Справа № 820/19664/14
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 р.Справа № 820/19664/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2014р. по справі № 820/19664/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Завод "Південкабель"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство завод "Південкабель" (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

-скасувати податкове повідомлення-рішення № від 04.12.2014 року Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства завод "Південкабель" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкового повідомлення-рішення задоволено у повному обсязі.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів № від 04.12.2014 року за формою "В-4" про зменшення розміру від'ємного значення ПДВ за серпень 2014 року у розмірі 97322,00 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 197 КАС України апеляційний розгляд справи проведено у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка Публічного акціонерного товариства "Завод "Південкабель" з питання законності декларування від'ємного значення з податку на додану вартість по декларації з ПДВ в сумі 4656000,00 грн. та достовірності бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за серпень 2014 року в сумі 2309789,00 грн., за результатами якої складено акт № 343/28-09-40-14/00214534 від 20.11.2014 року (а.с.7-20) .

Перевіркою встановлено порушення Публічним акціонерним товариством "Завод "Південкабель" п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п.200.1, п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, що призвело до завищення суми податкового кредиту за серпень 2014 року на суму 188337,19 грн., що призвело до завищення суми від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту за серпень 2014 року на 97321,60 грн. (а.с. 19).

На підставі вказаного акту перевірки № 343/28-09-40-14/00214534 від 20.11.2014 року відповідачем було прийняте податкове повідомлення - рішення № від 04.12.2014 року за формою "В-4" про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 97322,00 грн. (а.с. 5).

Фактичною підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення слугував викладений в акті висновок відповідача про не підтвердження позивачем реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ "Донвалмент", ТОВ "Вторресурси-Еліт".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі по тексту - Кодекс), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За приписами п.198.3. ст. 198 Податкового кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

-придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

-придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

-дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

-дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу, що передбачено п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України.

Отже, підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна, видана платником податку.

Між тим, колегія суддів зазначає, що визначальною умовою для формування податкового кредиту за певними господарськими операціями є реальність цих господарських операцій.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем доведено реальність спірних господарських операцій за якими був сформований податковий кредит, виходячи з наступного.

23.12.2013 року між позивачем (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вторресурси-Еліт" (виконавець) було укладено договір №ПО-2313, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати за завданням замовника послугу зі збирання, транспортування, переробки, утилізації відходів (у тому числі шляхом передачі на перероблюючі підприємства), як вторинної сировини,використаної тари (упаковки) з різноманітних матеріалів імпортованої продукції на умовах і за тарифами, зазначеними цим договором, у вигляді загальної маси, в якій випущено у вільний обіг продукцію в Україні (а.с. 31).

У підтвердження реальності вказаного правочину позивачем надано до матеріалів справи податкові накладні № 39, №45, акт здачі-прийняття робіт № 24.

Оплата товару здійснювалась у безготівковій формі, що підтверджується наявними у матеріалах справи виписками з банку.

Також, між Публічним акціонерним товариством "Завод "Південкабель (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донвалмент" (продавець) 10.01.2011 року укладено контракт №10/01. За умовами укладеного контракту продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та сплатити за чушку свинцеву марки С-2 у кількості, що вказана у специфікаціях (а.с.42).

Реальність виконання умов укладеного правочину від 10.01.2011 року підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку: прибутковими ордерами № 408, №395, видатковими накладними №4 від 08.07.2014 року, №3 від 03.07.2014 року, податковими накладними № 2 від 08.07.2014 року, № 1 від 03.07.2014 року, рахунками-фактури № 4 від 08.07.2014 року, №3 від 03.07.2014 року, товарно-транспортними накладними від 08.07.2014 року № 08/07, від 03.07.2014 року №03/07, лімітно-забірною карткою від 01.07.2014 року №28, журналом реєстрації довіреностей, карткою обліку матеріалів по складу №48, специфікаціями № 3, №4, виписами із сертифікатів якості №17, журналом реєстрації довіреностей (а.с.43-63).

Переміщення товару здійснювалось на автотранспорті покупця, що підтверджується долученими до матеріалів справи свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 64).

Із матеріалів справи вбачається, що у позивача наявні ресурси для зберігання придбаного товару, що підтверджується свідоцтвом про власність від 19.09.1995 року та переліком нерухомого майна, яке приватизоване у складі цілісного майнового комплексу (а.с.105-107).

Оплата товару здійснювалась у безготівковій формі, що підтверджується наявними у матеріалах справи виписками з банку.

Отже, позивачем документально підтверджено реальність спірних господарських операцій.

Висновки відповідача про нереальність господарських операцій позивача з його контрагентами ТОВ "Донвалмент", ТОВ "Вторресурси-Еліт" базуються на отриманій від Жовтневої ОДПІ ГУ Міндоходів м.Маріуполя у Донецькій області довідці від 19.11.2014 року №18238/7/5-81-22-06, яка містить інформацію про те, що ТОВ "Донвалмет" є посередником, постачальником реалізованої продукції є ТОВ "Белатрікс", відносно якого неможливо провести зустрічну звірку, а також на податковій інформації, отриманій від ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова у формі листа №6699/7/20-30-22-03-18 від 30.10.2014 р. про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Вторресурси-Еліт» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за серпень 2014 року.

Колегія суддів зазначає, що порушення, на думку відповідача, порядку здійснення господарської діяльності контрагентами позивача не впливає на результати діяльності позивача і не може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності.

Згідно ст. 61 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Тому, якщо контрагент позивача не виконав свого зобов'язання зі сплати ПДВ до бюджету, настає відповідальність та відповідні негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою вважати неправомірним формування податкового кредиту позивачем, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо його формування та має документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Таким чином, сама по собі несплата податку контрагентом позивача, або його контрагентами (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит позивача.

Такі висновки також узгоджуються із практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно приписів ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, відповідно в п.57 Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Булвес» АД проти Болгарії від 22.01.2009 року судом було зазначено, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов'язки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов'язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов'язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов'язок подання звітності з ПДВ у повному обсязі. Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов'язань його контрагентами.

Отже, позивач не може нести наслідків невиконання контрагентом його зобов'язань. Такі вимоги, відповідно до зазначеного рішення Європейського суду з прав людини є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Матеріалами справи підтверджено, що формування позивачем податкового кредиту за господарськими операціями з ТОВ "Донвалмент", ТОВ "Вторресурси-Еліт" здійснено у відповідності до вимог ст. 198 Податкового кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2014р. по справі № 820/19664/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко Я.М.
Судді(підпис) (підпис) Шевцова Н.В. Мінаєва О.М.