Справа № 2а/1770/5496/11
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Київ К/9991/47195/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Конюшка К.В.

Мороза В.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2012 року у справі за позовом державного територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" до Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання нечинним та скасування рішення,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2012 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №476 від 11.11.2011 року в частині повернення витрат по тимчасовій непрацездатності - допомоги по вагітності та пологах в сумі 7847,20 грн. та застосування штрафних санкцій за порушення порядку використання страхових коштів в сумі 3 923,60 грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції Рівненське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулись з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, з 19.10.2011 року по 25.10.2011 року, працівниками виконавчої дирекції Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності проведено планову (позапланову) перевірку правильності нарахування, своєчасності сплати страхових внесків та повернення страхових коштів, використання страхових коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в відокремленому підрозділі «Рівненська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця» за період з 01.04.2010 р. по 30.09.2011 р., за результатами якої складено акт №151 від 25.10.2011 р.

Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки, позивач 01.11.2011 року звернувся до виконавчої дирекції Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з запереченнями до акту за №164. За результатами розгляду даних заперечень, відповідач рішенням №05/1907 від 11.11.2011 року (а.с.22) залишив без змін висновки акта перевірки щодо встановлених порушень в Відокремленому підрозділі «Рівненська дирекція залізничних перевезень»ДТГО «Львівська залізниця».

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято рішення: № 476 від 11.11.11 року, яким ДТГО «Львівська залізниця» зобов'язано повернути, зокрема, допомогу по вагітності та пологах в сумі 7847,20 грн. та застосовано штрафні санкції за порушення порядку використання страхових коштів в сумі 3923,60 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій вказали, що відокремленим підрозділом «Рівненська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця» правомірно виплачено допомогу ОСОБА_4 по вагітності та пологах, на підставі листка непрацездатності №165586, розраховану відповідно посадового окладу встановленого на момент настання страхового випадку, а отже рішення про повернення вказаних коштів та нарахування штрафних санкцій є неправомірним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що в 2003 році ОСОБА_5, на підставі заяви переведено на посаду контролера ревізора пасажирських економічних поїздів, що підтверджується наказом (розпорядженням) про переведення на іншу роботу №409 від 03.07.2003 року. 01.07.2003 року між Рівненською дирекцією залізничних перевезень Львівської залізниці та громадянкою ОСОБА_5 укладено контракт, відповідно до умов якого ОСОБА_5 приймається на роботу в Рівненську дирекцію залізничних перевезень Львівської залізниці на посаду контролера ревізора пасажирських поїздів. Відповідно до п. 1, п. 20, п. 21 даний контракт є строковим трудовим договором. Строк дії контракту з 01 липня 2003 р. по 01 липня 2004 р. За два місяці до закінчення строку чинності контракту він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий строк.

Також, з матеріалів справи вбачається, що контракт між Рівненською дирекцією залізничних перевезень Львівської залізниці та громадянкою ОСОБА_5, протягом 2003-2006 років, неодноразово переукладався з тих самих підстав і на тих самих умовах, що зазначені в контракті від 01.07.2003 року.

Так, 01.04.2004 року, на підставі наказу за №405/ОС від 01.07.2004 року між Рівненською дирекцією залізничних перевезень Львівської залізниці та громадянкою ОСОБА_5, строк дії контракту продовжено з 02 липня 2004 р. по 02 липня 2005 р., шляхом укладання контракту від 01.04.2004 року на тих самих умовах щодо виконання тих самих обов'язків і на тій самій посаді.

12 травня 2005 року на підставі наказу за №301/ОС від 12.05.2005 року, між Рівненською дирекцією залізничних перевезень Львівської залізниці та громадянкою ОСОБА_5 укладено контракт, строком дії - з 03 липня 2005 р. по 03 липня 2006 р. 15 травня 2006 року на підставі наказу за №301/ОС від 15.05.2006 року, між позивачем та ОСОБА_5 укладено контракт, строком дії - з 03 липня 2006 р. по 03 липня 2007 р.

Наказом відокремленого підрозділу «Рівненська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця» за №273/ОС від 18.04.2007 року ОСОБА_5 контролеру ревізору пасажирських поїздів, у зв'язку з укладенням шлюбу змінено прізвище на ОСОБА_4

Статтею 21 КЗпП України встановлено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Працівники залізничного транспорту загального користування, які здійснюють обслуговування пасажирів, працевлаштовуються на підприємства пасажирського залізничного транспорту загального користування за контрактною формою трудового договору. Перелік категорій працівників залізничного транспорту, які працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору, затверджується Кабінетом Міністрів України.

З метою покращення обслуговування пасажирів залізничним транспортом та відповідно до статті 15 Закону України "Про залізничний транспорт" постановою Кабінету Міністрів України №764 від 15 липня 1997 р. затверджено Перелік категорій та посад працівників залізничного транспорту, які працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Зі змісту даного переліку вбачається, що працевлаштування контролерів - ревізорів пасажирських поїздів здійснюється за контрактною формою трудового договору.

Відповідно до ст.23 КЗпП України трудовий договір зокрема може бути укладеним на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Чинним трудовим законодавством не встановлено, що трудовий договір укладений з працівником у формі контракту, може бути лише строковим. Укладення контракту на невизначений строк чинним трудовим законодавством не заборонено.

Згідно з статтею 39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Судами встановлено, що трудовий контракт між позивачем та ОСОБА_4 неодноразово переукладався на тих самих умовах (тобто з вказівкою на трудову функцію, місце роботи, строк дії трудового контракту, час початку виконання трудової функції та ін.). У зв'язку з чим вірним є висновок судів, що трудовий договір у формі контракту набув статусу безстрокового, тобто такого, що укладений на невизначений строк, а ОСОБА_4 набула статусу постійного працівника Відокремленого підрозділу «Рівненська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця».

Наказом ДТГО «Львівська залізниця» від 03.01.2007 року №4/Н з 04.04.2007 року ліквідовано ревізорські дільниці з контролю приміських поїздів з вивільненням штату контролерів-ревізорів поїздів. На підставі даного наказу Відокремленим підрозділом «Рівненська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця»прийнято вказівку №5/у від 16.01.2007 року, якою з 04.04.2007 року до штатного розпису апарату дирекції внесено зміни, а саме: ревізорсько-контролерський штат в пасажирських поїздах скорочено та зобов'язано привести чисельність працюючих у відповідність до штатного розпису.

Відповідно до вимог трудового законодавства, 31 січня 2007 року ОСОБА_4 вручено під розписку повідомлення, яким у зв'язку з ліквідацією ревізорських дільниць з контролю приміських поїздів та вивільненням штату контролерів-ревізорів поїздів, запропоновано вакантну посаду провідника пасажирських вагонів приміського сполучення локомотивного депо.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 в період з 01.02.2007 року по 06.06.2007 рік перебувала у на лікарняному у зв'язку з вагiтнiстю та пологами, що підверджується лікарняним листком серії ААО №902891. Згідно з наказом позивача №308 від 08.06.2007 року ОСОБА_4, з 07.06.2007 року по 05.04.2010 рік надано частково оплачувану відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (першою дитиною).

Таким чином, у період коли ліквідовано ревізорські дільниці з контролю приміських поїздів з вивільненням штату контролерів-ревізорів поїздів остання перебувала у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами, згодом у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ч. 3 цієї статті не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Як вбачається з досліджених судами доказів, і не заперечується представником відповідача, ні згоди, ні відмови від ОСОБА_4 на її переведення на іншу посаду позивачу не надходило.

Відповідно до статті 39 Закону №2240-III допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 53 цього Закону, і не залежить від страхового стажу.

Відповідно до ст. 51 Закону №2240-III підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я за погодженням з Фондом.

Враховуючи те, що правових підстав для звільнення або переведення ОСОБА_4 на іншу посаду у позивача не було, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів про те, що позивач правомірно нарахував та виплатив вказаному працівнику допомогу по вагітності та пологах на підставі листка непрацездатності №165586.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: