Справа № 2а-10407/11
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2015 р. м. Київ К/800/13264/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого суддіГоловчук С.В. (суддя-доповідач),
суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

секретар судового засідання Малина Л.В.,

за участю позивача та представника відповідача - Рафальської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби

на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 жовтня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби (далі - Коростенська ОДПІ Житомирської області) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2011 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій та зобов'язання виключити із інформаційного фонду Державного реєстру загальні відомості про нього. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що згідно з відміткою в паспорті, він з 2005 року має право здійснювати будь-які платежі без застосування ідентифікаційного номеру, у зв'язку з чим у 2010-2011 роках неодноразово звертався до відповідача із вимогою вести його облік, як платника податків, за раніше встановленою формою на паперових носіях. Посилаючись на те, що відповідач здійснює облік за даними Державного реєстру, просив суд визнати неправомірною відмову Коростенської ОДПІ Житомирської області щодо здійснення податкового обліку відповідно до Закону України від 22 грудня 1994 року №320/94-ВР «Про державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів» (далі - Закон №320/94-ВР) без застосування індивідуального номеру, виключити індивідуальний ідентифікаційний номер та всю інформацію про нього з Державного реєстру, здійснювати його облік на паперових носіях за прізвищем, ім'ям, по батькові, не вказуючи серію та номер паспорту, зобов'язати службових осіб відповідача утриматися від збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації відносно нього, що є порушенням статті 32 Конституції України та зобов'язати Коростенську ОДПІ Житомирської області виключити з інформаційного фонду Державного реєстру відомості про індивідуальний ідентифікаційний податковий номер і загальні відомості щодо позивача.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 жовтня 2012 року, яку залишено без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року, позов задоволено. Визнано неправомірними дії Коростенської ОДПІ Житомирської області відносно заяви ОСОБА_5 у частині здійснювати податковий облік без застосування індивідуального ідентифікаційного номеру, виключити індивідуальний ідентифікаційний номер та всю інформацію відносно нього з інформаційного фонду Державного реєстру та Державного реєстру, здійснювати його облік на паперових носіях за прізвищем, ім'ям, по батькові, не вказуючи серію та номер його паспорту. Зобов'язати не вчиняти протиправних дій службовими особами Коростенської ОДПІ Житомирської області відносно ОСОБА_5 щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації відносно нього. Зобов'язано Коростенську ОДПІ Житомирської області виключити з інформаційного фонду Державного реєстру відомості про індивідуальний ідентифікаційний номер і загальні відомості про ОСОБА_5

У касаційній скарзі Коростенська ОДПІ Житомирської області просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема норм Закону №320/94-ВР, який втратив чинність з 01 січня 2011 року та Податкового кодексу України. Вказує, що облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номеру облікової картки платника податків здійснюється за прізвищем, ім'ям, по батькові та за серією і номером паспорта без використання реєстраційного номеру облікової картки платника податків. При цьому, такі особи повинні особисто подати до податкового органу повідомлення за формою №1П, яке водночас є заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред'явити паспорт громадянина України.

ОСОБА_5 у запереченнях на касаційну скаргу посилається на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, судами правильно встановлені факти, досліджені докази та наведені обґрунтовані висновки. Вказує що норми Податкового кодексу України суперечать положенням статті 22 Конституції України Просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 є віруючою особою та має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру, про що до його паспорту внесено відповідний запис за №06262362.

Не погоджуючись з тим, що його облік, як платника податків, відповідач здійснює за прізвищем, ім'ям, по батькові, серією та номером паспорту, у 2010-2011 роках позивач неодноразово звертався до Коростенської ОДПІ Житомирської області із заявами з вимогою здійснювати такий облік за раніше встановленою формою - на паперових носіях, без зазначення серії та номеру паспорту. Проте, у задоволенні його вимог Коростенська ОДПІ Житомирської області відмовила.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відмовляючи позивачу у задоволенні його заяв, Коростенська ОДПІ Житомирської області порушує його права, гарантовані Конституцією України, а збір та обробка даних про фізичну особу без її згоди суперечить положенням Закону України від 01 червня 2010 року №2297-VI «Про захист персональних даних».

Проте, з такими висновками погодитись неможливо.

Статтею 35 Конституції України кожному гарантоване право на свободу світогляду і віросповідання.

Разом з тим, обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, визначено у статті 67 Основного Закону.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону № 320/94-ВР, норми якого діяли до 01 січня 2011 року, для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

При цьому, норми Закону № 320/94-ВР не містили положень, згідно з якими облік таких громадян ведеться за серією та номером їх паспорту.

Отже, у випадку, коли фізична особа через свої релігійні або інші переконання відмовилася від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомила про це органи державної податкової служби, з Державного реєстру підлягає виключенню вся інформація про таку особу, а не лише її ідентифікаційний номер, а облік таких платників податку здійснювався за прізвищем, іменем та по-батькові.

Разом з тим, норми Закону № 320/94-ВР втратили чинність з 01 січня 2011 року у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України.

Відповідно до абзацу 3 пункту 63.6 статті 63 Податкового кодексу України облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби, ведеться за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб органами державної податкової служби робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом державної податкової служби.

Пунктом 70.2. статті 70 Податкового кодексу України передбачено, що до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація: прізвище, ім'я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство; серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий.

Згідно із пунктом 70.5. статті 70 Податкового кодексу України фізична особа - платник податків незалежно від віку (як резидент, так і нерезидент), для якої раніше не формувалася облікова картка платника податків та яка не включена до Державного реєстру, зобов'язана особисто або через законного представника чи уповноважену особу подати відповідному органу державної податкової служби облікову картку фізичної особи - платника податків, яка є водночас заявою для реєстрації в Державному реєстрі, та пред'явити документ, що посвідчує особу.

Фізична особа-платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному органу державної податкової служби повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред'явити паспорт.

Для заповнення облікової картки фізичної особи-платника податків використовуються дані документа, що посвідчує особу. Для заповнення повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) використовуються дані паспорта.

Отже, з 01 січня 2011 року Коростенська ОДПІ Житомирської області, здійснюючи облік позивача за прізвищем, ім'ям, по батькові, серією та номером паспорта в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Разом з тим, ОСОБА_5 заявляв позовні вимоги про виключення з інформаційного фонду Державного реєстру відомості про його індивідуальний ідентифікаційний податковий номер та загальні відомості про нього.

Із матеріалів справи видно, що позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами, в яких просив повідомити про наявність у нього такого номеру. Однак, у відповідях Коростенської ОДПІ Житомирської області, наданих на його запити, така інформація відсутня.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов в цій частині, суди не перевірили обґрунтованість цих вимог та не встановили чи існує реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_5, за яким він включений до інформаційного фонду Державного реєстру.

Зазначені обставини мають суттєве значення для правильного вирішення вимог про виключення індивідуального ідентифікаційного номеру позивача з Державного реєстру.

Згідно із статтею 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 220 КАС України, суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні.

Підставою для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 2 статті 227 КАС України).

Враховуючи наведене, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби задовольнити частково.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 жовтня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Головчук
Судді Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак