Справа № 2а-3335/12/1370
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2015 р. м. Київ К/800/2712/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Білуги С.В.,

Загороднього А.Ф.,

та секретаря Мороз Ю.М., за участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби на постанову Львівської апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби, Ризванюк Тетяни Олексіївни - начальника Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби, Гребінь Володимира Васильовича - голови комісії з проведення реорганізації Державної податкової інспекції у Жидачівському районі, про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановила:

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби, Ризванюк Тетяни Олексіївни - начальника Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби, Гребінь Володимира Васильовича - голови комісії з проведення реорганізації Державної податкової інспекції у Жидачівському районі, про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправними дії начальника Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби у ненаданні відповіді на заяву позивача від 19 березня 2012 року. Визнано протиправними дії голови комісії з проведення реорганізації Державної податкової інспекції у Жидачівському районі у ненаданні відповіді на скаргу позивача від 22 травня 2012 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 було скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 до Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним і скасовано пункт 5 наказу Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби «Про звільнення працівників» від 23 березня 2012 року №3-о. Поновлено ОСОБА_2 на посаді головного державного податкового інспектора Сектору обліку та звітності Жидачівського відділення Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби з 23 березня 2012 року. Стягнуто з Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби на користь позивача 21081,07 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу без утримання прибуткового податку (податку на доходи фізичних осіб) та інших обов'язкових платежів. В решті постанову суду залишено без змін.

У касаційній скарзі начальник Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби просить постанову Львівської апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року скасувати, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2012 року залишити в силі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення суду першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що ОСОБА_2 з 22 листопада 1995 року працювала в Державній податковій інспекції у Жидачівському районі на посаді старшого державного податкового інспектора-ревізора відділу аудиту фізичних осіб, з 07 квітня 2006 року на посаді головного державного податкового інспектора відділу обліку та звітності Державної податкової інспекції у Жидачівському районі.

Наказом Державної податкової адміністрації у Львівській області «Про реорганізацію підпорядкованих ДПІ області» від 01 листопада 2011 року №1102 розпочато реорганізацію підпорядкованих державних податкових інспекцій області.

У зв'язку із реорганізацією та скороченням штатної чисельності працівників Державної податкової інспекції у Жидачівському районі ОСОБА_2 23 січня 2012 року було попереджено під розписку про наступне звільнення із займаної посади відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Голова комісії з проведення реорганізації Державної податкової інспекції у Жидачівському районі Львівської області, начальник Державної податкової інспекції у Жидачівському районі Гребінь В.В. 14 березня 2012 року звернувся до голови первинної профспілкової організації Державної податкової інспекції у Жидачівському районі Станів Т.П. з листом про отримання попередньої згоди на звільнення ОСОБА_2 та інших працівників із займаної посади у зв'язку із реорганізацією та скороченням штатної чисельності працівників Державної податкової інспекції у Жидачівському районі.

Протоколом №2 засідання комісії з проведення реорганізації Державної податкової інспекції у Жидачівському районі від 14 березня 2012 року зафіксовано, що члени комісії прийняли рішення рекомендувати до наступного звільнення відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України перелік працівників і в тому числі ОСОБА_2

Комісією з проведення реорганізації Державної податкової інспекції у Жидачівському районі відповідно до затвердженого Головою Державної податкової служби України тимчасового штатного розпису Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби було надано ОСОБА_2 пропозицію тимчасово зайняти посаду головного державного податкового інспектора на час відпустки по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, основного працівника ОСОБА_6 Проте від даної пропозиції позивач відмовилась, про що було складено акт від 16 березня 2012 року.

Судами попередніх інстанцій також було встановлено, що Державна податкова інспекція у Жидачівському районі 16 березня 2012 року передала передавальним актом своєму правонаступнику - Миколаївській міжрайонній державній податковій інспекції Львівської області всі права та обов'язки стосовно працівників, що передбачені пунктом 1 статті 40 та статті 49-2 Кодексу законів про працю України.

Наказом Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області від 19 березня 2012 року №1 розпочато роботу цієї інспекції.

Профспілковим комітетом Державної податкової інспекції у Жидачівському районі 22 березня 2012 року було надано згоду на звільнення ОСОБА_2 із займаної посади відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, оскільки вона не мала переважного права на залишення на роботі через найменший стаж роботи у відділі обліку та звітності, і мала низьку ефективність роботи серед працівників відділу. Крім того, на засіданні профспілкового комітету ОСОБА_2 було запропоновано тимчасово зайняти посаду головного державного податкового інспектора основного працівника ОСОБА_7, яка знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Проте і від цієї пропозиції позивач також відмовилась.

Наказом Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області від 23 березня 2012 року №3-О ОСОБА_2 звільнено з посади головного державного податкового інспектора з 23 березня 2012 року відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позову в частині щодо поновлення на роботі, суд першої інстанції дійшов висновку про законність звільнення позивача, встановивши відсутність у неї переважного права на залишення на роботі в разі реорганізації та скорочення штату працівників.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову щодо поновлення позивача на роботі та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що наказ Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області від 23 березня 2012 року №3-О стосовно звільнення ОСОБА_2 з посади головного державного податкового інспектора на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України виданий протиправно, всупереч вимогам чинного законодавства, без дотримання відповідачем порядку звільнення позивача із займаної посади у зв'язку із скороченням штату працівників, оскільки позивач мала переважне право на залишення на роботі.

Колегія суддів вважає такі висновки апеляційного суду передчасними, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Отже, при змінах в організації виробництва і праці підприємства звільнення за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями.

Відповідно до частини першої статті 42 Кодексу законів про працю України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Статтею 49-2 Кодексу законів про працю України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Згідно зі статтею 43 Кодексу законів про працю України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову щодо поновлення позивача на роботі, суд апеляційної інстанції не в повній мірі встановив обставини, які мають значення для справи, не дав оцінку всім доказам, з яких суд першої інстанції виходив при відмові у задоволенні цих позовних вимог.

Так, поновлюючи ОСОБА_2 на займаній посаді у зв'язку з тим, що вона має переважне право на залишення на роботі, судом апеляційної інстанції не було спростовано посилання окружного суду в своєму рішенні на висновок профспілкового комітету Державної податкової інспекції у Жидачівському районі щодо згоди на звільнення ОСОБА_2 відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, оскільки вона не має переважного права серед інших працівників на залишення на роботі через найменший стаж роботи у відділі обліку та звітності, і має низьку ефективність роботи серед працівників відділу.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково. Вказані порушення норм процесуального права не можуть бути усунені судом касаційної інстанції, що відповідно до вимог частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року і направлення справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби, Ризванюк Тетяни Олексіївни - начальника Миколаївської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби, Гребінь Володимира Васильовича - голови комісії з проведення реорганізації Державної податкової інспекції у Жидачівському районі, про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - скасувати, а справу направити на новий розгляд до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя М.М. Заїка

судді: С.В. Білуга

А.Ф. Загородній