Справа № 872/11522/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2015 рокусправа № 808/3774/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чепурнова Д.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бердянського управління Державної казначейської служби України Запорізької області, третя особа - Бердянська міська рада Запорізької області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України Запорізької області, третя особа - Бердянська міська рада Запорізької області, в якому просила визнати дії відповідача незаконними; зобов'язати відповідача виконати наказ господарського суду Запорізької області від 24.06.2007 року, виданий на підставі рішення господарського суду Запорізької області від 13.06.2007 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представники осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, призначене на 18.02.2015 року, не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 13 червня 2007 року рішенням Господарського суду Запорізької області у справі № 7/194/07 позов суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Бердянської міської ради було задоволено частково, а саме, в частині стягнення з Бердянської міської ради на користь позивача 69 639,34 грн. безпідставно отриманих коштів, 696,39 грн. державного мита, 101,29 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення 8774,55 грн. суми індексу інфляції та 2713,07 грн. суми 3% річних - відмовлено. Рішення набрало законної сили 24.06.2007 року.

На виконання зазначеного рішення, Господарським судом Запорізької області був виданий наказ від 24.06.2007 року № 7/194/07 щодо стягнення з Бердянської міської ради на користь суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

69 639,34 грн. безпідставно отриманих коштів, 696,39 грн. державного мита, 101,29 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позивач неодноразово звертався із зверненнями до відповідача, до підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ в Запорізькій області, до Виконавчого комітету Бердянської міської ради, а також до Бердянської міжрайонної прокуратури Запорізької області про надання інформації щодо виконання рішення суду та з інших питань, на які отримував відповіді.

Підрозділом примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ в Запорізькій області до відповідача було направлено запит від 17.10.2007 року № 02-36-1764 про надання інформації, на який відповідач повідомив, що примусове списання коштів необхідно здійснювати з того рахунку, на який здійснювалося перерахування коштів позивача.

Відповідач листом від 02.04.2008 року № 06-49/321-821 повернув платіжні вимоги № 148, № 149 без виконання, пояснивши, що відповідно до Порядку повернення платникам помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів), повернення платникам помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) здійснюється з відповідних рахунків, відкритих в органах Державного казначейства України, шляхом оформлення платіжних доручень на підставі відповідних документів, у тому числі виконавчих, податкових, митних та інших державних органів, яким відповідно до закону надано право на стягнення до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших надходжень. Це здійснюється на підставі заяви платника про повернення, оригіналу довідки відповідного державного органу на який покладено справляння платежу, що повертається, з обов'язковим зазначенням необхідності повернення та оригіналу документа, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. Позивач повинен самостійно звернутись до відповідача з заявою про повернення коштів відповідно до наказу Господарського суду Запорізької області з наданням платіжних документів підтверджуючих про перерахування коштів. Повернення коштів виконано з тих рахунків, на які були зараховані. Зазначив, що наказ Господарського суду Запорізької області видано з порушеннями: орендна плата за землю, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу необхідно повернути з одного рахунку, що суперечить Порядку повернення коштів. Позивачу необхідно звернутись до Господарського суду Запорізької області з метою виправлення помилок та видачі наказів про повернення коштів відповідно до сплати платежів (відповідно до платіжних документів).

Позивачем до Господарського суду Запорізької області була направлена заява № 495/1106 від 21.04.2008 року щодо видачі виправленого документу (наказу), на що Господарський суд Запорізької області листом від 05.05.2008 повідомив, що наказ був направлений на адресу позивача, в ньому зазначені адреси та банківські реквізити сторін (в тому числі один із розрахункових рахунків, але судом не вказується, що стягнення повинно здійснюватись з даного рахунку).

Листом від 05.05.2009 року № 06-49/494-7 відповідач повідомив позивача, що в наказі Господарського суду Запорізької області вказано розрахунковий рахунок місцевого бюджету м. Бердянськ, а не Бердянської міської ради, та який на даний час закритий. Роз'яснив, що виконання рішення Господарського суду Запорізької області можливе у разі заміни способу виконання судового рішення.

Підрозділом примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ в Запорізькій області постановою від 19.04.2011 року відкрито виконавче провадження за наказом Господарського суду Запорізької області від 24.06.2007 року.

Також, відповідач в листі від 15.06.2011 року № 04-30/724-37, зазначив, що сплинув термін пред'явлення до виконання наказу Господарського суду Запорізької області. Наказ був дійсний до 24.06.2010 року.

09.04.2012 року відділом примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Запорізькій області була прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві № 25988689, якою було встановлено, що за боржником не зареєстровано інформації про банківські рахунки, а також відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення.

Листом від 03.04.2013 року відповідачем було повідомлено позивача, що виконання наказу Господарського суду Запорізької області неможливо через відсутність у відповідача відкритих рахунків на ім'я Бердянської міської ради, в зв'язку з чим наказ Господарського суду Запорізької області від 24.06.2007 року було повернуто без виконання.

Згідно ухвали господарського суду Запорізької області від 27.05.2013 року, що набрала законної сили, строк пред'явлення наказу у справі № 7/194/07 з урахуванням постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 09.04.2012 року становить три роки, тобто до 09.04.2015 року.

Відповідно до ухвали господарського суду Запорізької області від 26.04.2013 року, що набрала законної сили, заяву суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (вх. № 09-06/7506 від 16.04.2013 року) задоволено частково, шляхом стягнення з Бердянської міської ради (71118, м. Бердянськ, Запорізька область, пл. 1-ї Бердянської ради, 2, ) на користь суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 69639 (шістдесят дев'ять тисяч шістсот тридцять дев'ять) грн. 34 коп. безпідставно отриманих коштів за рахунок місцевого бюджету м. Бердянська.

Колегія суддів зазначає, що відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував, що згідно п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, Казначейство України відповідно до покладених завдань зокрема: здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів, спільних із міжнародними фінансовими організаціями проектів; здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду; здійснює безспірне вилучення коштів із місцевих бюджетів відповідно до Бюджетного кодексу України; здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету; нараховує штрафи за неповне або несвоєчасне повернення коштів надміру сплачених податків відповідно до законодавства.

Таким чином, відповідач у справі - орган владних повноважень, який реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 затверджений Порядок виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ.

Відповідно до пункту 35 Порядку, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації): 1) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду; 2) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень; 3) шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності; 4) різниці між сумою коштів, що надійшли до державного бюджету від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, та сумою, встановленою у судовому рішенні; 5) шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до пункту 16 Порядку, органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів: 1) для повернення надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів; 2) що надійшли в результаті повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою або під державні гарантії; 3) що надійшли від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, вилученого уповноваженими державними органами; 4) що надійшли в результаті конфіскації національної або іноземної валюти; 5) що надійшли в інший установлений законодавством спосіб; 6) з метою забезпечення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного та місцевих бюджетів з відшкодування такого податку.

Статтею 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Також, судом першої інстанції було помилково зазначено, що оскільки підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_1 була припинена, зобов'язання третьої особи, які виникли на підставі судового рішення, припиняються, проте колегія суддів з таким твердженням не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Фізична особа - підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

З огляду на положення ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України особливістю підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку виключення останньої з Реєстру її зобов'язання за укладеними нею договорами не припиняються, а залишаються за підприємцем як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. У випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи припиняються усі її зобов'язання.

Враховуючи, що фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном - і тим, яке використовувалось для здійснення підприємницької діяльності, і тим, яке не використовувалося, після припинення нею здійснення підприємницької діяльності та виключення з Реєстру остання відповідає за зобов'язаннями, взятими на себе як суб'єктом підприємницької діяльності, всім належним їй майном.

Відповідної правової позиції дотримується і Верховний Суд України, відображаючи останню у постанові від 04.12.2013 року по справі № 6-125цс13.

Отже, зі змісту зазначених норм вбачається, що основне зобов'язання за судовим рішенням не припинилося, тому немає підстав для припинення й обов'язків боржника Бердянської міської ради перед ОСОБА_1 (позивач по справі).

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на зазначене, та враховуючи те, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

При цьому, при задоволенні позовних вимог, для повного захисту прав позивача, колегія суддів вважає за необхідне, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 11 КАС України, вийти за межі позовних вимог, визнавши при цьому бездіяльність відповідача та зобов'язавши виконати останнього рішення суду з урахуванням певних процесуальних документів суду, а саме зазначених ухвал господарського суду Запорізької області.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бердянського управління Державної казначейської служби України Запорізької області, третя особа - Бердянська міська рада Запорізької області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Бердянського управління Державної казначейської служби України Запорізької області щодо невиконання наказу господарського суду Запорізької області від 24.06.2007 року виданого на підставі рішення господарського суду Запорізької області від 13.06.2007 року, з урахуванням ухвали господарського суду Запорізької області від 21.04.2013 року та ухвали господарського суду Запорізької області від 27.05.2013 року.

Зобов'язати Бердянське управління Державної казначейської служби України Запорізької області виконати наказ господарського суду Запорізької області від 24.06.2007 року виданого на підставі рішення господарського суду Запорізької області від 13.06.2007 року, з урахуванням ухвали господарського суду Запорізької області від 21.04.2013 року та ухвали господарського суду Запорізької області від 27.05.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 34, 41 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: А.В. Шлай