Справа № 495/4195/14-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Київ К/800/50688/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 червня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2014 року ОСОБА_4 пред'явила позов до управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради (далі - УСЗН Білгород-Дністровської міської ради) про визнання протиправною бездіяльності УСЗН Білгород-Дністровської міської ради щодо відмови у здійснені перерахунку державної соціальної допомоги за минулий час, а саме з 03 березня 2005 року по 15 січня 2014 року відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям - інвалідам»;

зобов'язання УСЗН Білгород-Дністровської міської ради призначити державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям - інвалідам», починаючи з 03 березня 2005 року та провести її виплату;

зобов'язання УСЗН Білгород-Дністровської міської ради нарахувати та перерахувати державну соціальну допомогу за минулий час відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям - інвалідам», починаючи з 03 березня 2005 року по 15 січня 2014 року, та провести її виплату.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року, позов в частині позовних вимог за період з 03 березня 2005 року по 10 грудня 2013 року залишено без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, скаржник оскаржила їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що позивач є інвалідом другої групи з дитинства і користується пільгами, встановленими законодавством України для сімей загиблих ветеранів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 03 серпня 1998 року.

З 15 січня 2014 року ОСОБА_4 отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства ІІ групи на підставі Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 14 травня 2014 року звернулася з заявою до УСЗН Білгород-Дністровської міської ради про призначення та проведення перерахунку державної соціальної допомоги за минулі роки на підставі статті 12 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам».

Листом № 50/1250 від 29 травня 2014 року УСЗН Білгород-Дністровської міської ради повідомило позивача, що державна соціальна допомога їй, як інваліду з дитинства, призначена вірно на підставі вимог статті 8 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» та виплачується у повному обсязі, а тому підстави для перерахунку та виплати такої допомоги за минулі періоди відсутні.

Залишаючи позов в частині позовних вимог за період з 03 березня 2005 року по 10 грудня 2013 року без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що під час розгляду справи представник позивача не заявляв суду клопотання про поновлення строків звернення до суду з даним адміністративним позовом.

У зв'язку із цим суд першої інстанції, посилаючись на положення частини 2 статті 99 та статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, та звертаючи увагу, що позивач звернулася до суду лише 11 червня 2014 року, прийшов до висновку, що адміністративний позов в частині позовних вимог за період з 03 березня 2005 року по 10 грудня 2013 року підлягає залишенню без розгляду.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції та залишив ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 червня 2014 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій із огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов поданий, після закінчення строків встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно з вимогами статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України не пізніш як у п'ятнадцятиденний строк після їх прийняття у встановленому порядку і підписання підлягають оприлюдненню державною мовою в офіційних друкованих виданнях.

Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям - інвалідам» від 03 березня 2005 року, на який посилається позивач у своєму позові, набрав чинності 01 січня 2006 року та був опублікований в офіційному виданні, а саме у Відомостях Верховної Ради України за 2005 рік № 16.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач пред'явила позов 11 червня 2014 року та оскаржує бездіяльність УСЗН щодо нездійснення перерахунку державної соціальної допомоги відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» за період з 03 березня 2005 року по 15 січня 2014 року та просить зобов'язати відповідача призначити, нарахувати та перерахувати державну соціальну допомогу за період з 03 березня 2005 року по 15 січня 2014 року та провести її виплату.

Оскільки позивач пред'явила позов поза межами строку звернення до суду, встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, поважних підстав для поновлення строку звернення до суду із позовом не навела, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що адміністративний позов в частині позовних вимог за період з 03 березня 2005 року по 10 грудня 2013 року підлягає залишенню без розгляду.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 червня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: