Справа № 758/11976/14-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ст. 41 КАС України апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва на постанову Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва (далі - Відповідач, Управління) про: визнання протиправними дій Відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті Позивачу встановленої чинним законодавством державної та додаткової пенсії у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком; зобов'язання Управління призначити ОСОБА_2 визначену законом державну та додаткову пенсію у вищезазначених розмірах.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 17.12.2014 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Управління та зобов'язано останнє провести Позивачу перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком з 18.07.2014 року по 15.08.2014 року включно з урахуванням проведених виплат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач неправомірно виплачував ОСОБА_2 пенсію у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210, оскільки положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, у період з 18.07.2014 року по 15.08.2014 року не було передбачено застосування норм ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в частині обмеження терміну нарахування та виплати пенсії та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При цьому звертає увагу на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідач, вважаючи протиправною постанову від 17.12.2014 року, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останню та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. При цьому, посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у відкритому судовому засіданні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2014 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою, в якій просив відновити порушене право на перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 49, 50, 54 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплатити заборгованість, що виникла внаслідок порушення Управлінням вищезазначених прав ОСОБА_2

Відповідачем було відмовлено у задоволенні вищезазначеної заяви, про що Позивача повідомлено листом від 29.07.2014 року № 172/15-48. Відмова вмотивована тим, що Відповідач виплачував пенсію згідно ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 50. 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність дій Відповідача щодо виплати державної та додаткової пенсії у розмірі, визначеному КМ України, оскільки Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не містив положень щодо виплати у період з 01.01.2014 року по 15.08.2014 року пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у порядку та розмірах, встановлених КМ України.

З таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За змістом ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам II групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах - 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 Закону встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Як вбачається зі змісту Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», до останнього були внесені зміни Законом від 31.07.2014 № 1622-VII (який набрав чинності 03.08.2014 року) та доповнено Прикінцеві положення пунктом 6-7,згідно якого приписи ст. ст. 50, 54 Закону у 2014 році застосовуються у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин у період з 01.01.2014 року по 03.08.2014 року чинним законодавством не було передбачено виплати пенсій, визначених ст. ст. 50, 54 Закону у розмірі, визначеному КМ України.

Аналогічна позиція викладена у рішенні Вищого адміністративного суду України від 22.09.2014 року у справі № К/800/48769/14.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів критично оцінює висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог по 15.08.2014 року включно, оскільки Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» набрав чинності 03.08.2014 року, а тому, починаючи з вказаної дати, державна та додаткова пенсія згідно ст. ст. 50, 54 Закону повинна виплачуватися у розмірі, встановленому КМ України.

Крім того, судова колегія не може погодитися з висновком Подільського районного суду м. Києва щодо необхідності задоволення позовних вимог з дати звернення Позивача з листом до Управління від 18.07.2014 року, виходячи з наступного.

Зі змісту вищезазначеного листа випливає, що ОСОБА_2 звернулася до Відповідача із заявою про виплату заборгованості, що виникла у зв'язку з виплатою Управлінням пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону у розмірах, встановлених КМ України. Відтак, Позивач просив здійснити виплату пенсії не з дати звернення, а з моменту виникнення заборгованості.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Отже, враховуючи те, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» набрав чинності 01.01.2014 року, ОСОБА_2 повинна була дізнатися про виплату їй пенсії у розмірах, встановлених КМ України (всупереч положень вищезазначеного Закону) у січні 2014 року з моменту отримання сум пенсії у значено менших розмірах, ніж встановлено чинним законодавством.

Однак, Позивач звернувся до суду з даним позовом лише 07.10.2014 року, тобто через більш, ніж 10 місяців з дня, коли повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а тому позовні вимоги можуть бути задоволені лише в межах строку позовної давності, тобто з 07.04.2014 року.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неправомірність виплати Відповідачем пенсії Позивачу у розмірах, встановлених КМ України, однак помилково визначив період, за який ОСОБА_2 має право на виплату державної та додаткової пенсії у розмірах, встановлених ст. ст. 50, 54 Закону.

За наведених обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, проте ухвалив рішення без додержання норм матеріального та процесуального права.

Згідно приписів ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції є порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги - задовольнити частково, а постанову суду - скасувати.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254, 256 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва - задовольнити частково.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, визначених ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 07.04.2014 року по 02.08.2014 року включно.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та дододаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 07.04.2014 року по 02.08.2014 року включно з урахуванням виплачених коштів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.