Справа № 819/1879/13-а
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Справа № 876/11700/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача Богаченка С.І.,

суддів Старунського Д.М., Рибачука А.І.

при секретарі судового засідання - Ратушній М.І.

за участі представника відповідача - Лось О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЕ-Сервіс» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2013 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЕ-Сервіс» до Тернопільської митниці Міндоходів про визнання рішення недійсним і зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

24 липня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ІЕ-Сервіс» звернулось в суд з позовом до Тернопільської митниці Міндоходів в якому просило визнати недійсним рішення Тернопільської митниці (м/п Чортків) про коригування митної вартості товарів №403020000/2013/000010/2 від 28 січня 2013 року та зобов'язати Тернопільську митницю сформувати подання (висновок) щодо повернення надмірно сплачених платежів по тих митних деклараціях, де використовувалось рішення Тернопільської митниці (м/п Чортків) про коригування митної вартості товарів №403020000/2013/000010/2 від 28 січня 2013 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2013 року в задоволені адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «ІЕ-Сервіс» подало апеляційну скаргу на неї, в якій просило постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задоволити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт по справі зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена з неповним з`ясуванням обставин справи і без належної оцінки наявних доказів протиправності дій митного органу.

Також, апелянт по справі зазначив, що митний орган безпідставно не погодився із заявленою Товариством митною вартістю товарів, визначеною за ціною договору (контракту), та незаконно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №403020000/2013/000010/2 від 28 січня 2013 року із застосуванням резервного методу у зв'язку із тим, що декларантом не надано додаткові документи для визначення митної вартості.

Заслухавши суддю доповідача, проаналізувавши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 28 січня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ІЕ-Сервіс» подало до Тернопільської митниці, з метою проведення митного оформлення товару, ввезеного згідно із контрактом №02/2012, укладеним 20 серпня 2012 року позивачем із фірмою «Global Polena" (Польща) - митну декларацію №403020000/2013/000152 в електронному вигляді, СМR №000274 від 24 січня 2013 року, Іnvoсе-Faktura №FАЕР 000006/2013 від 24 січня 2013 року, доповнення до контракту №3 від 24 січня 2013 року, платіжний документ про проведену оплату за контрактом №6 від 23 січня 2013 року, а також інші товаротранспортні та товаросупровідні документи на товар.

28 січня 2013 року посадовою особою митного поста «Чортків» вчинено дії щодо аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів за вказаною митною декларацією. За результатами перевірки документів та відомостей, поданих до митного оформлення, посадовою особою митного поста «Чортків» встановлено, що поданий декларантом Позивача платіжний документ про проведену оплату за контрактом №6 від 23 січня 2013 року неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром, оскільки в ньому зазначено Іnvoсе-Faktura №FАЕР000006/2013 від 21 січня 2013 року, а для проведення митного оформлення даного товару митному органу подано Іnvoсе-Faktura №FАЕР000006/2013 від 24 січня 2013 року. Також, відповідно до посадовою особою митного поста «Чортків» аналізу попередніх оформлень мийних засобів та засобів для чищення унітазів, труб, призначених для видалення іржі та вапняного нальоту, а також запобігання їх утворенню на унітазах, які ввозились та декларувались Позивачем в 2012-2013 роках, встановлено, що митна вартість на товар, заявлений до митного оформлення 28 січня 2013 року за митною декларацією №403020000/2013/000152, є істотно нижчою від митної вартості товарів, оформлених митним постом «Чортків» раніше.

Відповідно до ч.2, 3 статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч.6 ст.54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.8 ст.55 Митного кодексу України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Згідно із ч.1, 2, 3, 4, 8 ст.57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Враховуючи вищевикладене, посадовою особою митного поста «Чортків» Тернопільської митниці було запропоновано декларанту Позивача для підтвердження заявленої ним митної вартості подати додаткові документи, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Однак, позивач по справі не подав вищезазначених додаткових документів, що підтверджується власноручним записом декларанта позивача від 28 січня 2013 року, вчиненим на звороті декларації митної вартості №403020000/2013/000152, а також записом посадової особи митного поста «Чортків» Тернопільської митниці, вчиненим у Рішенні про коригування митної вартості товарів №403020000/2013/000010/2 від 28 січня 2013 року та у Картці відмови в прийнятті митної декларації №403020000/2013/00010 від 28 січня 2013 року, які оформлені в електронному вигляді та надіслані за допомогою програмно-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України декларантові Позивача авторизованим повідомленням - повідомленням в електронній формі, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи Тернопільської митниці

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку відмовляючи в задоволені позовних вимог, так як відповідач по справі, відповідно до Митного кодексу України, послідовно застосовував методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну, при цьому кожний наступний метод застосовувався тоді, коли митну вартість товарів не можна було визначити шляхом застосування попереднього методу і в результаті чого, правомірно був застосував резервний метод. Таким чином, відсутні підстави для визнання недійсним рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів №403020000/2013/000010/2 від 28 січня 2013 року.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання Тернопільську митницю сформувати подання (висновок) про повернення надмірно сплачених платежів по тих митних деклараціях, де використовувалося рішення Тернопільської митниці (м/п Чортків) про коригування митної вартості товарів № 403020000/2013/000010/2 від 28 січня 2013 року то колегія суддів вважає зазначити, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України та Податкового кодексу України. Згідно із Податковим кодексом України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються органом державної податкової служби на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Однак, як вбачається із матеріалів справи, позивачем по справі жодних заяв про повернення надмірно сплачених платежів до відповідача не подавав.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.160, ст.ст. 195, ст. 196, ч.1 п.1 ст. 199, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЕ-Сервіс» - залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2013 року по справі №819/1879/13-а - залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя Д.М. Старунський

Суддя А.І. Рибачук

Повний текст ухвали виготовлено 26 лютого 2015 року.