Справа № 363/5285/14-а
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 363/5285/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Підкурганний В.В.; Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

26 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко Є.О.

Суддів: Горбань Н.І.

Межевич М.В.

при секретарі Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області (далі - УПФУ у Вишгородському районі) про визнання неправомірними дій щодо відмови у нарахуванні пенсії по інвалідності у розмірі відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язання з 30.08.2010 р. здійснити нарахування та виплату пенсії в належному розмірі.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 05 листопада 2010 року позов задоволено частково, визнано неправомірними дії УПФУ у Вишгородському районі щодо нарахування та виплату позивачу державної та додаткової пенсії у розмірах, що не відповідають вимогам ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано УПФУ у Вишгородському районі з 30.08.2010 р. провести позивачу нарахування та виплату щомісячної державної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2011 року постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 2015 року заяву Головного управління юстиції у Київській області про зміну способу виконання судового рішення залишено без задоволення.

На ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 2015 року відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про зміну способу виконання рішення, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З матеріалів справи вбачається, що Вишгородський районний суд Київської області постановою від 05 листопада 2010 року задовольнив частково позовні вимоги ОСОБА_3, зокрема зобов'язав УПФУ у Вишгородському районі провести позивачу нарахування та виплату щомісячної державної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що зобов'язання, покладені на відповідача судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин Головне управління юстиції у Київській області просило змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови.

При цьому, враховуючи положення ст.ст. 198, 223 КАС України повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Отже, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни його способу є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Таким чином, виконання постанови суду фактично можливе за певних умов, а тому підстави для зміни способу виконання судового рішення відсутні.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні заяви про зміну способу виконання судового рішення, а тому апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 2015 року - без змін, оскільки вона постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 199, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області залишити без задоволення, а ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Межевич М.В.

Горбань Н.І.