Справа № 760/9161/14-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 760/9161/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Лазаренко В.В. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про визнання незаконним рішення про переведення його на пенсію по інвалідності та зобов'язання перевести його на пенсію в зв'язку з втратою годувальника у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість просить скасувати постанову від 24.11.2014 року та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України прийнято у порядку скороченого провадження, згідно з абз. 4 частини 8 ст. 183-2, п. 3 частини першої ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Солом'янському районі м. Києва з 24.05.1999.

В період з 24.05.1999 по 07.08.2006 позивач отримував пенсію по інвалідності відповідно до ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 07.08.2006 ОСОБА_2 переведений на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 11.06.2012 позивача переведено на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на положення ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" позивач не може вважатися непрацездатними членом сім'ї померлого ОСОБА_3, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання незаконним рішення відповідача про переведення позивача на пенсію по інвалідності, на яку він має право.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.1 ст.36 вказаного Закону пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Пунктом 2 частини 2 вказаної статті передбачено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Згідно з ч.3 ст. 36 Закону до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є сином ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер у віці 65 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2.

Згідно протоколу від 12.07.2012 №7, комісією для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийнято рішення підтвердити участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_3 та право належати до учасників ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС категорії 2.

При цьому, згідно витягу із акту огляду МСЕК сер. КИЕ-1 №510098 інвалідність ОСОБА_2первинно встановлено 25.02.1999 року у віці 41 рік.

Згідно наданої позивачем виписки із акта огляду МСЕК сер. №КА-1 №025826, 03.02.2006 позивачу встановлено другу групу інвалідності безстроково - у віці 48 років.

З огляду на викладене, судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 став інвалідом після досягнення 18 років, а тому він не може вважатися непрацездатним членом сім'ї померлого в розумінні Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

О.М. Оксененко

Судді:

Ю.А. Ісаєнко

І.В. Федотов

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.