Справа № 188/2544/13-а (2-а/188/4/2014)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2015 рокусправа № 188/2544/13-а (2-а/188/4/2014)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області

на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області 12 березня 2014 року по справі №188/2544/13-а (2а/188/4/2014)

за позовом ОСОБА_2

до Управління соціального захисту населення Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області

про визнання про визнання неправомірними дій відповідача по нарахуванню та виплаті сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та про зобов'язання здійснити перерахунок зазначених виплат,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати дії відповідача неправомірними; зобов'язати відповідача провести перерахунок та сплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за період з 27 червня 2012 року по 31 грудня 2013 року включно з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, зобов'язати відповідача виплачувати щомісячно, починаючи з 01 січня 2013 року, до закінчення строку передбаченої законом виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області 12 березня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення суду мотивоване не правомірністю дій відповідача. Судом першої інстанції зазначено що на час виникнення правовідносин допомога по догляду за дитиною здійснюється відповідно до ст. 43 Закону України « Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням або похованням» (Закон №2240) у розмірі встановленим Фондом соціального страхування, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволені позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та відповідно до довідці виданої відповідачем №3048 від. 13.12.2013 (а/с 9) отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

Правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися як Законом України від 21.11.1992 р. №2811-XII «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, (стаття 13) так і Законом України від 18.01.2001 р. № 2240 "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Відповідно до матеріалів справи позивач відноситься саме до застрахованих осіб. Розмір допомоги також визначався цими Законами (статтями 15 та 43 відповідно).

Зокрема ст. 43 Закону № 2240-III передбачено, що допомога надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. В даній редакції ст. 43 Закону № 2240-III діяла до 01.01.2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Так пунктами 23,25 розділу II Закону № 107-VI Законом № 107-VI виключено статті 40-44 Закону № 2240-Ш. Пункт 2 розділу III Закону № 107-VI передбачав, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Проте Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними низку положень Закону № 107-VI, у тому числі й пункт 25 розділу II цього Закону щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-Ш.

Отже, з часу проголошення Конституційним Судом України Рішення № 10-рп/2008 відновили дію статті 40-44 Закону № 2240-Ш.

Відповідно до ст. 46 Закону України від 26.12.2008 року №835-VI «Про Державний бюджет України на 2009 рік» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог Закону № 2811-XII затверджений Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751.

Проте Постанова КМУ № 1751 відповідно встановленого розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку не поширюється на Закон № 2240-Ш.

Оскільки в справі, що розглядається, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач є застрахованою особою, відповідно відносини щодо призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку регулюються нормами спеціального Закону, а саме Закону № 2240-Ш.

Станом на 2012 р., який охоплює період заявлених позовних вимог скаржником, Закон України «Про Державний бюджет України на 2012 рік" не містить будь-яких положень щодо розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2240-Ш або делегування повноважень по визначенню такого розміру Кабінету Міністрів України.

Саме тому, у 2012 році, виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування повинна здійснюватися у розмірі визначеному статтею 43 Закону №2240, а саме в розмірі що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже колегія суддів приходить до висновку про необхідність зобов'язання провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною (ОСОБА_3) до досягнення нею трьохрічного віку за період з 20 червня 2013 року до закінчення строку передбаченої законом виплати.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком по суті суду першої інстанції про наявність права у позивача на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, проте, звертає увагу на помилковість застосування судом норм матеріального права в абзаці 3 та 4 резолютивної частини постанови.

Так суд посилається на ст. 15 Закону України № 2811-XII як на підставу отримання позивачем допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Застосування Закону № 2811-XII при призначені допомоги позивачу є помилковим, оскільки є доведеним факт перебування позивача на обліку в Управлінні саме як особи, застрахованої у системі загальнообов'язкового соціального страхування і відповідно призначення допомоги ОСОБА_4 регулюється положеннями Законом № 2240-Ш, як для застрахованих осіб, а не Законом України № 2811-XII.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Отже, абз. 3 та 4 резолютивної частини постанови суду підлягає зміні, замість «ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» вказати «ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Враховуючи правильність вирішення справи судом першої інстанції по суті, доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 201, 205, 206 КАС України, суд, -

уХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області 12 березня 2014 року по справі №188/2544/13-а (2а/188/4/2014) - залишити без змін.

Абзац 3 та 4 резолютивної частини постанови змінити, замість «ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» вказати «ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко