Справа № 813/8033/14
Суддя: Лейко-Журомська Майя Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року № 813/8033/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лейко-Журомської М.В.,

секретар судового засідання Павлішевський М.В.,

за участю представника позивача Росипця Р.О., представника відповідача Іванського В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН БЕТОН» до Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАН БЕТОН» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28 липня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що до перевірки було надано усі первинні документи, які відповідають критеріям первинного документа, є достовірними та складені за результатами фактичного здійснення господарської діяльності позивача, проте вони не були прийняті до уваги контролюючим органом. На момент укладення договору, виписки податкових накладних та проведення господарської операції контрагент позивача був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та перебував на обліку як платник податків. Посилання відповідача в акті перевірки на безтоварність операцій позивача з його контрагентом здійснено на підставі акту про неможливість проведення зустрічної звірки без врахування обставин його складення. Вказано, що висновки викладені в акті перевірки є безпідставними, необґрунтованими, не відповідають вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях. Зазначено, що позивачем виконано усі передбачені законом умови для формування податкового кредиту на підставі податкових накладних, отриманих від ТОВ «Вайз Юніон ЛТД», тому висновки податкового органу про завищення позивачем податку на додану вартість не відповідають дійсності.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково пояснив, що позиція відповідача про відсутність фактичного здійснення господарської операції не може ґрунтуватися на висновках акту перевірки контрагента позивача. Під час перевірки контролюючий орган не встановив обставин, які б свідчили про умисел позивача на укладення договору з ТОВ «Вайз Юніон ЛТД» без наміру створити наслідки, передбачені цим договором. Окрім того вказав, що відповідач процедурно порушив порядок прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки розглянув скаргу платника на акт перевірки уже після прийняття рішення, що суперечить положенням Податкового кодексу України. Просив позов задовольнити.

Відповідач позов заперечив, подав письмові заперечення на позовну заяву. У запереченнях зазначив, що при перевірці позивача використано акт перевірки його контрагента, яким не підтверджено факти здійснення господарської діяльності. Перевіркою встановлено, що господарська операція Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН БЕТОН» фактично не відбулась та лише відображена у первинних документах. Вказав, що подані платником документи повинні достовірно підтверджувати реальність господарських операцій та інші обставини з якими законодавець пов'язує права платника на податкову вигоду.

Відповідно до статті 55 КАС України здійснено заміну відповідача на правонаступника - Стрийську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області.

Представник відповідача в судовому засіданні подані заперечення підтримав. Вважав позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Додатково вказав, що Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Стрийською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Львівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН БЕТОН» з питань достовірності декларування податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД» за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року.

За результатами перевірки встановлено порушення Товариством пунктів 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), чим завищено податковий кредит в сумі 16 950,00 грн. в т.ч. за жовтень 2012 року за рахунок відображення у податковому обліку документів по операціях з придбання покрівельних робіт, факт отримання яких від ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД», на думку ДПІ, не доведено, про що відображено в акті перевірки № 1099/22-01/33252541 від 14.07.2014 року.

На підставі встановлених порушень 28.07.2014 року контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 21 188,00 грн. (за основним платежем 16 950,00 грн.; за штрафними санкціями 4 238,00 грн.).

30.07.2014 року заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН БЕТОН» (далі - ТзОВ «ПАН БЕТОН») залишено без задоволення.

За наслідком адміністративного оскарження спірне податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що 21 серпня 2012 року між ТзОВ «ПАН БЕТОН» (Замовник) в особі директора Адамовича Р.Б. та ТОВ «Вайз Юніон ЛТД» (Підрядник) в особі директора Лещенко В.В., укладено договір підряду № 21/08 відповідно до умов якого за дорученням замовника, підрядник зобов'язується на власний ризик виконати роботу на умовах цього договору, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її. Згідно з пунктом 2 цього договору робота, що виконується підрядником - проведення покрівельних робіт даху цеху металоконструкцій замовника, який розташований за вказаною в договорі адресою замовника. Відповідно до пункту 4 договору робота виконується із наступних матеріалів підрядника: бікрост ХКП 4.0 та бікроеласт 4.0, вартість яких врахована у загальній сумі договору, якість матеріалів замовника повинна відповідати ГОСТ, ризик випадкової втрати або псування матеріалів несе підрядник.

Підпунктом 5.2 пункту 5 договору підряду передбачено, що підрядник зобов'язується виконати роботу у строк до 31 жовтня 2012 року.

Згідно з підпунктом 6.1 пункту 6 та пунктом 8.1 пункту 8 цього договору вартість та витрати по виконанню робіт визначаються згідно з кошторисом вартості робіт, здача-приймання робіт здійснюється сторонами за актом виконаних робіт протягом двох календарних днів з моменту повідомлення замовника про готовність предмету підряду до приймання.

Відповідно до кошторису вартості покрівельних робіт даху цеху металоконструкцій на суму 101 699,28 грн. (в тому числі ПДВ 16 949,88 грн.)

З долучених до матеріалів справи актів виконаних робіт від 09.10.2012 року та від 23.10.2012 року вбачається проведення робіт на суму 101 699,28 грн.

Розрахунки між сторонами проводились у безготівковій формі. На виконання вказаного договору підрядником виписано податкові накладні № 196 від 09.10.2012 року на загальну суму 55 237,68 грн. (в тому числі ПДВ 9 206,28 грн.) та № 524 від 23.10.2012 року на суму 46 462,60 грн. (в тому числі ПДВ 7 743,60 грн.).

Позивач відобразив господарські операції з ТОВ «Вайз Юніон ЛТД» у бухгалтерському обліку та по податковому обліку відніс до складу податкового кредиту суму 16 950,00 грн. ПДВ за жовтень 2012 року.

Як вказано у акті перевірки, посадовими особами ТзОВ «ПАН БЕТОН» не представлено та перевіркою не встановлено письмового повідомлення про готовність об'єкту до здачі. Також у акті вказано, що договором не передбачено залучення до зазначених робіт підрядних організацій, однак у 4 кварталі 2012 року на ТОВ «Вайз Юніон ЛТД» числилось 15 осіб, за 1-3 квартали 2012 року податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку ТОВ «Вайз Юніон ЛТД» не подавався.

Під час перевірки відповідачем використано акт № 1796/22.10/37569727 від 24.05.2013 року складений ДПІ у Печерському районі м. Києва «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Вайз Юніон ЛТД» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період з 01.01.2012 року по 30.04.2013 року». Вказаним актом встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності, відсутність у ТОВ «Вайз Юніон ЛТД» управлінського та технічного персоналу (трудових ресурсів), основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів, механізмів.

В акті перевірки позивача вказано, що ТзОВ «ПАН БЕТОН» не надано документів, які б засвідчували якість поставленого товару використаного для покрівельних робіт даху металоконструкцій та його походження, податкові накладні та акти виконаних робіт не містять інформації про час та люд/год затрачені на виконання даних робіт, а ТзОВ «ПАН БЕТОН» не надано будь-яких доказів на підтвердження змісту виконаних робіт в натуральному виразі. Вказано, що в акті про неможливість проведення зустрічної звірки зазначено, що відповідальними особами за господарську діяльність ТОВ «Вайз Юніон ЛТД» були керівник Кудрій С.М. та бухгалтер Пугачов О.В. Однак договір, податкові накладні та акти виконаних робіт підписані директором Лещенко В.В. Враховуючи викладене, на думку перевіряючого органу, вказані документи підписані невстановленими особами.

Окрім того податковим органом зазначено, що ТОВ «Вайз Юніон ЛТД» не здійснювало покрівельні роботи у зв'язку з відсутністю в переліку основних видів діяльності - покрівельних робіт.

Тому податковим органом в акті перевірки позивача відображено висновок про те, що в ході проведення перевірки ТзОВ «ПАН БЕТОН» встановлено відсутність факту одержання робіт від ТОВ «Вайз Юніон ЛТД», що свідчить про укладання договорів без мети настання реальних наслідків. Як наслідок зроблено висновок, що господарські операції позивача, які відображені в досліджуваних документах не мають достатньої доказовості фактичного здійснення господарських операцій, як наслідок така діяльність була спрямована на створення умов для отримання права на формування податкового кредиту та валових витрат. Тому податковим органом зроблено висновок про проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, з штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру.

З такими висновками контролюючого органу суд не погоджується виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Положеннями пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Виходячи з вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 №996-ХГУ обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (пункт 2 стаття 9 цього Закону).

Не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п. 201.2 ст. 201 ПК України).

В силу пункту 201.4 статті 201 ПК України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Отже, відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках визначені підпунктами «а» - «і» обов'язкові реквізити.

На підтвердження реальності господарських операцій позивач до матеріалів справи долучив договір, податкові накладні, акти виконаних робіт, кошторис вартості робіт, які складені між позивачем та його контрагентом. Окрім того надано наказ директора ТзОВ «ПАН БЕТОН» № 6-1 від 14 серпня 2012 року про обстеження будівлі цеху металоконструкцій, акт технічного огляду будов (споруд) про необхідність проведення ремонту цеху металоконструкцій, наказ № 8-1 від 01 жовтня 2012 року про виконання покрівельних робіт цеху металоконструкцій та видаткові накладні, висновки, сертифікати щодо матеріалів, які були використані для покрівельних робіт.

Як вказав відповідач податкові накладні та акти виконаних робіт не містять інформації про час та люд/год затрачені на виконання даних робіт, а ТзОВ «ПАН БЕТОН» не надав будь-яких доказів на підтвердження змісту виконаних робіт в натуральному виразі.

Однак, податкові накладні, представлені позивачем, в повному обсязі містять обов'язкову інформацію, передбачену пунктом 201.1 статті 201 ПК України.

Суд зазначає, що представлені акти виконаних робіт містять назву документа, дату складання, назву Товариств від імені яких вони складались, зміст і обсяг господарської операції (покрівельні роботи даху цеху металоконструкцій), посади осіб відповідальних за здійснення господарської операції, особисті підписи осіб, вартість робіт, тощо.

Норми ПК України не встановлюють вимог щодо обов'язкової інформації, котра вимагається податковим органом, саме у актах виконаних робіт, а не в інших документах, які могли б підтвердити обставини виконання робіт.

Не беруться до уваги також доводи відповідача щодо необхідності підтвердження вказаних операцій документами, що визначають зміст виконаних робіт в натуральному виразі, оскільки їх наявність чи відсутність не може бути підставою для визнання господарської операції безтоварною.

Окрім того, ні під час перевірки, ні у судовому засіданні відповідачем не конкретизовано які саме документи, окрім наданих, повинні бути представлені, а також якою законодавчою нормою це передбачено.

Не заслуговують на увагу й посилання ДПІ на той факт, що ТОВ «Вайз Юніон ЛТД» не здійснювало покрівельні роботи у зв'язку з відсутністю в переліку основних видів діяльності - покрівельних робіт. Так, жодними нормативно-правовими актами не встановлено будь-яких обмежень щодо зайняття іншими видами господарської діяльності, які не є основними, оскільки це є безумовне право суб'єкта господарювання провадити підприємницьку діяльність на власний розсуд та у спосіб, що не заборонений законом.

Як зазначив представник відповідача, з електронного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців встановлено, що відповідальною особою за господарську діяльність ТОВ «Вайз Юніон ЛТД» зокрема був керівник Кудрій С.М., Однак договір, податкові накладні та акти виконаних робіт підписані директором Лещенко В.В., тому вказані документи підписані невстановленими особами.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Кудрій С.М. керівник ТОВ «Вайз Юніон ЛТД» з 07.02.2013 року, проте господарські операції між позивачем та його контрагентом відбувались у жовтні 2012 року. Жодних доказів в підтвердження того, що у жовтні 2012 року директором ТОВ «Вайз Юніон ЛТД» не був Лещенко В.В., відповідачем не надано.

Суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем не надано доказів проведення, зокрема в порядку статті 84 ПК України, експертизи щодо можливої підробки підписів на первинних документах по господарських операціях позивача з ТОВ «Вайз Юніон ЛТД», що свідчить про відсутність підстав для висновку про підпис договору, податкових накладних та актів виконаних робіт невстановленими особами. Такі висновки ДПІ зроблено на підставі припущень.

Окрім того, представником позивача до матеріалів справи долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 21.08.2012 року (дата підписання договору підряду № 21/08 від 21.08.2012 року) з якого вбачається, що з 08.08.2012 року керівником ТОВ «Вайз Юніон ЛТД» є Лещенко В.В.

Посилання відповідача в акті перевірки на безтоварність господарських операцій між ТзОВ «ПАН БЕТОН» та ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД» ґрунтується на висновках акту № 1796/22.10/37569727 від 24.05.2013, складеного ДПІ у Печерському районі м. Києва «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД» з питань дотримання вимог податкового та Іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 30.04.2013 року» без врахування обставин його складання.

У свою чергу суд зазначає, що зустрічна звірка є заходом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби, в той час, як функція податкового органу щодо контролю за дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, реалізується останніми шляхом проведення перевірок у випадках та в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Таким чином, за своєю правовою природою акт про неможливість проведення зустрічної звірки не є актом перевірки контролюючого органу та не може містити в собі аналізу господарських операцій платника податків та висновків про нікчемність укладених ним договорів.

Крім того, використання податковим органом акту перевірки, проведеної щодо іншого платника податків, як належного та допустимого доказу є необґрунтованим.

Отже, акт № 1796/22.10/37569727 від 24.05.2013 не може бути належним доказом підтвердження нереальності господарських операцій, оскільки не дає оцінки господарським операціям позивача та ТзОВ «Вайз Юніон ЛТД».

У свою чергу висновки відповідача про порушення податкового законодавства контрагентом позивача не можуть підтверджувати порушення податкового законодавства самим позивачем, а позивач як платник податку не повинен нести наслідків невиконання своїм контрагентом чи третіми особами вимог закону. Вказана позиція узгоджується з висновками Верхового Суду України, висловленими, зокрема, у постанові від 31.01.2011 року в справі №21-47а10 та постанові від 11.12.2007 року у справі №21-1376во06.

А тому висновки контролюючого органу про нереальність цієї господарської операції ґрунтуються на припущеннях.

Господарська операція позивача підтверджена належним чином оформленими первинними документами, а правочин не визнаний у встановленому законом порядку недійсним. На момент укладення договору, виписки податкових накладних та проведення господарської операції контрагент позивача був зареєстрованим в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб.

Відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано презумпцію правомірності правочину, добросовісності платника податку та достовірності поданих документів.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Враховуючи викладене вище та норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішень органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи відмовлено у наданні податкових вигод, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 04.03.2013 року у справі № К/9991/2038/11, від 11.02.2013 року у справі № К/9991/66857/11.

Згідно з пунктом 86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях. Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Відповідно до пункту 86.8 цієї статті податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Однак, як встановлено з матеріалів справи на адресу відповідача 24 липня 2014 року від позивача надійшло заперечення на акт перевірки. Такі заперечення розглянуті контролюючим органом 30 липня 2014 року, проте спірне податкове повідомлення-рішення про визначення позивачу грошових зобов'язань прийняте 28 липня 2014 року, що свідчить про порушення відповідачем положень статті 86 ПК України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд відповідно до ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на податкові органи покладається обов'язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового законодавства, на підставі яких такому платникові визначено відповідні грошові зобов'язання.

Відповідачем конкретних доказів, на підставі яких можна дійти висновку про порушення платником податків норм податкового законодавства, суду надано не було.

Згідно зі статтею 162 КАС України суд вправі постановою визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення.

Сукупність вищенаведених встановлених обставин справи дає суду підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, і такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 94 КАС України слід стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН БЕТОН» 182,70 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області № від 28 липня 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН БЕТОН» 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 коп.) судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 02 березня 2015 року.

Суддя М.В. Лейко-Журомська