Справа № 2а-3350/10/0370
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2011-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2011 року Справа № 2а-3350/10/0370

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Александрової М.А.,

при секретарі судового засідання Лащуку О.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Сидорчука Д.А., Дмитрук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції (Луцька ОДПІ) про скасування податкових повідомлень-рішень від 22 листопада 2010 року № /0 про визначення йому податкового зобов'язання з податку на додану вартість (ПДВ) на суму 88 002 грн., в тому числі: 58 668 грн. за основним платежем і 29 334 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та № /0 про визначення податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, що є суб'єктами підприємницької діяльності та самозайнятих осіб, на суму 51 684 грн. 81 коп. основного платежу.

Позовні вимоги обґрунтовував наступними обставинами.

Луцькою ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня по 30 червня 2010 року, за результатами якої складено акт від 03 листопада 2010 року № 7666/17-2/НОМЕР_1.

При перевірці правильності визначення позивачем валових витрат, відображених у деклараціях про доходи, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу та документально підтверджених, з даними про суми витрат, визначених за даними перевірки, Луцькою ОДПІ безпідставно зроблено висновок про завищення підприємцем валових витрат, яке виникло, на думку податкового органу, у зв'язку з включенням до складу валових витрат витрат на придбання товару, який фактично не був реалізований у періоді, що перевірявся.

Однак, суми витрат, визначені перевіркою, не базуються на даних бухгалтерського обліку, який ведеться підприємцем. Перелік первинних документів, по яких витрати зайво включені позивачем до складу валових витрат, в акті перевірки відсутній. Акт перевірки побудований на припущеннях та недостовірних даних.

Перевіркою визначено залишок товарно-матеріальних цінностей підприємця станом на 30 червня 2010 року в розмірі 701 140 грн. 21 коп. (в тому числі ПДВ), хоча за даними оборотного балансу позивача станом на 30 червня 2010 року залишок товарів становить 536 651 грн. 11 коп. (в тому числі ПДВ) та підтверджується первинними документами, даними книг обліку доходів і витрат, звітів матеріально-відповідальних осіб.

Враховуючи залишок товарно-матеріальних цінностей станом на 30 червня 2010 року в розмірі 701 140 грн. 21 коп., податковим органом встановлено заниження позивачем податкових зобов'язань з ПДВ та включено до податкових зобов'язань з ПДВ за червень 2010 року суму 58 719 грн. 49 коп.

Позивач вважає такий висновок податкового органу безпідставним, виходячи з наступного.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 займається роздрібною торгівлею алкогольними та безалкогольними виробами та діяльністю у сфері громадського харчування з використанням реєстраторів розрахункових операцій і книг обліку розрахункових операцій (РРО і КОРО). Розрахунки з покупцями проводяться лише за готівкові кошти через РРО/КОРО. За даними перевірки сума розрахунків, проведених з використанням РРО/КОРО, становить 1 763 878 грн. 25 коп., з них ПДВ - 352 776 грн. Порушення підприємцем вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» перевіркою не встановлено. Обсяг продажу товарів позивача в червні 2010 року становить 160 342 грн. 58 коп., з них ПДВ - 26 723 грн. 76 коп., тому позивачем в декларації з ПДВ за червень 2010 року правомірно визначено суму податкового зобов'язання з ПДВ в розмірі 26 724 грн., що підтверджується даними реєстру податкових накладних за червень 2010 року.

На підставі висновків акту перевірки, Луцькою ОДПІ винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, які позивач вважає протиправними та просив скасувати.

Відповідач в письмових запереченнях проти адміністративного позову вважає позовні вимоги безпідставними, просить відмовити в позові повністю з наступних підстав.

Луцькою ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2009 по 30 червня 2010 року. За результатами перевірки складено акт від 03 листопада 2010 року № 7666/17-2/НОМЕР_1, згідно із яким встановлено порушення позивачем підпункту «а» пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», що призвело до несплати податку з доходів фізичних осіб за період з 01 квітня по 31 грудня 2009 року на суму 51 684 грн. 81 коп., та підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого позивачем занижено суму ПДВ, що підлягала нарахуванню до сплати в бюджет, в розмірі 58 668 грн.

В ході перевірки встановлено завищення підприємцем ОСОБА_4 за період з 01 квітня по 31 грудня 2009 року валових витрат на суму 344 565 грн. 42 коп. Порушення виникло у зв'язку з віднесенням до складу валових витрат суми придбаного та не реалізованого у вказаному періоді товару. В результаті завищення валових витрат позивачем занижено чистий дохід на суму 344 565 грн. 42 коп., відповідно занижено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на суму 51 684 грн. 81 коп., яке правомірно донараховане Луцькою ОДПІ згідно із податковим повідомленням-рішенням № /0 від 22 листопада 2010 року.

Крім того, відповідно до наданих на перевірку первинних бухгалтерських та податкових документів перевіркою встановлено залишки наявних у підприємця ОСОБА_4 товарно-матеріальних цінностей станом на 30 червня 2010 року на суму 701 140 грн. 21 коп. (в тому числі ПДВ). Згідно із письмовим поясненням позивача залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 30 червня 2010 року становлять 536 651 грн. 11 коп. (в тому числі 35% - націнка), тобто фактичні залишки товару (без націнки) становлять 348 823 грн. 22 коп. Таким чином, перевіркою встановлено розбіжність в залишках товару за даними перевірки та позивача станом на 30 червня 2010 року на суму 352 316 грн. 99 коп., з яких ПДВ становить 58 719 грн. 49 коп., що призвело до заниження підприємцем податкових зобов'язань з ПДВ за період з 01 квітня 2009 року по 30 червня 2010 року на суму 58 719 грн. Зазначена сума ПДВ включена перевіркою до податкових зобов'язань за червень 2010 року та на підставі акту перевірки Луцькою ОДПІ правомірно винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 22 листопада 2010 року про донарахування позивачу податкового зобов'язання з ПДВ на суму 88 002 грн., в тому числі: 58 668 грн. за основним платежем і 29 334 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримує повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просить скасувати податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 22 листопада 2010 року № /0 та № /0. Крім того, в доповненні до позовної заяви просить присудити до стягнення з Державного бюджету України судові витрати по справі, а саме: судовий збір в розмірі 6 грн. 80 коп., витрати на правову допомогу фахівця в галузі права в розмірі 3 200 грн. та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 7 752 грн., всього на суму 10 958 грн. 80 коп.

Представники відповідача Сидорчук Д.А. та Дмитрук О.С позов не визнають з мотивів, викладених у письмових запереченнях проти позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 11 грудня 2002 року ОСОБА_4 зареєстрований виконавчим комітетом Луцької міської ради як суб'єкт підприємницької діяльності, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії В00 № 365129 (а.с.70 том 1).

З 11 по 29 жовтня 2010 року Луцькою ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2009 по 30 червня 2010 року, за результатами якої складено акт від 03 листопада 2010 року № 7666/17-2/НОМЕР_1 (а.с.9-23 том 1).

Перевіркою встановлено порушення позивачем підпункту «а» пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», що призвело до несплати податку з доходів фізичних осіб за період з 01 квітня по 31 грудня 2009 року на суму 51 684 грн. 81 коп., та підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податкове зобов'язання з ПДВ в розмірі 58 668 грн.

22 листопада 2010 року на підставі акту перевірки Луцькою ОДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення № /0 про визначення позивачу податкового зобов'язання з ПДВ на суму 88 002 грн., в тому числі: 58 668 грн. за основним платежем і 29 334 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та № /0 про визначення податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, що є суб'єктами підприємницької діяльності та самозайнятих осіб, на суму 51 684 грн. 81 коп. основного платежу.

Суд вважає податкові повідомлення-рішення податкового органу протиправними з наступних підстав.

За даними перевірки встановлено завищення позивачем валових витрат за період з 01 квітня по 31 грудня 2009 року в розмірі 344 565 грн. 42 коп. та внаслідок цього заниження чистого доходу за цей же період в розмірі 344 565 грн. 42 коп.

Відповідно до статті 13 розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26 грудня 1992 року № 13-92 оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 зазначеного Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Отже, до валових витрат включаються витрати на придбання товарів, пов'язані із продажем продукції (робіт, послуг), тому безпідставним є висновок податкового органу про неправомірність включення підприємцем ОСОБА_4 до валових витрат суми придбаного та не реалізованого товару в періоді, що перевірявся.

Відповідно до пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платники податку зобов'язані:

а) вести облік доходів і витрат у обсягах, достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник податку зобов'язаний цим Законом подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податковий кредит.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним податковим органом за узгодженням з комітетом Верховної Ради України, відповідальним за проведення податкової політики;

в) подавати декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього Закону таке подання є обов'язковим;

на вимогу податкового органу та у межах його компетенції, визначеної законодавством, пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкового кредиту, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у декларації з цього податку.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 16 жовтня 2003 року № 490 «Про затвердження форми обліку доходів і витрат платника податку з доходів фізичних осіб та Порядку ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 жовтня 2003 року за N 988/8309, затверджено Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу і Порядок ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу (Порядок).

Відповідно до пункту 3 зазначеного Порядку записи в графах Книги здійснюються безпосередньо платниками податку або іншою особою, нотаріально уповноваженою таким платником податку здійснювати такі записи, [кульковою або чорнильною ручкою] чітко і розбірливо не пізніше наступного дня після отримання відповідних сум доходів, сплати (перерахування) податку, а також понесених витрат, які пов'язані з отриманням доходів. Підрахунки відображених у Книзі даних проводяться для цілей заповнення декларації, коли згідно з нормами цього Закону та інших законів таке подання є обов'язковим, або платники податку мають право подати таку декларацію з метою повернення надміру сплачених податків. Суми отриманих доходів, понесених витрат та сплачених (перерахованих) податків відображаються в графах Книги в гривнях. До граф 1 та 2 записуються відповідно дати отримання доходу, понесених витрат, сплати (перерахування) податку, назви та коди за ЄДРПОУ для юридичних осіб, прізвища, імена, по батькові та ідентифікаційні номери за наявністю для фізичних осіб, а також їх юридичні і податкові адреси, де платники податку отримували доходи, які включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу, та здійснювали витрати, безпосередньо пов'язані з отриманням зазначеного доходу. До граф 3 - 6 записуються відповідно суми доходів, з яких складається загальний річний оподатковуваний дохід, а також суми понесених витрат, підтверджених документально, які безпосередньо пов'язані з отриманням зазначеного доходу. У графу 7 записуються суми сплаченого (перерахованого) податку.

Як вбачається з висновку судової економічної експертизи № 7023-7024 від 17 лютого 2011 року (а.с.99-105 том 1), предметом дослідження експерта був оригінал книги обліку доходів і витрат за період з 21 вересня 2007 року по 14 лютого 2010 року, прошитої, пронумерованої, скріпленої печаткою Луцької ОДПІ. Невідповідності ведення підприємцем ОСОБА_4 обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу за період з 01 квітня по 31 грудня 2009 року не виявлено.

Суд погоджується із висновком судової економічної експертизи, оскільки при дослідженні в ході судового розгляду декларацій про доходи позивача за І півріччя 2009 року, 9 місяців 2009 року, 2009 рік (а.с.33-56, 109-111 том 1), аналізів рахунків 92, 311, 311/1, 631, 661, 685, 702 за період з 01 квітня по 31 грудня 2009 року (а.с.143-162 том 1) судом не встановлено завищення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 валових витрат за період з 01 квітня по 31 грудня 2009 року.

Крім того, податковим органом встановлено заниження підприємцем ОСОБА_4 податкових зобов'язань з ПДВ на суму 58 668 грн.

Відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України.

Згідно із пунктом 1.4 цього Закону поставка товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Пунктом 4.1 статті 4 зазначеного Закону передбачено, що база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)).

Порядок визначення податкових зобов'язань з ПДВ визначається статтею 7 цього Закону, відповідно до підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 якого датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Згідно із підпунктом 7.2.8 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з поставки та придбання товарів (послуг), які підлягають оподаткуванню цим податком, а також які не є об'єктами оподаткування згідно із статтею 3 та звільнених від оподаткування згідно із статтею 5 цього Закону.

Зведені результати такого обліку відображаються у податкових деклараціях, форма і порядок заповнення яких визначаються відповідно до закону. Платник податку веде реєстр отриманих та виданих податкових накладних у документальному або електронному вигляді за його вибором, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку продавця, який надав податкову накладну такому платнику податку. Платники податку подають органу державної податкової служби на безоплатній основі разом з податковою декларацією за відповідний звітний період копії реєстрів виданих та отриманих податкових накладних за такий період в електронному вигляді. Державна податкова адміністрація розробляє та розміщує на своєму офіційному веб-сайті програмне забезпечення з відкритим кодом для ведення обліку записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді і забезпечує його безоплатне розповсюдження (включаючи зміни і доповнення) шляхом надання можливості для копіювання такого програмного забезпечення як через Інтернет, так і шляхом запису на носії інформації платника за його запитом. Зведені результати обліку, що відображені у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних, підлягають документальній невиїзній перевірці (камеральній). За наявності оригіналу податкової накладної невключення її до зазначеного реєстру не є підставою для відмови у зарахуванні суми податку, визначеної у такій податковій накладній, до складу податкового кредиту такого платника податку. Форма і порядок заповнення реєстрів отриманих та виданих податкових накладних встановлюються центральним податковим органом.

Реєстрами отриманих та виданих податкових накладних фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (а.с.163-225 том 1) підтверджуються податкові зобов'язання позивача з ПДВ за період з квітня 2009 року по червень 2010 року на загальну суму 253 992 грн. 76 коп., в тому числі за червень 2010 року в розмірі 26 723 грн. 76 коп. Зазначені суми податкових зобов'язань з ПДВ відображені підприємцем у податкових деклараціях з ПДВ за період з квітня 2009 року по червень 2010 року (а.с.112-142 том 1), в тому числі за червень 2010 року - 26 724 грн. (а.с.141-142 том 1).

Як вбачається із висновку судової економічної експертизи № 7023-7024 від 17 лютого 2011 року (а.с.99-105 том 1), експертом також не виявлено заниження фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 податкових зобов'язань з ПДВ за період з 01 квітня 2009 року по 30 червня 2010 року на суму 58 719 грн.

Податковим органом безпідставно, на основі припущень, не підтверджених первинними документами, встановлено залишки товарно-матеріальних цінностей підприємця ОСОБА_4 станом на 30 червня 2010 року в розмірі 701 140 грн. 21 коп., у зв'язку з чим розбіжність з даними позивача в залишках товару склала 352 316 грн. 99 коп. (в тому числі ПДВ - 58 719 грн. 49 коп.), внаслідок чого до податкових зобов'язань позивача з ПДВ за червень 2010 року неправомірно включено суму 58 719 грн.

Згідно із пунктом 1.7 розділу 1, пунктом 2 розділу 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 11 червня 2004 року № 326, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 червня 2004 року за № 803/9402 (в редакції, чинній на день оформлення акту перевірки - 03 листопада 2010 року) факти виявлених порушень податкового та валютного законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані за обліком та підтверджують наявність зазначених фактів.

За кожним відображеним в акті фактом порушення податкового та валютного законодавства необхідно:

висвітлити показники, які відображаються платником податків у податковій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів обліку платника податків у розрізі періодів;

у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків та, за їх наявності, відповідальних осіб за ведення обліку доходів і витрат суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи щодо встановлених порушень;

зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи з обліку, а у разі відсутності такого - інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Зазначені вище вимоги порушені державним податковим ревізором-інспектором, що проводила перевірку позивача, оскільки акт перевірки від 03 листопада 2010 року № 7666/17-2/НОМЕР_1 (а.с.9-23 том 1) не містить посилання на первинні документи, які підтверджують встановлені перевіркою порушення. Висновки податкового органу не можуть базуватися на припущеннях.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач при формуванні валових витрат та визначенні податкових зобов'язань з ПДВ діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а висновки відповідача безпідставні.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони : на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні спору судом податкові повідомлення-рішення від 22 листопада 2010 року № /0 та № /0, прийняті відповідачем як суб'єктом владних повноважень, перевірялися на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень від 22 листопада 2010 року № /0 про визначення позивачу податкового зобов'язання з ПДВ на суму 88 002 грн., в тому числі: 58 668 грн. за основним платежем і 29 334 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та № /0 про донарахування податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, що є суб'єктами підприємницької діяльності та самозайнятих осіб, на суму 51 684 грн. 81 коп. основного платежу, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, суд виходить із повноважень, визначених суду частиною 2 статті 162 КАС України, а саме: у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, попередньо визнавши його протиправним. Тому адміністративний позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень Луцької ОДПІ № /0 та № /0 від 22 листопада 2010 року.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 6 грн. 80 коп. підтверджуються квитанціями № 129 від 8 грудня 2010 року та № 21 від 9 грудня 2010 року (а.с.3-3а том 1), а витрати на проведення судової економічної експертизи в розмірі 7 752 грн. - платіжним дорученням № 67 від 24 січня 2011 року (а.с.11 том 2), тому їх слід присудити з Державного бюджету України на користь позивача.

Вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 3 200 грн. задоволенню не підлягають, оскільки документально не підтверджені, не відповідають граничним розмірам витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», не відповідають реальній участі представника в розгляді справи.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 162, 163 КАС України, на підставі Закону України «Про податок на додану вартість», Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції від 22 листопада 2010 року № /0 про визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 88 002 грн., з яких 58 668 грн. за основним платежем і 29 334 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, № /0 про визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на суму 51 684 грн. 81 коп. за основним платежем.

Присудити на користь ОСОБА_4 з Державного бюджету України судові витрати в розмірі 7 758 грн. 80 коп. (сім тисяч сімсот п'ятдесят вісім грн. вісімдесят коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 05 квітня 2011 року Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.А. Александрова