Справа № 2а-567/12
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Київ К/800/34922/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 25 грудня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_5 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 до Сектору громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Корольовського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області (далі - СГІРФО Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області), Комунального підприємства «Виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №3» Житомирської міської ради, треті особи - ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство «Приват Банк» (далі - ПАТ «Приват Банк»), про зобов'язання зареєструвати за місцем проживання,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом про зобов'язання провести реєстрацію місця проживання її та її неповнолітньої доньки. В обґрунтування вимог зазначала, що під час перебування у шлюбі із ОСОБА_4 у квітні 2005 року придбали квартиру у м. Житомирі за договором купівлі-продажу. У 2011 році за рішенням суду її визнано співвласником цього житлового приміщення та вселено до квартири разом із донькою. Посилаючись на те, що СГІРФО Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області відмовився зареєструвати їх у вказаній квартирі, просила суд зобов'язати відповідача зареєструвати її та неповнолітню доньку за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 25 грудня 2012 року позовну заяву ОСОБА_5 в частині зобов'язання відповідача зареєструвати в квартирі АДРЕСА_1 її доньку ОСОБА_6 залишено без розгляду, у зв'язку з позасудовим врегулюванням спору.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 25 грудня 2012 року, яку залишено без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2013 року, позов задоволено. Зобов'язано СГІРФО Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області зареєструвати ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема, не дано належної правової оцінки обставинам справи та не взято до уваги його доводи, що спірна квартира з 2005 року перебуває у заставі за договором іпотеки, укладеним між ним та ПАТ «Приват Банк» та є предметом спору в іншій цивільній справі.

ОСОБА_5 у запереченнях на касаційну скаргу посилається на те, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, судами правильно встановлені факти, досліджені докази та наведені обґрунтовані висновки. Просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Перевіривши доводи касаційних скарг, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно з рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08 лютого 2011 року у справі № 2-1311/11 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою шляхом вселення, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

У лютому 2012 року позивач звернулася до відповідачів із заявою про реєстрацію місця проживання її та неповнолітньої доньки за вказаною адресою.

Листом від 10 лютого 2012 року №1556 Корольовський РВ УМВС в Житомирській області повідомив їй про неможливість здійснення такої реєстрації, оскільки за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08 лютого 2011 року вона має право на вселення, а не на здійснення реєстрації за цією адресою.

За визначенням, наведеним у статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон № 1382-IV) реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Статтею 6 Закону № 1382-IV встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Для реєстрації особа подає: письмову заяву; паспортний документ; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; два примірники талона зняття з реєстрації. Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів. Заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи. Зразки заяви та інших документів, необхідних для реєстрації місця проживання особи, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми, 28 липня 2004 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 985 «Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні» (далі - постанова КМУ №985), норми якої діяли на час виникнення спірних правовідносин і були обов'язковими як для органів державної влади, які здійснюють відповідні дії, так і для громадян.

Цією постановою затверджено форму та зміст заяви про реєстрацію місця проживання, яка повинна містити, зокрема, відомості про підстави для реєстрації місця проживання заявника за зазначеною ним адресою (ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи).

У випадку відсутності документів, зазначених як підстава для реєстрації, вимагається згода власника/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання заявника. У разі вселення до батьків їх неповнолітніх дітей така згода не є обов'язковою.

Отже, за змістом наведеної норми, співвласник житлового приміщення має право зареєструвати своє місце проживання за умови наявності правовстановлюючого документу чи відповідної (обов'язкової) згоди особи, яка є співвласником житла, де заявник має намір зареєструватись.

Як встановлено судами, ОСОБА_5 є співвласником квартири АДРЕСА_1 за законом, що встановлено рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08 лютого 2011 року у справі №2-1311/11.

Відповідно до статті 361 Цивільного кодексу України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про порушення прав позивача та правильно зобов'язав відповідача зареєструвати позивача у квартирі, що належить їй на праві спільної сумісної власності.

Доводи касаційної скарги щодо перебування квартири у спорі не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанції, оскільки право власності ОСОБА_5 встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому підстави для скасування судових рішень з підстав порушення судами норм матеріального та процесуального права відсутні.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, якщо визнає, що судами не допущено порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 25 грудня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак