Справа № 806/2022/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Київ К/800/44113/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 26 травня 2014 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року

у справі №806/2022/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Житомирський маслозавод"

до Житомирської митниці Міндоходів

про скасування рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Житомирський маслозавод" звернулось до суду з позовом до Житомирської митниці Міндоходів, яким просило визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості № 101060000/2014/300068/2 від 06 лютого 2014року; № 101060000/2014/300076/2 від 07 лютого 2014 року; № 101060000/2014/300074/2 від 07 лютого 2014 року; №101060000/2014/300075/2 від 07 лютого 2014 року; № 101060000/2014/300085/2 від 12 лютого 2014 року; № 101060000/2014/300086/2 від 12 лютого 2014 року; №101060000/2014/300087/2 від 12 лютого 2014 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 травня 2014 року у справі № 806/2022/14, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року, позов задоволено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, окружний та апеляційний адміністративні суди виходили з доведеності позивачем своїх вимог, оскільки Житомирська митниця, відмовляючи ПАТ "Житомирський маслозавод" в митному оформленні товару та коригуючи його митну вартість оскарженими рішенням, діяла з порушенням вимог законодавства.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Житомирська митниця звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Справу розглянуто в попередньому судовому засіданні з врахуванням повноважень суду, встановлених частиною 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 грудня 2012 року між ПАТ "Житомирський маслозавод" (Покупець) та спілкою з обмеженою відповідальністю "OERLEMANS FOODS SIEMIATYCZE SP. Z.o.o", Польща (Продавець), укладено зовнішньоекономічний контракт на поставку товару № 2012-12.

За умовами Контракту продавець зобов'язався за плату окремими партіями поставити і передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти від Продавця і оплатити заморожені продукти харчування (овочі, овочеві суміші, гриби, фрукти, ягоди, напівфабрикати) на умовах цього Контракту. Асортимент та ціна одиниці Товару узгоджуються сторонами і вказуються в Генеральній специфікації, яка є невід'ємною частиною даного контракту.

Пунктом 3.1. Контракту передбачено, що Продавець поставляє Товар Покупцю на умовах FCA (ФРАНКО - ПЕРЕВІЗНИК) - склад Продавця, що знаходиться у м.Сємятиче, Польща (згідно Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати "ІНКОТЕРМС" в редакції 2010 року)

Згідно пункту 5.2. Контракту, оплата вартості кожної чергової партії товару буде проводитись Покупцем протягом 45 (сорока п'яти) календарних днів, з дати завантаження, на підставі фактури-специфікації Продавця, шляхом банківського переказу коштів на рахунок Продавця у банку, вказаному у розділі 12 цього Контракту.

Між ПАТ "Житомирський маслозавод" (Замовник) 18 січня 2011 року та приватним підприємством "В і Є Транслогістик" (Виконавець) укладено договір про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів № 14/18/01-11.

Митна вартість товару заявлена ПП "В і Є Транслогістик" деклараціями №101060000/2014/300068/2 від 06 лютого 2014 року; № 101060000/2014/300076/2 від 07 лютого 2014 року; № 101060000/2014/300074/2 від 07 лютого 2014 року; №101060000/2014/300075/2 від 07 лютого 2014 року; № 101060000/2014/300085/2 від 12 лютого 2014 року; № 101060000/2014/300086/2 від 12 лютого 2014 року; №101060000/2014/300087/2 від 12 лютого 2014 року за ціною договору.

Для обґрунтування митної вартості товару позивачем подано відповідачу наступні документи: зовнішньоекономічний контракт № 2012-12 від 20.12.2012 р.; додаток № 2 від 29.10.2013 р. до контракту № 2012-12 від 20.12.2012 р.; договір про надання послуг митного брокера № 14/18/01-11 від 18.01.2011 р.; міжнародні автомобільні накладні (CMR) № 282521 від 04.02.2014 р., № 275665 від 05.02.2014 р., № 283082 від 06.02.2014 р., № 275666 від 05.02.2014 р., № 275671 від 10.02.2014 р., № 283885 від 11.02.2014 р., № 282597 від 11.02.2014 р.; виписку з бухгалтерської документації від 01.12.2013 р.; рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги № 108 від 06.02.2014 р., № 11 від 06.02.2014 р., № 112 від 07.02.2014 р., № 10 від 06.02.2014 р., № 13 від 10.02.2014 р., № 135 від 11.02.2014 р., № 136 від 11.02.2014 р.; рахунки-фактури (інвойси) № Е 1402022 від 11.02.2014 р., № Е 14002021 від 11.02.2014 р., № Е 1402020 від 10.02.2014 р., № Е 1402011 від 05.02.2014 р., № Е 1402015 від 06.02.2014 р., № Е 1402012 від 05.02.2014 р., № Е від 04.02.2014 р.; пакувальні листи № б/н від 05.02.2014 р., № б/н від 06.02.2014 р., № б/н від 10.02.2014 р., № б/н від 11.02.2014 р.; генеральну специфікацію до контракту № б/н від 01.02.2014 р.; договори про перевезення № 4, № 12 від 01.10.2013 р.; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу) № 2730 від 04.02.2014 р., № 2730 від 05.02.2014 р., № 2730 від 06.02.2014 р., № 2730 від 10.02.2014 р., №2730 від 11.02.2014 р.; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу) № 2730 від 04.02.2014 р., №2730 від 05.02.2014 р., № 2730 від 06.02.2014 р., № 2730 від 10.02.2014 р., № 2730 від 11.02.2014 р.; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю) № 2730 від 04.02.2014 р., № 2730 від 05.02.2014 р., № 2730 від 06.02.2014 р., № 2730 від 10.02.2014 р., №2730 від 11.02.2014 р.; сертифікати про походження товару загальної форми № PL/MF/AK 0683681 від 04.02.2014 р., № PL/MF/AK 0683653 від 05.02.2014 р., № PL/MF/AK 0683654 від 06.02.2014 р., № PL/MF/AK 0683652 від 05.02.2014 р., № PL/MF/AK 0683684 від 10.02.2014 р., №PL/MF/AK 0683685 від 11.02.2014 р., № PL/MF/AK 0683686 від 11.02.2014 р.; довідки про нестрахування вантажу № б/н від 07.02.2014 р., № б/н від 06.02.2014 р., № б/н від 10.02.2014 р., № б/н від 12.02.2014 р.; прайс-лист від 01.02.2014 р.; сертифікати продукту від 04.02.2014 р., від 05.02.2014 р., від 06.02.2014 р., від 10.02.2014 р.; копії митних декларацій країни відправлення № 14PL311020Е0003736 від 04.02.2014 р., № 14PL311050Е0002847 від 05.02.2014 р., № 14PL311050Е0002863 від 06.02.2014 р., №14PL311050Е0002804 від 05.02.2014 р., № 14PL311050Е0003437 від 10.02.2014 р., №14PL311050Е3595 від 11.02.2014 р., № 14PL311050Е0003600 від 11.02.2014 р.

Вважаючи, що наданих позивачем документів не достатньо для підтвердження визначеної позивачем митної вартості ввезеного товару, митним органом запропоновано декларанту надати додаткові документи:каталоги, специфікації виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

За результатами здійснення аналізу супровідних документів Митницею прийняті рішення про коригування митної вартості товарів № 101060000/2014/300068/2 від 06 лютого 2014 р., №101060000/2014/300076/2 від 07 лютого 2014 р., № 101060000/2014/300074/2 від 07 лютого 2014 р., №101060000/2014/300075/2 від 07 лютого 2014 р., № 101060000/2014/300085/2 від 12 лютого 2014 р., № 101060000/2014/300086/2 від 12 лютого 2014 р., № 101060000/2014/300087/2 від 12 лютого 2014 р.

Митна вартість визначена Митницею за резервним методом, оскільки документи, зазначені у частині 3 статті 53 Митного кодексу України містять розбіжності, крім того декларантом не надані додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару.

Прийнято рішення про відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлені картками № 101060000/2014/00079 від 6 лютого 2014р., № 101060000/2014/00088 від 7 лютого 2014 р., №101060000/2014/00084 від 7 лютого 2014 р., № 101060000/2014/00087 від 7 лютого 2014 р., № 101060000/2014/00098 від 12 лютого 2014 р., №101060000/2014/00099 від 12 лютого 2014 р., № 101060000/2014/00100 від 12 лютого 2014 р.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На виконання частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, судами попередніх інстанцій досліджені оскаржені позивачем рішення Митниці, їм надано юридичну оцінку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 52 Митного кодексу України, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, або скориговану за результатами контролю, здійсненого митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За нормою частин 1, 2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) закріплено в статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Судами встановлено, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару необхідні основні документи, на виконання вимог статті 53 Кодексу, також надано відповідні документи, які ідентифікують оцінюваний товар. Вони не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товарів.

З матеріалів справи вбачається, що такі розбіжності не впливають на числові значення складових митної вартості товарів і не позбавляють ПАТ "Житомирський маслозавод" права на застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються, з врахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально.

Щодо твердження митного органу про невідповідність номерів контракту на фактурах-специфікаціях, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

ПАТ "Житомирський маслозавод" у заявах від 27 березня 2014 р. надав пояснення, згідно яких у фактурах-специфікаціях зазначені не номер контракту, а інший документ, однак митницею даний факт залишений поза увагою, як і пояснення позивача про відсутність каталогів продукції у "OERLEMANS FOODS SIEMIATYCZE SP. Z.o.o".

Дані обставини жодним чином не впливають на числові значення складових митної вартості товарів.

Митниця під час розгляду справи не надала доказів на підтвердження того, що позивач в деклараціях митної вартості зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів та вніс до декларацій недостовірні або неточні відомості.

Згідно частини 5 статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару.

Судова колегія звертає увагу, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 29.05.2012 року, 17.06.2014 року.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів - відхилити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 26 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року у справі № 806/2022/14 - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: