Справа № 2а-170/12
Суддя: Іщенко І. В.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-170/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2015 року Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Іщенко І. В.

при секретарі: Берекеля О.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Заяць В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної у м. Чернівці ради, Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, Державного казначейства України, третя особа: прокуратура Першотравневого району м.Чернівці про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної у м. Чернівці ради, Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, Державного казначейства України, третя особа: прокуратура Першотравневого району м.Чернівці про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Посилався на те, що він є учасником бойових дій та інвалідом війни ІІІ групи та відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року має право на пільги передбачені цим законом.

Так, відповідно до ст.12 Закону з 01.07.1997 року він має право на щорічну разову грошову допомогу у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком до 5 травня.

Проте, відповідачі під час нарахування зазначеної виплати керувалися підзаконними актами Кабінету Міністрів України, що призвело до заниження зазначеної суми виплат.

Такими протиправними діями відповідача йому було завдано матеріальну та моральну шкоду.

Просив визнати дії, бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної у м. Чернівці ради, Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації протиправними. Стягнути з відповідачів у рахунок відшкодування завданої йому матеріальної шкоди недоплати щорічної разової грошової допомоги у розмірі 47560 грн. 00 коп. Також просив стягнути з державного бюджету України на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 951200 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 27.11.2014 року провадження у справі в частині позовних вимог за період з 1999 року по 2010 року було залишено без розгляду.

В подальшому, 27.11.2014 року по адміністративній позовній заяві ОСОБА_1 було відкрито провадження в частині позовних вимог за 2011 рік та призначено справу до судового розгляду на 23.12.2014 року.

Позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної у м.Чернівці ради у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що до 2012 року щорічну виплату до 5 травня здійснювало Головне управління праці та соціального захисту населення Чернівецької ОДА, а тому вони є неналежним відповідачем по справі. Просила відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Представники відповідачів Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької ОДА та Державного казначейства України у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Представник третьої особи також у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є військовим пенсіонером та учасником бойових дій, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 12.03.1996 року (а.с.8).

Відповідно до положень ст.4 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року, на нього поширюється його дія.

Позивач з 23.12.1994 року перебував на обліку в Пенсійному фонді та отримував пенсію за вислугу років.

Згідно ст. ст. 12, 13, 14, 15, 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" виплата разової грошової допомоги встановлена щорічно до 5 травня. Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічно до 5 травня учаснику бойових дій повинна виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, виплати до 5 травня щорічної разової допомоги здійснюються щороку та мають разовий характер.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» було внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема, до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до яких обов'язок визначення розміру щорічної разової грошової допомоги покладений на Кабінет Міністрів України у межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.04.2011 №341 "Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2011 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань", виплата у 2011 році разової грошової допомоги, передбаченої вказаними Законами України, здійснюється у розмірі 120 грн.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за №10-рп/2008 вказані положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» визнані неконституційними.

Отже, застосуванню підлягала норма статті Закону у попередній редакції, що регламентовано ст.152 Конституції України.

Проте, як було встановлено судом, позивачу у 2011 році було здійснено виплату разової щорічної грошової допомоги у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №341.

За змістом ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що виходячи із загальних принципів пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку разової грошової допомоги, слід керуватися Законом (Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), а не підзаконним нормативно-правовим актом (Постановою Кабінету Міністрів України від 04.04.2011 № 341).

Відповідно до вимог статті 17 вищевказаного Закону фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні копії листа Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної держаної адміністрації №0/222 від 14.03.2012 року, з 01.01.2012 року районні управління праці та соціального захисту населення включені у мережу видатків Державного бюджету для здійснення виплати за програмою «Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань».

Таким чином, до 2012 року виплату зазначеної допомоги здійснював Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької ОДА, а отже Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної у м. Чернівці ради є неналежним відповідачем у справі.

Одночасно суд зауважує, що вказана сума щорічної разової допомоги не була нарахована ОСОБА_1 у розмірі 5 мінімальних пенсії за віком, а тому суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування коштів замість органу, якому надані такі повноваження.

Крім того, суд враховує, що у відповідності до ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин можуть бути розглянуті адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

При вирішенні питання про з'ясування фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог статтею 1167 ЦК України, в якій визначені підстави відповідальності за моральну шкоду. Частиною першою даної статті встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з пунктами 4, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи наведені обставини справи, ступінь моральних страждань позивача, суд приходить до висновку, що відшкодуванню підлягає моральна шкода у розмірі 500 грн., що буде відповідати засадам, справедливості, розумності та виваженості.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 12,14, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної у м. Чернівці ради, Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, Державного казначейства України, третя особа: прокуратура Першотравневого району м.Чернівці про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05.05.2011 року у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, із врахуванням виплачених сум.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 500 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Іщенко І. В.