Справа № 2а-5969/12/2670
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Київ К/800/13129/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 вересня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року у справі № 2а-5969/12/2670 за позовом Київського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства до Державної фінансової інспекції в м. Києві про визнання протиправною та часткове скасування вимоги, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року Київське казенне експериментальне протезно-ортопедичне підприємство (далі - ККЕПОП) звернулось з позовом до Державної фінансової інспекції в м. Києві про визнання протиправними та скасування пунктів 3, 4 вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства № 26-06-14-14/4549 від 04.04.2012 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано пункт 4 вимоги Державної фінансової інспекції в м. Києві щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства № 26-06-14-14/4549 від 04.04.2012. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, Державна фінансова інспекція в м. Києві звернулась з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до п. 1.1.2.1 плану роботи КРУ в м. Києві на IV квартал 2011 року та на підставі направлень на проведення ревізії посадовими особами Державної фінансової інспекції в м. Києві було проведено ревізію фінансового-господарської діяльності Київського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства за період з 01.04.2010 по 31.12.2011 року. Ревізію розпочато 28.12.2011, зупинено 25.01.2012, поновлено 30.01.2012. закінчено 14.02.2012.

За результатами проведеної ревізії було виявлено порушення фінансово-бюджетної дисципліни, про що складено акт від 15.02.2012 року № 06-30/264.

04.04.2012 року Державною фінансовою інспекцією в м. Києві на підставі п.7 ст.10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» було винесено вимогу № 26-06-14-14/4549, якою вимагалось, зокрема:

- в порушення п. 4 ст. 77 Господарського кодексу України та п. 12 Статуту ККЕПОП укладено договір про співробітництво № 2 від 12.01.2009 з ТОВ «ОНВРЦ «ОРТЕС» без погодження з Міністерством соціальної політики України. Предметом договору є безоплатне використання державного майна. В результаті неефективного використання державного майна ККЕПОП недоотримано доходів на загальну суму 33,03 тис. грн., у зв'язку із чим: привести у відповідність до вимог чинного законодавства договір про використання державного майна, укладений з ТОВ «ОНВРЦ «ОРТЕС»; забезпечити стягнення з винних осіб оплати за використання приміщення ТОВ «ОНВРЦ «ОРТЕС» в загальній сумі 33,03 тис.грн., в т.ч. за 2009 рік -11,38 тис.грн., за 2010 рік -11,08 тис. грн., за 2011 рік - 10,57 тис.грн. (пункт 3 вимоги).

- в порушення п.3.1.(в) Контракту від 10.02.2010 №2, за період з 01.04.2010 по 01.01.2011 директору ККЕПОП нараховано та виплачено надбавку за особливо складні умови праці з інвалідами в розмірі 25% на загальну суму 21,85 тис. грн., яка не передбачена умовами матеріального забезпечення за Контрактом. Поряд із тим зайво перераховано коштів до державних цільових фондів на загальну суму 8,22 тис. грн., у зв'язку із чим: відшкодувати за рахунок винних осіб зайво виплачені кошти в сумі 21,85 тис.грн., в т.ч. за період з 01.04.2010 по 31.12.2010 - 8,87 грн., за 2011 рік - 12,98 гривень; провести взаємозвірку з державними цільовими фондами з метою зменшення нарахувань в розмірі 8,22 тис. грн., в т.ч. за період з 01.04.2010 по 31.12.2010 - 3,33 грн., за 2011 рік - 4,88 грн. (пункт 4 вимоги).

Не погоджуючись з вказаними пунктами оскаржуваної вимоги, Київське казенне експериментальне протезно-ортопедичне підприємство звернулось до суду з позовом про їх скасування.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про правомірність та обґрунтованість нарахування директору позивача надбавки у розмірі 25% за особливо складні умови праці з інвалідами протягом ревізуємого періоду.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає передчасними такі висновки судів, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Згідно з приписами пунктів 1, 7, 10 статті 10 зазначеного Закону, контрольно-ревізійним управлінням в областях надається право перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011, Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обов'язковою до виконання. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Таким чином, у органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається орган державного фінансового контролю пред'явив вимогу № 26-06-14-14/4549 від 04.04.2012 року про усунення фінансових порушень, виявлених під час ревізії ККЕПОП. При цьому, пункти 4 цієї вимоги вказує на виявлені збитки, їхній розмір та їх відшкодування.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2013 року №21-40а14, 13 травня 2013 року №21-89а14, 20 травня 2014 року №21-93а14.

Враховуючи те, що обставини справи встановлені з достатньою повнотою, але судові рішення в цій частині ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, вони підлягають частковому скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 225, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

ПОСТАНОВИЛА

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в м. Києві задовольнити частково.

Скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 вересня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року в частині визнання протиправним і скасування пункту 4 вимоги Державної фінансової інспекції в м. Києві щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства № 26-06-14-14/4549 від 04.04.2012.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В решті постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 вересня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: