Справа № 2-а-407/09/0970
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/9121/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: ЛосєваА.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Кохан О.С.,

за участю:

представника відповідача - Корчинської М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Івано-Франківської митниці

на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2009 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2011 року

у справі № 2а-407/09/0970 (№23247/09/9104)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «К.Г.Д.»

до Івано-Франківської митниці

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «К.Г.Д.» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Івано-Франківської митниці (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень форми «Р» від 26 січня 2009 року № 1 та № 2.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2009 року позов був задоволений. Скасовано податкові повідомлення форми «Р» Івано-Франківської митниці від 26 січня 2009 року № 1 та № 2. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «К.Г.Д.» 6,80 грн. судових витрат.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2011 року постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2009 року було залишено без задоволення.

В касаційній скарзі Івано-Франківська митниця, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ «К.Г.Д.», посилаючись на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2011 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Івано-Франківською митницею було проведено планову виїзну перевірку стану дотримання ТОВ «К.Г.Д.» законодавства України з питань митної справи за період з 01 січня 2006 року по 30 вересня 2008 року, за результатами якої складений акт від 31 грудня 2008 року № 0011/8/206000000/.

За висновками акту перевірки позивачем були порушені вимоги статті 18 Закону України «Про режим іноземного інвестування», пунктів 15, 18 Порядку видачі, обліку і погашення векселів, виданих під час ввезення в Україну майна як внеску іноземного інвестора до статутного фонду підприємства з іноземними інвестиціями, а також за договорами (контрактами) про спільну інвестиційну діяльність, та сплати ввізного мита у разі відчуження цього майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 серпня 1996 року № 937, пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про податок на додану вартість».

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що у червні 2006 року громадянином Чехії ОСОБА_4 згідно вантажних митних декларацій, перелік та реквізити яких наведені на 2-3 аркушах акту перевірки та копії яких знаходяться в матеріалах справи (арк. справи 11-21), було ввезено на територію України обладнання для монтажу та експлуатації льодової площадки на суму 229655 Євро. Вказане обладнання було внеском у статутний фонд ТОВ «К.Г.Д.».

В рахунок сплати ввізного мита ТОВ «К.Г.Д.» було надано сім простих векселів, перелік та реквізити яких наведені на 3 аркуші акту перевірки та копії яких знаходяться в матеріалах справи (арк. справи 22-29), з терміном погашення 04 серпня 2006 року.

Згідно зі статутом в редакції змін, зареєстрованих 05 липня 2006 року №1003694, розмір статутного фонду ТОВ «К.Г.Д.» 2479075,00 грн. та розподілявся наступним чином: ОСОБА_4 (громадянин Чехії) - 68%, ОСОБА_5 - 16%, ОСОБА_6 - 16%. Фактично внески до статутного фонду іноземного інвестора - громадянина Чехії ОСОБА_4 становили: майно (обладнання для монтажу і експлуатації льодової площадки) - на суму 1483794,07 грн., грошові кошти у сумі 201976,93 грн.

ДПІ у м. Івано-Франківську взято на облік іноземні інвестиції у сумі 1483794,07 грн. (229665,00 Євро), про що зроблено запис від 20 липня 2006 року № 18. Головним управлінням зовнішніх зв'язків і інвестицій Івано-Франківської обласної державної адміністрації зареєстровано іноземну інвестицію.

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «К.Г.Д.», оформленим протоколом № 2 від 14 вересня 2007 року № 2, було ухвалено вивести ОСОБА_4 зі складу засновників ТОВ «К.Г.Д.» з наступним перерозподілом статутного капіталу: ОСОБА_5 - 40%, ОСОБА_6 - 52%, ОСОБА_7 - 5%, ОСОБА_8 - 3%., та затвердити нову редакцію статуту ТОВ «К.Г.Д.». При цьому, розмір статутного капіталу не змінився і становив 2479075,00 грн. Зазначені зміни до статуту ТОВ «К.Г.Д.» були зареєстровані 24 вересня 2007 року за № 4003694.

Разом з цим, на дату перевірки майно (обладнання), ввезене іноземним інвестором, знаходиться на балансі ТОВ «К.Г.Д.» і обліковується на балансовому рахунку 151 «Капітальне будівництво».

З огляду на те, що відчуження (розподіл) майна (обладнання) іноземного інвестора (ОСОБА_4) між учасниками ТОВ «К.Г.Д.» (резидентами України) відбулось до трьох років з часу зарахування іноземної інвестиції на баланс товариства, то митний орган дійшов висновку, що позивач зобов'язаний сплатити ввізне мито, яке обчислюється, виходячи з митної вартості ввезеного майна, перерахованої у валюту України за офіційним курсом, визначеним НБУ на день здійснення відчуження майна.

26 січня 2009 року Івано-Франківська митниця на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення форми «Р» № 1, яким згідно з підпунктом 17.1.9 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ТОВ «К.Г.Д.» суму штрафних санкцій за платежем: ввізне мито у розмірі 208050,84 грн.

26 січня 2009 року Івано-Франківська митниця на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення форми «Р» № 35, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ТОВ «К.Г.Д.» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 69584,01 грн., у тому числі: 46389,34 грн. - за основним платежем, 23194,67 грн. - за штрафними санкціями.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що наслідки у вигляді сплати ввізного мита можуть застосовуватись до суб'єкта господарювання лише у разі відчуження обладнання, а не корпоративних прав.

Однак, погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про режим іноземного інвестування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) майно, що ввозиться в Україну як внесок іноземного інвестора до статутного фонду підприємств з іноземними інвестиціями (крім товарів для реалізації або власного споживання), звільняється від обкладення митом. При цьому митні органи здійснюють пропуск такого майна на територію України на підставі виданого підприємством простого векселя на суму мита з відстроченням платежу не більш як на 30 календарних днів з дня оформлення ввізної вантажної митної декларації. Вексель погашається і ввізне мито не справляється, якщо у період, на який дається відстрочення платежу, зазначене майно зараховане на баланс підприємства і податковою інспекцією за місцезнаходженням підприємства зроблена відмітка про це на примірнику векселя. Порядок видачі, обліку і погашення векселів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Якщо протягом трьох років з часу зарахування іноземної інвестиції на баланс підприємства з іноземними інвестиціями майно, що було ввезене в Україну як внесок іноземного інвестора до статутного фонду зазначеного підприємства, відчужується, у тому числі у зв'язку з припиненням діяльності цього підприємства (крім вивезення іноземної інвестиції за кордон), підприємство з іноземними інвестиціями сплачує ввізне мито, яке обчислюється виходячи з митної вартості цього майна, перерахованої у валюту України за офіційним курсом валюти України, визначеним Національним банком України на день здійснення відчуження майна.

Згідно з частинами 1-3 статті 116 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підприємство, створене відповідно до вимог цього Кодексу, в статутному фонді якого не менш як десять відсотків становить іноземна інвестиція, визнається підприємством з іноземними інвестиціями. Підприємство набуває статусу підприємства з іноземними інвестиціями з дня зарахування іноземної інвестиції на його баланс. Іноземною інвестицією є цінності, що вкладаються іноземними інвесторами в об'єкти інвестиційної діяльності відповідно до законодавства України з метою отримання прибутку або досягнення соціального ефекту. Іноземні інвестиції можуть вкладатися в об'єкти, інвестування в які не заборонено законами України.

Разом з цим, суди першої та апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшли неправомірного висновку про відсутність підстав для застосування наслідків, передбачених частиною 5 статті 18 Закону України «Про режим іноземного інвестування», оскільки у даному випадку відбулось відчуження корпоративних прав учасника товариства -іноземного інвестора на користь інших осіб, які є резидентами України.

Колегія суддів вказує, що з огляду на вихід зі складу учасників товариства іноземного інвестора, у зв'язку з чим змінилися учасники товариства, якими стали резиденти України, то внаслідок такого відчуження позивачем був втрачений статус підприємства з іноземними інвестиціями, тоді як пільговий режим сплати ввізного мита чинним законодавством був встановлений лише для підприємств з іноземними інвестиціями.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про неправомірність оспорюваних податкових повідомлень та наявність підстав для їх скасування, з огляду на що ухвалені у даній справі судові рішення судів першої на апеляційної інстанції підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга Івано-Франківської митниці підлягає задоволенню, а постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2009 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2011 року підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 229, 230, 232, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу Івано-Франківської митниці задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2011 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна