Справа № 813/6347/14
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року № 813/6347/14

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Кухар Н.А.

секретар судового засідання Єдинак Г.Б.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Самбірської Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в м.Стрию та Стрийському районі Львівської області про визнання протиправними дій, скасування вимог,

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в м.Стрию та Стрийському районі Львівської області та, після зменшення позовних вимог, просить:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо формування та пред»явлення до примусового виконання протиправної вимоги, сума недоїмки 5859,91 грн., щодо якої направлена вимога, вже була предметом судового розгляду;

- визнати неправомірними дії відповідача щодо пред»явлення вимог всупереч Закону, згідно якого примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - суб»єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування не застосовуються;

- скасувати протиправні вимоги №Ф-293У від 25.03.2013 р на суму 5859,91 грн., Ф-654/18 від 03.03.2011 р. на суму 884,34 грн. та Ф-654 від 24.11.2010 р. на суму 860,46 грн. про стягнення недоїмки з ФОП ОСОБА_3 в користь відповідача.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що вимога №Ф-293У від 25.03.2013 р на суму 5859,91 грн є протиправною, так як відповідач не мав права її виносити та пред»являти до виконання, так як дана сума підлягає стягненню відповідно до постанови Господарського суду Львівської області від 15.12.2009р. у справі № 2/1432-6/244А, яка набрала законної сили 03.12.2013р., винесення вимоги після рішення суду не передбачено законодавством. Законом України від 7 липня 2011 року № 3609-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» внесено зміни до частини п'ятнадцятої статті 106 Закону № 1058-IV, згідно з якими фінансові санкції (штраф, пеня) та адміністративні стягнення, а також примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються. Нараховані органами Пенсійного фонду України суми фінансових санкцій, зазначених в абзаці другому цієї частини, та не сплачені фізичними особами - підприємцями, які обрали особливий спосіб оподаткування, підлягають списанню. Отже, відповідач не мав права скеровувати на виконання до ВДВС дані вимоги та такі підлягають до скасування.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задоволити з підстав зазначених у позовній заяві та у заявах про уточнення позовних вимог.

Відповідач подав заперечення на позов, у якому зазначив, що постановою від 31.10.2014 р. закінчено виконавче провадження про стягнення з позивача 5859,91 грн. згідно вимоги про сплату боргу Ф-293 У від 25.03.2013 р., тому вважає позовну вимогу щодо визнання дій відповідача по формуванню протиправної вимоги №Ф-293 У від 25.03.2013 року на суму 5859,91 грн. безпідставною. Оскаржувані вимоги були скеровані на виконання у ВДВС до набрання чинності Законом України від 7 липня 2011 року № 3609-VI, даний Закон не підлягає до застосування, так як у вимогах зазначена основна сума боргу, п.15 ст.106 Закону підлягає до застосування до фінансових санкцій.

Представник відповідача в судовому засіданні позв не визнав, просив відмовити у якого задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд виходив з наступного:

Постановою Господарського суду Львівської області від 15.12.2009р. у справі № 2/1432-6/244А адміністративний позов прокурора м.Стрия в інтересах управління Пенсійного фонду України у м. Стрию та Стрийському районі Львівської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по страхових внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 5 859,91 грн. задоволено повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2013р. у справі № 59603/12/9104 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишено без задоволення, а постанову господарського суду Львівської області від 15 грудня 2009 року у справі № 2/1432- 6/244 А - без змін.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2014 року поновлено пропущений з поважних причин строк пред»явлення до виконання виконавчого листа про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь управління Пенсійного фонду України у м. Стрию та Стрийському районі Львівської області 5859,91 грн., ухвала не набрала законної сили.

Відповідачем 25.03.2013 року винесена вимога №Ф-293У від 25.03.2013 року на суму 5859,91 грн., у якій зазначено, що набрала чинності 04.03.2013 року та скеровано на виконання у ВДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції, постановою про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2013 року відкрито виконавче провадження провадження. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 31.10.2014 року виконавче провадження з примусового виконання вимоги №Ф-293У від 25.03.2013 року закінчено згідно повідомлення відповідача про повернення вимоги без виконання.

Відповідно до п. 3 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом 10 робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а у разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначає Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України,затверджена постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. за №21-1 та зареєстрована в Мін»юсті 16.01.2004 за №64/8663

Згідно п. 8.8 вищевказаної Інструкції у разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі, якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, орган Пенсійного фонду звертається у встановленому законом порядку і подає вимогу до відповідного органу державної виконавчої служби, у якій зазначає суму боргу за даними карток особових рахунків платників на дату подання. До сум боргу, що подаються до органів державної виконавчої служби за даними карток особових рахунків платників, включаються також суми, узгоджених з платником, але не сплачених у встановлений термін, фінансових санкцій (штрафів) та пені.

Суд вважає, що законодавством встановлено порядок стягнення заборгованості, згідно з яким направлення вимоги передує зверненню до суду з відповідним позовом. Вчинення дій у зворотному порядку не передбачено. Оскільки вимога управління ПФУ про сплату боргу є виконавчим документом, то наявність рішення суду про стягнення суми боргу, яке також може бути звернене до виконання, породжує ситуацію, за якої одна і та ж заборгованість може бути стягнута два рази, що є неприпустимим. Управління ПФУ не мало правових підстав для направлення позивачу вимоги про сплату заборгованості, рішення про стягнення сум якої прийняте судом.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання дій відповідача по формуванню та пред»явленню до примусового виконання вимоги №Ф-293 У від 25.03.2013 р на суму 5859,91 грн., та скасування вимоги №Ф-293 У від 25.03.2013 р на суму 5859,91 грн. слід задовольнити.

Відповідачем винесено вимоги Ф-654/18 від 03.03.2011 р. на суму 884,34 грн. та Ф-654 від 24.11.2010 р. на суму 860,46 грн. про стягнення недоїмки з ФОП ОСОБА_3 дані вимоги скеровувались на виконання у ВДВС Стрийського МУЮ.

Законом України від 7 липня 2011 року № 3609-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» внесено зміни до частини п'ятнадцятої статті 106 Закону № 1058-IV, згідно з якими фінансові санкції (штраф, пеня) та адміністративні стягнення, а також примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються. Нараховані органами Пенсійного фонду України суми фінансових санкцій, зазначених в абзаці другому цієї частини, та не сплачені фізичними особами - підприємцями, які обрали особливий спосіб оподаткування, підлягають списанню.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем скеровано на виконання у виконавчу службу вимоги Ф-654/18 від 03.03.2011 р. на суму 884,34 грн. та Ф-654 від 24.11.2010 р. на суму 860,46 грн. про стягнення недоїмки з позивача.

З 01.01.2011 набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», яким частину першу - дев'яту ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виключено.

Водночас, п.7 Прикінцевих та Перехідних Положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та суми штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01.01.2011, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01.01.2011 не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного пенсійного страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості.

Відповідно до ч.1,3 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що були чинними на час винесення оскаржуваних вимог, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Так як, вимоги Ф-654/18 від 03.03.2011 р. на суму 884,34 грн. та Ф-654 від 24.11.2010 р. на суму 860,46 грн. винесені відповідачем на підставі основного боргу, що виник у 2010 році, а не боргу по фінансових санкціях (штраф, пеня), суд вважає, що ч.15 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" не підлягає до застосування, а тому у задоволенні позову в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо пред»явлення вимог всупереч Закону, згідно якого примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - суб»єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування не застосовуються та скасування вимог Ф-654/18 від 03.03.2011 р. на суму 884,34 грн. та Ф-654 від 24.11.2010 р. на суму 860,46 грн. про стягнення недоїмки з ФОП ОСОБА_3 в користь відповідача слід відмовити.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовну вимогу щодо визнання дій відповідача по формуванню та пред»явленню до примусового виконання вимоги №Ф-293 У від 25.03.2013 р на суму 5859,91 грн., та скасування вимоги №Ф-293 У від 25.03.2013 р слід задовольнити, в решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати слід стягнути з позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в м.Стрию та Стрийському районі Львівської області по формуванню та пред»явленню до примусового виконання вимоги №Ф-293 У від 25.03.2013 р на суму 5859,91 грн.

Скасувати вимогу №Ф-293У від 25.03.2013р на суму 5859,91 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь державного бюджету судовий збір в сумі 1035,30 (одна тисяча тридцять п»ять грн..30коп) грн.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кухар Н.А.

Повний текст постанови виготовлено 26.02.2015 року.