Справа № 820/18954/14
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 лютого 2015 р. № 820/18954/14

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

суддів - Бадюков Ю.В., Тітова О.М.

за участю секретаря судового засідання - Таранової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби України, Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до належного суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Державної виконавчої служби України щодо невиконання Рішення Європейського суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року у справі Штефан та інші проти України, яким задоволено його заяву № 4865 від 10.01.2013 року та зобов"язати того забезпечити виконання останнього в частині виконання рішення національного суду, а саме: постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2010 року у справі №2-а-495/2010, якою зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області нарахувати та виплатити йому щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік згідно вимог ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", враховуючи фактично виплачені суми.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступним чином.

Так, він посилається на те, що бездіяльність відповідача-1 щодо невиконання зазначеного вище рішення у строк до 31.10.2014 року є протиправною, що порушує його права, свободи та законні інтереси, а тому потребує судового захисту.

Позивач в судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представники відповідача - 1 та відповідача - 2 за довіреністю Євлакова Л.І. та Бойко К.В. проти позову заперечували, посилаючись на те, що в даному випадку ними були вчинені всі передбачені діючим законодавством України дії для виконання вказаного рішення суду, яке на теперішній час виконано в повному обсязі, у зв'язку з чим підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності позивача на підставі наявних у ній доказів, відповідно до вимог ст. ст. 122 ч. 4 та 128 КАСУ.

Заслухавши представників відповідачів, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що Рішенням Європейського Суду з Прав Людини № 36762/06 від 31 липня 2014 року у справі Штефан та інші проти України задоволена заява позивача №3986 від 05.01.2013 року та визнано порушення державою відповідачем пункту 1 статті 6 Конвенції і статті 1 Першого протоколу, а також порушення статті 13 Конвенції.

Згідно даного рішення суд постановив:

(a) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити 2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю; ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу;

(d ) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої може бути додано три відсоткові пункти.

Як свідчать докази у справі, постановою Державної виконавчої служби України від 29.08.2014 року відкрите виконавче провадження №44549652 про примусове виконання зазначеного вище рішення.

Так, при його виконанні, Департаментом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України було підготовлено та направлено платіжне доручення від 26.09.2014 № 6392 на суму 33 220, 81 грн. (гривневий еквівалент 2000 євро згідно з курсом Національного банку України, що станом на 26.09.2014 становив 1661, 0405 грн. за" 100 євро) для перерахування коштів справедливої сатисфакції на особовий рахунок позивача, згідно з відміткою ДКСУ, списання коштів з рахунку Міністерства юстиції України на особовий рахунок позивача проведено 17.10.2014 р.

Окрім того, на виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 18.05.2011 р. у справі № 2002/2а-379/11 24.10.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВСУ було направлена вимога до Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України про перерахування коштів у розмірі 5168,00 грн. та відповідно до платіжного доручення № 8133 від 31.10.2014 року ОСОБА_1 було 12.11.2014 року перераховано вищезазначені грошові кошти.

Також, на виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 25.10.2010 року у справі № 2а-495/10 20.01.2015 року після надходження інформації з УСЗН Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області стосовно здійсненного перерахунку ОСОБА_1 на виконання вищезазначеної постанови головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВСУ було направлена вимога до Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України про перерахування коштів у розмірі 4320,00 грн., зарахування яких на рахунок позивача проведено 16.02.2015 року. А від так, зазначене рішення є виконаним в повному обсязі.

При вирішенні даного спору суд враховує наступні нормативні положення.

Відповідно до статей 7, 8, 9 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на Державну виконавчу службу України покладено виконання рішень Європейського суду з прав людини в частині виплати стягувачеві відшкодування.

Частина 5, 6 статті 8 вищевказаного Закону зазначає, що підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Виконання рішень Суду передбачає виплату стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального та загального характеру.

Відшкодування - а) сума справедливої сатисфакції, визначена рішенням Європейського суду з прав людини відповідно до статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; б) визначена у рішенні Європейського суду з прав людини щодо дружнього врегулювання або у рішенні Європейського суду з прав людини про схвалення умов односторонньої декларації сума грошової виплати на користь стягувача;

Заходами індивідуального характеру - є а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції; б) інші заходи, передбачені у Рішенні (відповідно до статті 10 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Заходами загального характеру - є заходи, спрямовані на усунення системної проблеми та її першопричини, встановленого рішенням Суду, щодо інших осіб (виправлення порушеного права).

Заходи загального характеру вживаються з метою забезпечення додержання державою положень Конвенції, порушення яких встановлене Рішенням, забезпечення усунення недоліків системного характеру, які лежать в основі виявленого Судом порушення, а також усунення підстави для надходження до Суду заяв проти України, спричинених проблемою, що вже була предметом розгляду в Суді.

Так, на відміну від відшкодування моральної та матеріальної шкоди Суд не вказує державі, які саме заходи необхідно вжити щодо відновлення порушених прав заявника.

Також, нормами Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про застосування практики та виконання рішень Європейського суду з прав людини" не встановлено механізму виконання рішень національних судів, які Уряд України згідно рішення Суду зобов'язався виконати.

На підставі викладеного вище, суд приходить висновку, що відповідачі в належний спосіб та у відповідності до норм національного законодавства виконав рішення Європейського суду з прав людини" щодо відновлення порушених прав ОСОБА_1

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідачі, як суб'єкти владних повноважень, дотримали вимоги закону про захист охороняємих прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 128, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби України, Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 26.02.2015року.

Головуючий - суддя Самойлова В.В.

Судді Бадюков Ю.В.

Тітов О.М.