. У разі невиконання контрагентом платника податків зобов'язань по сплаті податку до бюджету негативні наслідки настають лише для нього, а добросовісний покупець не може нести відповідальності за це і не може бути позбавлений права на бюджетне відшкодування, оскільки має документальне підтвердження податкового кредиту і виконав вимоги Закону України «Про податок на додану вартість» в частині формування податкового кредиту з ПДВ.

Відповідач в письмових запереченнях проти адміністративного позову посилається на правомірність своїх дій і рішень і просить відмовити в позові повністю з наступних підстав.

Позапланова виїзна перевірка ФГ «Пан Продукт» з питань дотримання вимог податкового законодавства по фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ «С.Дж.Р. Груп» за період з 01 листопада 2008 року по 30 листопада 2008 року проводилася на підставі пункту 1 частини шостої статті 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та відповідно до наказу Володимир-Волинської ОДПІ від 21 грудня 2010 року № 636. За результатами перевірки складено акт від 30 грудня 2010 року № 1041/23-33309000. Перевіркою встановлено порушення підпунктів 7.2.1, 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме: ФГ «Пан Продукт» зайво віднесено до податкового кредиту за листопад 2008 року ПДВ в сумі 6 476 грн. 33 коп. на підставі документів, виписаних ТОВ «С.Дж.Р.Груп» на виконання умов усного договору.

Позивачем для перевірки були надані копії документів (оригінали документів вилучені відповідно до протоколу виїмки від 27 жовтня 2010 року) : видаткової накладної № 2327 від 24 листопада 2008 року, податкової накладної № 2327 від 24 листопада 2008 року, платіжного доручення № 36 від 24 листопада 2008 року.

Встановлено, що ФГ «Пан Продукт» був укладений усний договір з ТОВ «С.Дж.Р. Груп» про поставку товарів. Кошти за поставлені товари перераховано ТОВ «С.Дж.Р.Груп» платіжним дорученням № 36 від 24 листопада 2008 року в сумі 38 858 грн. 90 коп. Поставлений товар отримувала голова господарства ОСОБА_5 за довіреністю № 29 від 24 листопада 2008 року, зареєстрованою в Книзі відміток доручень. Отримання товару оформлено видатковою накладною № 2327 від 24 листопада 2008 року на суму 38 857 грн. 98 коп., в тому числі ПДВ - 6 476 грн. 33 коп.

Відповідно до карток рахунків 631 «Розрахунки з постачальниками», 641 «Розрахунки з податками», 10 «Основні засоби», 22 «Малоцінні та швидкозношувальні предмети», 23 «Виробництво» ФГ «Пан Продукт» в листопаді 2008 року отримало бокс монтажний БМ-120 на суму 3 909 грн. 48 коп., в тому числі ПДВ 651 грн. 58 коп., кабель СИП ASXSN на суму 31 323 грн. 60 коп., в тому числі ПДВ 5 220 грн. 60 коп., світильник ОМЕGA на суму 3 624 грн. 90 коп., в тому числі ПДВ 604 грн. 15 коп.

Однак, документального підтвердження встановлення боксу та світильників, а також прокладки кабелю працівниками ТОВ «С.Дж.Р.Груп» позивачем не надано. Згідно з усними поясненнями посадових осіб позивача ці роботи проводилися працівниками позивача, проте документального підтвердження не надано. Так само не надано сертифікатів якості на товар, товарно-транспортної накладної або будь-яких інших документів та технічних характеристик на товар.

Крім того, видаткова накладна № 2327 від 24 листопада 2008 року, виписана ТОВ «С. Дж.Р.Груп», не містить усіх необхідних реквізитів - не зазначена посада і прізвище відповідальних за здійснення господарської операції і складання документа.

Відповідно до статтей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому договір є обов'язковим до виконання. Згідно із статтею 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Господарські операції повинні бути підтверджені первинними документами. Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, визначено, що первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Позивачем не дотримані вимоги стосовно документального забезпечення факту отримання товарно-матеріальних цінностей. А відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Оскільки податкова накладна не відповідає вимогам до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку, позивач безпідставно включив до податкового кредиту ПДВ по податковій накладній, виписаній ТОВ «С.Дж.Р.Груп», чим було завищено податковий кредит за листопад 2008 року в сумі 6 476 грн. 33 коп.

Враховуючи встановлену в ході перевірки інформацію про відсутність юридичної особи ТОВ «С.Дж.Р.Груп» за місцезнаходженням, неподання нею податкової звітності, відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської діяльності, в тому числі відсутність управлінського, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, порушення проти керівника ТОВ «С.Дж.Р.Груп» кримінальної справи за фактом створення фіктивного підприємства ТОВ «С.Дж.Р.Груп», відповідач вважає, що господарська операція між ФГ «Пан Продукт» і ТОВ «С.Дж.Р.Груп» носить характер безтоварної, а правочин є нікчемним в силу статті 228 ЦК України - він вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, порушує публічний порядок. Безпідставно сформований в листопаді 2008 року податковий кредит в сумі 6 476 грн. 33 коп. за нікчемним правочином спричинив втрату дохідної частини Державного бюджету України.

В судовому засіданні представник позивача Бакун Р.А. позов підтримує з підстав, наведених в позовній заяві. Надала суду документи, які, на її думку, підтверджують використання в господарській діяльності позивача отриманих від ТОВ «С.Дж.Р.Груп» товарів: наряд-розпорядження на виконання електромонтажних робіт, накладну-вимогу на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів.

Представник відповідача Копко О.В. позов не визнає з мотивів, викладених у письмових запереченнях проти позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ФГ «Пан Продукт» 23 березня 2005 року зареєстроване як суб'єкт господарювання Володимир-Волинською районною державною адміністрацією Волинської області, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 399642 (а.с.46), довідкою № 536 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), виданою Головним управлінням статистики у Волинській області (а.с.6), взяте на облік в органах державної податкової служби 25 березня 2005 року (а.с.12 ); на підставі свідоцтва № 02568045 НБ № 107857 про реєстрацію платника ПДВ з 28 квітня 2005 року позивач є платником ПДВ (а.с.7).

Володимир-Волинською ОДПІ з 21 грудня по 27 грудня 2010 року проведено позапланову виїзну перевірку ФГ «Пан Продукт» з питань дотримання вимог податкового законодавства по фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ «С.Дж.Р.Груп» за період з 01 листопада 2008 року по 30 листопада 2008 року, за результатами якої складено акт від 30 грудня 2010 року № 1041/23-33309000 (а.с.11-19).

Перевіркою встановлено порушення позивачем підпунктів 7.2.1, 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 6 476 грн. 33 коп. за листопад 2008 року (а.с.19).

17 січня 2011 року на підставі акту перевірки Володимир-Волинською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № /0/516 про зменшення фермерському господарству «Пан Продукт» суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 6 476 грн. 00 коп. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 619 грн. 00 коп. за порушення підпунктів 7.2.1, 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (а.с.8).

Суд вважає рішення податкового органу правомірним з наступних підстав.

Позивачем під час перевірки були надані податковому органу копії первинних документів, оскільки оригінали їх вилучені слідчими органами: видаткової накладної № 2327 від 24 листопада 2008 року, податкової накладної № 2327 від 24 листопада 2008 року, платіжного доручення № 36 від 24 листопада 2008 року (а.с.27, 29, 30), з яких вбачається, що ТОВ «С.Дж.Р.Груп» видана ФГ «Пан Продукт» податкова накладна на продаж товарів на суму 38 857 грн. 98 коп., в тому числі 6 476 грн. 33 коп. ПДВ.

Із податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2008 року, поданої позивачем до Володимир-Волинської ОДПІ 22 грудня 2008 року (вхідний номер 9984), та доданих до неї розрахунку суми бюджетного відшкодування, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, вбачається, що позивачем заявлено до бюджетного відшкодування за листопад 2008 року ПДВ в сумі 142 731 грн., в тому числі 6 476 грн. 33 коп. ПДВ, сплачених ТОВ «С.Дж.Р.Груп» (індивідуальний податковий номер продавця 51) в ціні товару по податковій накладній № 2327 від 24 листопада 2008 року (а.с.33-39, 30). Бюджетне відшкодування позивачем отримане, що ним не заперечується.

Відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2 і підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними.

Суд вважає, що надані позивачем податковому органу докази - первинні документи: податкова накладна, видаткова накладна, платіжне доручення про оплату товарів є обов'язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції (поставки товарів), а отже, й обґрунтованість визначення податкового кредиту позивача.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних у яких установлена судом.

Податковим органом доведено необґрунтованість одержання податкової вигоди позивачем.

Так, видаткова накладна № 2327 від 24 листопада 2008 року (а.с.27) не відповідає встановленим статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» вимогам до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, - такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. У зазначеній видатковій накладній не зазначені посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до частини 2 статті 3 зазначеного Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Документального підтвердження використання придбаних у ТОВ «С.Дж.Р.Груп» товарів в господарській діяльності ФГ «Пан Продукт»: встановлення боксу та світильників, а також прокладки кабелю працівниками ТОВ «С.Дж.Р.Груп» позивачем під час перевірки податковому органу не надано. Згідно з усними поясненнями посадових осіб позивача ці роботи проводилися працівниками позивача, проте документального підтвердження також не надано. Так само не надано сертифікатів якості на товар, товарно-транспортної накладної або будь-яких інших документів та технічних характеристик на товар. Представником позивача на підтвердження використання товарів в господарській діяльності позивача надано суду копію акта на списання матеріалів від 28 листопада 2008 року (а.с.32), наряд-розпорядження на виконання електромонтажних робіт, накладну-вимогу на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, які не надавалися під час перевірки (а.с.66-68).

Однак, суд вважає, що надані позивачем докази не підтверджують реальності здійснення самої господарської операції (поставки товарів), а отже, й обґрунтованості визначення податкового кредиту позивача, і що господарська операція між ФГ «Пан Продукт» і ТОВ «С.Дж.Р.Груп» носить характер безтоварної.

Крім того, під час перевірки податковим органом з матеріалів, наданих податковою міліцією, з відомостей з Інформаційно-аналітичної системи Державної податкової адміністрації України, встановлено ознаки фіктивності контрагента позивача - ТОВ «С.Дж.Р.Груп»: відсутність юридичної особи за місцезнаходженням; неподання нею податкової звітності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської діяльності, в тому числі відсутність управлінського, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; порушення проти керівника ТОВ «С.Дж.Р.Груп» кримінальної справи за фактом створення фіктивного підприємства ТОВ «С.Дж.Р.Груп» (а.с.11-19, 57-59).

Суд погоджується з висновком податкового органу про нікчемність правочину, укладеного між ФГ «Пан Продукт» і ТОВ «С.Дж.Р.Груп», оскільки за змістом статті 228 ЦК України правочин спрямований, зокрема, на незаконне заволодіння майном держави, вважається таким, що порушує публічний порядок, а отже, згідно з частиною 2 цієї статті, є нікчемним.

Визнання нікчемних правочинів недійсними, згідно із частиною 2 статті 215 ЦК України, не вимагається, так як відповідно до частини 1 статті 216 ЦК України вони не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю.

Відповідно до пункту 19 статті 2 Бюджетного кодексу України доходи бюджету - це усі податкові, неподаткові та інші надходження на безповоротній основі, справляння яких передбачено законодавством України. А згідно із частиною 2 статті 9 зазначеного Кодексу податковими надходженнями визнаються передбачені податковими законами України загальнодержавні і місцеві податки, збори та інші обов'язкові платежі.

Підпунктом 3.2.1 пункту 3.2 статті 3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначено, що у випадках коли платник податків згідно із законами з питань оподаткування уповноважений утримувати податок, збір (обов'язковий платіж), якими оподатковуються інші особи, у тому числі ПДВ, а також будь-які інші податки, що утримуються з джерела виплати, сума таких податків, зборів (обов'язкових платежів) вважається бюджетним фондом, який належить державі або територіальній громаді та створюється від їх імені.

По податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2008 року, поданій позивачем до Володимир-Волинської ОДПІ 22 грудня 2008 року (вхідний номер 9984) позивачем заявлено до бюджетного відшкодування і отримано бюджетне відшкодування за листопад 2008 року ПДВ в сумі 142 731 грн., в тому числі 6 476 грн. 33 коп. ПДВ, сплачених ТОВ «С.Дж.Р.Груп» (індивідуальний податковий номер продавця 51) в ціні товару по податковій накладній № 2327 від 24 листопада 2008 року (а.с.33-39, 30).

Отже, одержане позивачем бюджетне відшкодування внаслідок порушення встановленого порядку формування податкового кредиту з ПДВ є дохідною частиною бюджету, власністю держави. Тому дії позивача по перерахуванню коштів контрагенту без мети реального настання правових наслідків, з ціллю формування податкового кредиту і як наслідок - заниження об'єкта оподаткування, несплата податків, призвели до втрат дохідної частини Держбюджету. Укладений правочин суперечить моральним засадам суспільства і порушує публічний порядок.

Суд вважає, що порушення правил оподаткування ґрунтується на вчиненні суб'єктами господарювання нікчемного правочину з метою, суперечною інтересам держави і суспільства, а тому податковий орган не повинен звертатися з окремим позовом до суду про визнання недійсним такого правочину. Податковий орган правильно визначив платнику податків податкове зобов'язання за результатами перевірки, вказавши на нікчемність правочину в акті перевірки із посиланням на статтю 228 ЦК України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони : на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні спору судом рішення, прийняте відповідачем Володимир-Волинською ОДПІ, як суб'єктом владних повноважень, перевірялося на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд прийшов до висновку, що відповідачем доведена правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 17 січня 2011 року форми «В1» № /0/516, а тому в адміністративному позові ФГ «Пан Продукт» слід відмовити повністю.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 162, 163 КАС України, на підставі статті 228 ЦК України, Закону України «Про податок на додану вартість», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову фермерського господарства «Пан Продукт» до Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17 січня 2011 року № /0/516 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена в повному обсязі 10 березня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.А. Александрова