Справа № 826/16975/14
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Грищенко Т.М., Мацедонській В.Е.,

при секретарі: Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Свої вимоги обгрунтовує тим, що не погоджується з висновками акта перевірки та прийнятим на його підставі податковим повідомленням-рішенням від 15 серпня 2014 року № як такими, що прийняті з порушенням норм податкового законодавства України, а тому просить суд скасувати спірне податкове повідомлення-рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року задоволено позов частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників від 15 серпня 2014 року № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 21930,00 грн. В іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

04 липня 2014 року Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників, на підставі направлень від 21 липня 2014 року № 190, № 191 проведено фактичну перевірку Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів.

За результатами перевірки складено акт, за змістом якого перевіркою було встановлено порушення позивачем пункту 5 та пункту 7 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі висновків акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 15 серпня 2014 року № , яким позивачу нараховано штрафні санкції у розмірі 22440,00 грн.

За результатом адміністративного оскарження, податкове повідомлення-рішення 15 серпня 2014 року № залишено без змін, скарги Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» - без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з висновками акта перевірки та прийнятим на його підставі податковим повідомленням-рішенням, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню частково.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 7 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій, що створюють контрольну стрічку в електронній формі, або електронні контрольно-касові реєстратори, що створюють контрольну стрічку в друкованому вигляді, повинні подавати до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднанні. Суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій, що створюють контрольну стрічку в друкованому вигляді, за виключенням електронних контрольно-касових реєстраторів, повинні подавати до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку інформацію про обсяг розрахункових операцій, виконаних в готівковій та/або в безготівковій формі, або про обсяг операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, яка міститься в їх фіскальній пам'яті.

Порядок передачі інформації до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку встановлюється органом доходів і зборів на базі технології, розробленої Національним банком України та погодженої центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

За змістом акта перевірки відповідачем було встановлено 130 випадків неподання фіскальних звітних чеків у робочі дні відділення та застосування РРО.

Згідно розрахунку фінансової санкції, до позивача застосовано штраф у розмірі 22440,00 грн. (170,00х130=22400 грн. + 340,00 грн.).

Пунктом 9 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - в разі неподання до органів державної податкової служби звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків з реєстраторів розрахункових операцій по дротових або бездротових каналах зв'язку, в разі обов'язковості її подання.

Поняття фіскального звітного чеку визначено у статті 1 вказаного закону. Так, фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті.

Відповідно до пункту 11 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 року № 199, реєстратор повинен забезпечувати формування та друкування таких звітів: X-звіту; Z-звіту; звіту про реалізовані товари (надані послуги); періодичних (повного, скороченого).

Відповідно до пунктів 2, 7 Вимог, Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті із занесенням її до фіскальної пам'яті реєстратора та у разі перевищення максимальної тривалості зміни всі режими роботи РРО повинні блокуватися.

Зміна - це період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту. Z-звіт - це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті РРО (пункт 2 Вимог).

У додатку до Вимог зазначено, що максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години.

Відповідно до приписів пункту 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у взаємозв'язку з приписами Вимог та з урахуванням змісту фіскального Z-звіту, колегія суддів зауважує, що належним виконанням вимог пункту 9 статті 3 цього Закону є щоденне (у робочі дні підприємства) друкування суб'єктом господарювання Z-звітів, яке не ставиться у залежність від наявності або відсутності реалізації товарів у такий день.

Правова позиція по даному питанню висловлена Верховним судом України у рішенні № 21-249а13 від 24 вересня 2013 року, відповідно до змісту якого у разі коли підприємство, у конкретні дні не здійснює діяльність, що підтверджується відповідним наказом по підприємству, та РРО не застосовуються, то, відповідно, фіскальні чеки не друкуються, у робочі дні підприємства РРО повинен бути у ввімкненому стані і роздрукування фіскального звітного чека є обов'язковим.

Згідно з частиною першою статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Судом першої інстанції було встановлено наявність у позивача звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій за січень 2014 року по серпень 2014 року, проте, зазначене не спростовує порушення позивачем пункту 7 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність вказаного порушення в діях позивача, та при цьому щодо питання штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) застосованих до позивача за порушення вимог пункту 7 статті 3 вказаного Закону колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивача застосовано 130 раз штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за незабезпечення подання звітності.

Пунктом 4 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлена відповідальність суб'єктів господарювання у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за вчинення порушення у вигляді невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання.

Водночас, не виконуючи протягом певного періоду часу обов'язок щодня неподання звітності, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення.

Відповідно до положень статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 4 статті 17 цього Закону, податковий орган може застосувати лише один раз фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Правова позиція по даному питанню викладена у постановах Верховного Суду України від 16.04.2013 року у справі № 21-89а13, від 04 червня 2013 року у справі № 21-155а13.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про часткове скасування податкового повідомлення-рішення 15 серпня 2014 року № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 21930 грн. (22100,00 грн. - 170,00 грн.).

Щодо порушення пункту 5 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції було встановлено, що відділення поштового зв'язку в с. Сад Сумської області до 16 липня 2014 року надавало послуги поштового зв'язку споживачам, використовуючи фіскалізований ЕККА «СЛОГ-Мікро.03» (фіс. № , зав. № БЕ10005707), який перебував на обліку в Сумській ОДПІ ГУ Міндоходів у Сумській області.

17 липня 2014 року реєстрацію зазначеного РРО було скасовано у зв'язку з закінченням визначених законодавством термінів виведення з експлуатації РРО, які не забезпечують передачу контрольно-звітної інформації до органів доходів і зборів, що підтверджується довідкою про скасування реєстрації РРО, виданою Сумською ОДПІ ГУ Міндоходів у Сумській області 17 липня 2014 року.

У зв'язку з цим, з 17 липня 2014 року ВПЗ (с. Сад) при здійсненні розрахункових операцій використовує розрахункові книжки, що відповідає нормам Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та постанови Кабінету міністрів України від 23 серпня 2000 року № 1336 «Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

За змістом акта перевірки на місці проведення розрахункових операцій в ВПЗ с. Сад наявна книга обліку розрахункових операцій на господарську одиницю за № р/1, яка зареєстрована 17 жовтня 2006 року Сумською МДПІ, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій га розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до п. 3 ст. 17 цього Закону за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у розмірі двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невикористання при здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, розрахункової книжки або використання незареєстрованої належним чином розрахункової книжки чи порушення встановленого порядку її використання, або не зберігання розрахункових книжок протягом встановленого терміну.

Відповідно до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, розрахункова книжка (РК) - належним чином зброшурована та прошнурована книжка, зареєстрована в органах державної податкової служби України, що містить номерні розрахункові квитанції, які видаються покупцям у визначених Законом №265/95 випадках, коли не застосовується РРО.

Відповідно до п. 1 р. 2 Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 року № 417, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані зареєструвати книги обліку розрахункових операцій.

Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" здійснює реєстрацію КОРО в органі доходів і зборів за місцезнаходженням відділень.

Книга ОРО реєструється на кожний РРО або, якщо згідно із законодавством розрахунки можуть проводитися без застосування РРО, на окрему господарську одиницю.

Відповідно до п. 1 р. 3 Порядку № 417 реєстрація розрахункових книжок здійснюється в органі доходів і зборів за місцем реєстрації книги ОРО.

При реєстрації розрахунковій книжці присвоюється номер, який складається з фіскального номера першої книги ОРО та проставленого через дріб порядкового номера такої розрахункової книжки та літери "к". При реєстрації розрахункової книжки, що складається зі спрощених розрахункових квитанцій, до номера розрахункової книжки додається літера "с".

Розрахункова книжка має бути зброшурована, складатися з блоків послідовно пронумерованих розрахункових квитанцій або спрощених розрахункових квитанцій та реєстраційної сторінки, при цьому серії та номери квитанцій одного виду, зареєстрованих окремим суб'єктом господарювання, не повинні повторюватися у межах розрядності серій та номерів.

Скасування розрахункової книжки здійснюється одночасно зі скасуванням реєстрації книги ОРО на окрему господарську одиницю або на РРО.

Відповідно до пп. 6 п. 2 р. 36 Порядку № 417, розрахункова книжка використовується в такому порядку:

- на кожному місці проведення розрахунків повинна використовуватися окрема розрахункова книжка з книгою ОРО, на яку вона зареєстрована;

- при проведенні розрахункової операції заповнюється спочатку корінець, потім відривна частина розрахункової квитанції (за винятком квитанцій, де вартість товару (послуги) зазначена попередньо шляхом проштамповування чи друкарським способом), при цьому вказані в корінці та у відривній частині суми розрахунків повинні бути ідентичними;

- відривна частина відокремлюється від корінця по лінії відриву та видається покупцеві чи особі, яка отримує кошти (у разі здійснення операції видачі), не пізніше завершення розрахункової операції.

Розрахункові книжки, зареєстровані на окрему книгу КОРО, повинні використовуватися послідовно згідно з їх порядковими номерами та до повного вичерпання розрахункових квитанцій. Якщо в книзі ОРО обліковуються розрахункові операції за декількома місцями проведення розрахунків, то такої послідовності слід дотримуватися щодо кожного місця проведення розрахунків.

Отже, з аналізу вище наведених норм законодавства, РК використовується лише у випадках, коли суб'єкт господарювання у своїй діяльності не використовує РРО. Але РК використовується разом із КОРО та реєструється під КОРО.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачем в порушення норми чинного законодавства України з 17 липня 2014 року на відділенні зв'язку використовувалось КОРО № р/1 без реєстрації та використання розрахункових квитанцій РК1. Позивачем не надано доказів на спростування вищевказаного порушення, зокрема, не надано доказів реєстрації КОРО № р/1. Матеріали справи містять лише довідку № про реєстрацію книги обліку розрахункових операцій, позивачем зареєстрована книга обліку розрахункових операцій 17 жовтня 2006 року.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що доводи контролюючого органу в цій частині є обґрунтовані., оскільки під час розгляду справи позивачем не надано доказів реєстрації КОРО № р/1.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не спростовано встановлені під час перевірки порушення пункту 5 та пункту 7 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», проте, штраф у розмірі 22100,00 грн. відповідачем був застосований з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому спірне податкове повідомлення-рішення від 15 серпня 2014 року № підлягає скасуванню в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 21930 грн. (22100,00 грн. - 170,00 грн.), в решті спірне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що даний позов підлягає задоволенню частково.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеним вище, а тому підстави для її задоволення відсутні.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.