Справа № 817/3283/14
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кравчук Т.О.
Суддя-доповідач:Малахова Н.М.
УХВАЛА

іменем України

"03" березня 2015 р. Справа № 817/3283/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Малахової Н.М.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "19" січня 2015 р. у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Здолбунівський завод пластмасових виробів "Іскра" до Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області про скасування податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року Приватне акціонерне товариство "Здолбунівський завод пластмасових виробів "Іскра" звернулося з позовом до Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень:

від 20.10.2014 року №, згідно з яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем "Податок на прибуток приватних підприємств" у сумі 8123,00 грн., з яких: 5415,00 грн. - за основним платежем; 2708,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, що визначено податковим органом на підставі акта перевірки від 09.10.2014 року №1122/22-02971570;

від 20.10.2014 року №, згідно з яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" у сумі 23675,00 грн., з яких: 15783,00 грн. - за основним платежем; 7892,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, що визначено податковим органом на підставі акта перевірки від 09.10.2014 року №1122/22-02971570.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 19.01.2015 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області:

від 20.10.2014 року №, згідно з яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем "Податок на прибуток приватних підприємств" у сумі 8123,00 грн., з яких: 5415,00 грн. - за основним платежем; 2708,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 20.10.2014 року №, згідно з яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" у сумі 23675,00 грн., з яких: 15783,00 грн. - за основним платежем; 7892,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Присуджено на користь позивача Приватне акціонерне товариство "Здолбунівський завод пластмасових виробів "ІСКРА" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70 коп.

В апеляційній скарзі Здолбунівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Рівненській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального закону. просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позову.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у жовтні 2014 року на підставі направлення від 30.09.2013 року № 178 та відповідно до наказу Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 30.09.2014 року №274, проведено позапланову виїзну документальну перевірку Приватного акціонерного товариства "Здолбунівський завод пластмасових виробів "Іскра" з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю "Б.К. Борисфен" (акт перевірки №1122/22-02971570 від 09.10.2014 року).

За результатами перевірки посадові особи податкового органу дійшли висновку про порушення позивачем:

- п.198.1, п.198.3, п.198.6, ст.198 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, в результаті чого завищено суму податкового кредиту, що призвело до заниження суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 15783,00 грн., утому числі: за грудень 2013 року - 5700,00 грн., та за січень 2014 року - 10083,00 грн.

- п.138.2, п.138.8 ст.138, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст.139 розділу ІІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, в результаті чого завищено витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на суму 28500,00 грн., що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на прибуток за 2013 рік на 5415,00 грн.

Згідно доводів податкового органу операції позивача з контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю "Б.К. Борисфен" носять безтоварний характер, оскільки надані до перевірки документи не можуть вважати первинними. Крім того, податковий орган посилається на те, що та Бориспільською ОДПІ ГУ Міндоходів та слідчим управлінням ГУ МВС України в Київській області зроблено висновок про фіктивність контрагента та неможливість здійснення ним господарських операцій.

За результатами перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення: від 20.10.2014 року №, згідно з яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем "Податок на прибуток приватних підприємств" у сумі 8123,00 грн., з яких: 5415,00 грн. - за основним платежем; 2708,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, що визначено податковим органом на підставі акта перевірки від 09.10.2014 року №1122/22-02971570; від 20.10.2014 року №, згідно з яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" у сумі 23675,00 грн., з яких: 15783,00 грн. - за основним платежем; 7892,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, що визначено податковим органом на підставі акта перевірки від 09.10.2014 року №1122/22-02971570.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків щодо спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на приписах чинного законодавства.

Згідно п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Приписами п. 135.1. ст. 135 Податкового кодексу України визначено, що доходи, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті та інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу. У відповідності до пункту 135.2. ст.135 Податкового кодексу України доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього кодексу.

Підпунктом 138.1. статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно приписів п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

За правилами п. 138.5. ст. 138 Податкового кодексу України інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

В силу п.п. 139.1.9. п. 139.1. ст. 139 Податкового кодексу України не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до приписів п. 200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду

В свою чергу, відповідно до підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 розділу V Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п.п. 198.2 ст. 198 розділу V Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Приписами п. 198.6 ст.198 розділу V Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як встановлено судом, Приватне акціонерне товариство "Здолбунівський завод пластмасових виробів "Іскра" здійснює виготовлення поліетиленової продукції. В якості сировини використовує вторинну сировину, зокрема ПЕВТ гранульований.

З метою здійснення господарської діяльності між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Б.К.Борисфен" були укладені договір поставки від 05.12.2013 року б/н та договір поставки від 10.01.2014 року б/н.

На виконання підпункту 1.1. пункту 1 Договору поставки від 05.12.2013 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Б.К.Борисфен" було здійснено поставку 3 000 кг ПЕВТ гранульованого . Вказана поставка здійснена на підставі видаткової накладної від 05 грудня 2013 року №1205/01. Перевезення продукції здійснювала фізична особа-підприємець ОСОБА_1, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 05.12.2013 серія 01АА. Оплата за продукцію була здійснена 10 грудня 2013 року платіжним дорученням №1220. Продавцем була видана Приватному акціонерному товариству "Здолбунівський завод пластмасових виробів "Іскра" податкова накладна від 05.12.2013 року №1.

На виконання підпункту 1.1. пункту 1 Договору поставки від 10.01.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Б.К.Борисфен" було здійснено поставку 5 000 кг ПЕВТ гранульованого. Поставка здійснена на підставі видаткової накладної від 10 січня 2014 року №РН-0110/01. Перевезення продукції здійснював фізична особа-підприємець ОСОБА_1, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 10.01.2014 року. Оплата за продукцію була здійснена 10 січня 2014 року платіжним дорученням №1220. Продавцем була видана податкова накладна від 10.01.2014 року №6, яка була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних Міністерства доходів і зборів України 22.01.2014 року.

Придбаний товар - сировина вторинна ПЕВТ гранульований використовувався позивачем при виготовленні плівки поліетиленової, що підтверджується виробничими актами за грудень 2013 року та січень 2014 року.

Отже, позивачем було підтверджено фактичне здійснення господарських операцій з придбання товарів у контрагента - Товариства з обмеженою відповідальністю "Б.К.Борисфен", що стало підставою для формування позивачем складу операційних витрат та податкового кредиту.

З огляду на вищенаведене, висновки податкового органу про порушення позивачем вимог п.198.1, п.198.3, п.198.6, ст.198 розділу V Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту, що призвело до заниження суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 15783,00 грн.; порушення п.138.2, п.138.8 ст.138, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст.139 розділу ІІІ Податкового кодексу України, в результаті чого завищено витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на суму 28500,00 грн., що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на прибуток за 2013 рік на 5415,00 грн., є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Б.К. Борисфен" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.06.2012 року по 28.02.2014 року не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки в разі наявності у органу державної податкової служби інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи. Позивач не може нести відповідальність за дії чи бездіяльність контрагента щодо невідображення ним сум податків по господарським операціям та/або неподання звітності до податкового органу. Під час здійснення господарських операцій з Товариства з обмеженою відповідальністю "Б.К. Борисфен" у позивача не було підстав вважати контрагента недобросовісним платником податків.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "19" січня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Н.М. Малахова

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне акціонерне товариство "Здолбунівський завод пластмасових виробів "Іскра" вул. С.Наливайка,1,м.Здолбунів,Рівненська область,35705

3- відповідачу/відповідачам: Здолбунівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Рівненській області вул. Приходька,1а,м. Здолбунів,Рівненська область,35705

4-третій особі: - ,