Справа № 206/2371/14-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 рокусправа № 206/2371/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2014 року у справі №206/2371/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська, третя особа - ліквідатор ВАТ «Дніпропетровський м'ясокомбінат» приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський м'ясокомбінат» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 грудня 2013 року звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська, в якому просить суд:

- поновити строк звернення до суду;

- визнати протиправним рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії за довідкою про заробіток з 31.05.1995 року по останній місяць отриманої виплати за довідкою про заробіток 01.01.1987 року по 31.12.1991 року;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок належної позивачеві пенсії за довідкою про заробіток з 31.05.1995 року по останній місяць отриманої виплати за довідкою про заробіток 01.01.1987 року по 31.12.1991 року;

- визнати протиправним рішення відповідача в частині урахування трудового стажу у розмірі 34 роки 22 дні;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок належної позивачу пенсії з урахуванням трудового стажу 34 роки 6 місяців.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська та отримує пенсію за віком з 31.05.1995 року. 23.11.2012 року ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська із заявою про перерахунок пенсії за віком відповідно до чинного законодавства. На вимогу управління вона надала довідки від ВАТ «Дніпропетровський м'ясокомбінат», копію трудової книжки та інші необхідні для призначення пенсії документи. Зазначає, що її освіта середня технічна, роки навчання з 01.09.1960 року - 31.12.1964 року; її трудовий стаж складає 34 роки 6 місяців. Однак, у відповідях відповідачем повідомлено позивача про те, що при призначенні пенсії враховано трудовий стаж - 34 роки 22 дня.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2014 року позов ОСОБА_1 щодо визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії до 13.06.2013 року залишено без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що позивач працював з 29.01.1965 року - 29.07.1965 року, 07.10.1965 - 25.08.1966 року, 24.11.1966 року - 28.11.1966 року, 20.01.1967 року - 05.04.1977 року, 04.04.1977 року - 19.02.1979 року, 19.02.1979 року - 31.05.1995 року, проте в періоди з 29.07.1965 року по 07.10.1965 року та з 25.08.1966 року по 24.11.1966 року ОСОБА_1 не працювала, що свідчить про правильність розрахованого відповідачем загального трудового стажу позивача. При цьому, суд першої інстанції вказує на те, що відповідачем у повному обсязі враховано весь трудовий стаж позивача, включаючи час навчання, позивач на власний розсуд тлумачить поняття безперервності трудового стажу, просячи зобов'язати відповідача врахувати в трудовий стаж періоди між звільненнями з одного місця роботи і працевлаштування на інше.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що частиною 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає та виплачує пенсії, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком із нарахуванням втрати частини доходів. Зазначає про те, що відповідач при розрахунку пенсії позивачу з 31.05.1995 року застосував показник трудового стажу лише 29 років 7 місяців 10 днів замість вірного 34 роки 6 місяців, що призвело до зниження розміру пенсії позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги позивача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська з 30.03.1995 року та одержувала пенсію по інвалідності 2-ї групи загального захворювання.

Розпорядженням № 127611 від 28.04.2005р., згідно з заявою, ОСОБА_1 переведена на пенсію по віку з 14.04.2005 року.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-а-7/10 від 08 квітня 2010 року, яка набрала законної сили 10.02.2011 року, УПФ в Самарському районі зобов'язано зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 03.03.2008р. з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1987р. по 31.12.1991р. (а.с.8-10).

Відповідно до розрахунку стажу загальний трудовий стаж ОСОБА_1.№ п/с 127611 склав 34 роки 0 місяців 22 дні станом на дату звільнення 31.05.1995 рік з урахуванням періодів навчання (а.с.126).

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1, від 28 серпня 1965 року вона працювала 29.01.1965р. - 29.07.1965р., 07.10.1965 - 25.08.1966р., 24.11.1966-28.11.1966р., 20.01.1967р. - 05.04.1977р., 04.04.1977р. - 19.02.1979р., 19.02.1979р.-31.05.1995р., тобто в періоди з 29.07.1965р. по 07.10.1965р. та з 25.08.1966р. по 24.11.1966р. позивач не працювала (а.с.50-52).

23.11.2012 року ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська із заявою про перерахунок пенсії за віком відповідно до чинного законодавства.

Однак, відповідач повідомив позивача про те, що пенсія йому виплачується згідно з чинним законодавством.

Правомірність дій відповідача щодо розрахунку пенсії позивачу починаючи з 31.05.1995 року без урахування довідки про заробітну плату за період з 01.01.1987 року по 31.12.1991 року та врахування при перерахунку пенсії трудового стажу у розмірі 29 років 7 місяців 10 днів, а не 34 роки 6 місяців є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірні дії вчинено відповідачем правомірно.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська з 30.03.1995 року та одержував пенсію по інвалідності 2-ї групи загального захворювання. Загальний стаж роботи на день призначення пенсії за документами пенсійної справи становив 29 років 7 місяців 10 днів (а.с.43).

31.05.1995 року позивачем було припинено трудову діяльність (а.с.51).

Як вбачається з листа управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська від 28.01.2008 року №ТЧ-85ОС, відповідно до заяви позивача від 09.03.1998 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії по стажу із зарахуванням до стажу періоду навчання в технікумі. Після проведеного перерахунку загальний стаж роботи склав 33 роки 11 місяців 04 дні (а.с.37).

Розпорядженням № 127611 від 28.04.2005 року на підставі заяви ОСОБА_1, позивача переведено на пенсію по віку на загальних умовах з 14.04.2005 року та проведено перерахунок по стажу.

Як вбачається з повідомлень управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська від 28.01.2008 року №ТЧ-85ОС та від 18.03.2012 року №9122/Ч-2, загальний страховий стаж ОСОБА_1, який взято відповідачем для розрахунку пенсії позивача складає 34 роки 21 день (а.с.38,70).

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-а-7/10 від 08 квітня 2010 року, яка набрала законної сили 10.02.2011 року, управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська зобов'язано зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 03.03.2008 року з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1987 року по 31.12.1991 року. У задоволенні іншої частини позову відмовлено (а.с.8-10).

Відповідно до ст. 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення» перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв'язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.

Заробіток, який враховується при перерахунку пенсій, визначений ст. 99 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за якою перерахунок пенсій, призначених за раніше діючим законодавством, провадиться із середньомісячного заробітку за останніх 24 або будь-які 60 місяців перед призначенням пенсії, або перед введенням в дію цього Закону, або з заробітку, з якого було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, із застосуванням статей 64-67 цього Закону.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1, вона працювала 29.01.1965 року - 29.07.1965 року, 07.10.1965 - 25.08.1966 року, 24.11.1966 року - 28.11.1966 року, 20.01.1967 року - 05.04.1977 року, 04.04.1977 року - 19.02.1979 року, 19.02.1979 року - 31.05.1995 року (а.с.50-52).

При цьому, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що ОСОБА_1 в періоди з 29.07.1965 року по 07.10.1965 року та з 25.08.1966 року по 24.11.1966 року не працювала, в зв'язку з чим трудовий стаж позивача на дату звільнення, тобто станом на 31.05.1995 року склав 34 роки 22 дні з урахуванням періодів навчання, що свідчить про правомірність дій відповідача щодо розрахованого позивачу періоду трудового стажу.

Щодо посилань позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідач протиправно при перерахунку пенсії позивача з 31.05.1995 року застосував показник трудового стажу лише 29 років 7 місяців 10 днів, що призвело до суттєвого зниження розміру пенсії та необхідності застосування до цих відносин положення частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає та виплачує пенсії, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком із нарахуванням втрати частини доходів.

При цьому, з аналізу зазначеної норми вбачається, що за минулий час без обмеження будь-яким строком виплачуються лише нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає та виплачує пенсії.

Однак, у вказаних відносинах позивач ставить питання щодо перерахунку та виплати сум пенсії, які йому не нараховувались, а отже і положення частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не можуть застосовуватись до цих відносин.

Між тим, як вбачається з повідомлення управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська від 18.03.2012 року №9122/Ч-2, ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії у відповідності до постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2010 року з розрахунку заробітної плати за період роботи з 01.01.1987 року по 31.12.1991 року та з урахуванням страхового стажу 34 роки 22 дні (а.с.126,127).

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними вимоги ОСОБА_1 в адміністративному позові щодо необхідності перерахунку їй пенсії починаючи з 31.05.1995 року з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1987 року по 31.12.1991 року, оскільки постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2010 року, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 03.03.2008 року з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1987 року по 31.12.1991 року. При цьому у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо перерахунку їй пенсії з 30.03.1995 року з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1987 року по 31.12.1991 року судом відмовлено, тобто постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська вирішено спір щодо цих відносин.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2014 року у справі №206/2371/14-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 02 березня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко