Справа № 2а-983/11
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Справа № 55153/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,
з участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Бондаренка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 ВВ МВС України на постанову Франківського районного суду м. Львова від 10 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ВВ МВС України про стягнення грошової компенсації за належне до видачі речове майно,-

ВСТАНОВИВ:

05.04.2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 ВВ МВС України в якому просив визнати дії відповідача щодо невиплати грошової компенсації за речове майно незаконними та зобов`язати відповідача встановленим порядком провести виплату грошової компенсації за не отримане речове майно на суму 5793,25 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що він проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України в званні підполковника, на посаді начальника відділення виховної роботи та наказом від 24 грудня 2010 року він був звільнений з військової служби у запас по ст.26 п.6 «Б» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»(за станом здоров`я), направлений на військовий облік в Галицько-Франківський ОРВК м. Львова. Враховуючи чинне законодавство, вважає неправомірною невиплату відповідачем за його зверненням грошової компенсації замість речового майна.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 10 травня 2011 року адміністративний позов задоволено. Стягнено з військової частини №4114 ВВ МВС України в користь ОСОБА_1 5793, 25 грн. грошової компенсації за речове майно.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивач належав до військовослужбовців на яких поширювалася норма ч. 2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в якій зазначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, військова частина НОМЕР_2 МВС України подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову якою в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом начальника управління Західного територіального командування ВВ МВС України №297 від 24 грудня 2010року підполковника ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та звільнено відповідно до п.6 «Б» ст. 26 (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»(а.с.5).

Частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року) було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Відповідно до статті 2 Закону № 1459-ІІІ дію частини другої статті 9 Закону № 2011-XII зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно.

Законом України від 3 листопада 2006 року № 328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» статтю 9 Закону № 2011-ХІІ викладено в новій редакції, а також цей Закон доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

При цьому положення частини другої статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити, що на момент звернення ОСОБА_1 щодо отримання грошової компенсації за неотримане речове майно Закон № 2011-XII не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, а пункт 27 Положення про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444, не підлягає застосуванню, оскільки суперечить положенням Закону № 2011-XII.

Враховуючи вищенаведене, колегія судів вважає суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що ОСОБА_1 підлягає до виплати грошова компенсація за речове майно, що згідно довідки-розрахунку №1/24/2-10 від 06.01.2011 року про виплату грошової компенсації взамін речового майна становить 5793, 25 грн.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України викладеній у постановах від 18.06.2013 року у справі № 21-191а13 та від 27.05.2014 року у справі № 21-132а14.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 ВВ МВС України задовольнити повністю.

Постанову Франківського районного суду м. Львова від 10 травня 2011 року у справі № 2а-983/11 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.Б.Заверуха

Судді О.М. Гінда

В.В. Ніколін