Справа № 826/20680/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 лютого 2015 року письмове провадження № 826/20680/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Краща»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.12.2014 року № та № .

Під час розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги з наведених у позовній заяві підстав.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що зазначені рішення винесені на підставі помилкового висновку акту перевірки про порушення строків сплати узгоджених сум авансових внесків з податку на прибуток.

Відповідач у судові засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не надав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст.128 КАС України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справу у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

За результатами розгляду документів і матеріалів поданих сторонами, пояснень представника позивача, Окружний адміністративний суд м. Києва, встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Печерському районі м. Києва на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1. ст. 20, п.п. 75.1 ст. 75, п. 76.1 ст. 76 розділу V Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за результатами якої складено Акт від 15 грудня 2014 року № 1977/26-55-15-06 (далі - Акт перевірки від 15 грудня 2014 року № 1977/26-55-15-06).

За результатами перевірки, податковим органом, на його думку, встановлено, що ТОВ «Страхова компанія «Краща» порушило терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

На підставі Акту перевірки від 15 грудня 2014 року № 1977/26-55-15-06 ДПІ у Печерському районі м. Києва винесено податкові повідомлення-рішення від 15 грудня 2014 року № , яким позивача на підставі ст. 126 глави 11 розділу ІІ Податкового кодексу України за затримку на 82 53 календарних днів сплати грошового зобов'язання в розмірі 266 396, 00 грн., зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 53 279,20 грн за платежем: авансові внески з податку на прибуток страхових організацій; та № яким позивача на підставі ст. 126 глави 11 розділу ІІ Податкового кодексу України за затримку на 23 календарних днів сплати грошового зобов'язання в розмірі 133 198,00 грн., зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 13 319,80 грн за платежем: авансові внески з податку на прибуток страхових організацій.

Не погодившись із висновками податкового органу та винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

Згідно пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України (у редакції чинній на час винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень), податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Також, п.54.1 ст.54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації (абз.4 п.57.1 ст.57 ПК України).

Згідно абз. 11 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України у складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Позивачем до податкового органу подано податкову декларацію з податку на прибуток за 2013 рік, яку прийнято відповідачем. У податковій декларації позивачем самостійно визначено авансовий внесок з податку на прибуток підприємств, що підлягає сплаті щомісячно, в розмірі 133 198,00 грн.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним абз.1 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що платіжним дорученнями № 31 від 28.03.2014 року , № 35 від 30.04.2014 року позивачем сплачено авансові внески з податку на прибуток страхових організацій за період: березень-квітень 2014 року у розмірі 266 396,00 грн.

Згідно абз.9 п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками І кварталу звітного (податкового) року не отримав прибутку або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за І квартал. Такий платник податку авансових внесків у II - IV кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до органу державної податкової служби в порядку, передбаченому Кодексом.

Вказаною нормою законодавець звільняє платників податків від сплати авансових платежів, які за підсумками І кварталу звітного року не отримали прибутку.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач скористався наданим правом, та 07.05.2014 подав засобами електронної пошти до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві в електронному вигляді податкову декларацію з податку на прибуток за І квартал 2014, яку прийнято відповідачем за реєстраційним номером від 07.05.2014 року, та зазначено, що за підсумками І кварталу звітного року, ТДВ «СК «Краща» не було отримано прибутку.

З письмових пояснень позивача вбачається, що посадові особи підприємства, відповідальні за подання податкової звітності користуються спеціалізованим клієнтським програмним забезпеченням для формування та подання звітності до «Єдиного вікна подання електронної звітності» та для контролю подачі податкової звітності використовують «Електронний кабінет платника податків», який розміщений на сайті Державної фіскальної служби України.

Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 1 квартал 2014 року був поданий в електронному вигляді засобами електронної пошти до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві 24.04.2014 року та прийнятий за реєстраційним номером від 24.04.2014 року. Позивачем додано до матеріалів справи скріншот з «Електронного кабінета платника податків».

Із аналізу зазначених вище норм, ТДВ «СК «Краща», у зв'язку із відсутністю прибутку у І кварталі 2014 року не повинно здійснювати сплату авансових внесків на II - IV квартали звітного (податкового) року.

У той же час з матеріалів справи вбачається, що відповідачем відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України за не сплату авансових внесків з податку на прибуток підприємства за період травень, червень, липень 2014 року протягом строків, визначених Податковим кодексом для сплати авансових платежів ТДВ «СК «Краща» притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу.

Разом з тим, судом встановлено, що податкова декларація з податку на доходи (прибуток) страховика за півріччя 2014 року була подана позивачем в електронному вигляді засобами електронної пошти до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві 07.08.2014 року та прийнята за реєстраційним номером від 07.08.2014 року.

Згідно вказаної декларації позивачем заявлено до сплати податок на прибуток у розмірі 1 078 210 грн. Платіжним дорученням № 57 від 19.08.2014 року позивачем підтверджено сплату визначену ним суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1 100 000,00 грн., таким чином переплата податку становить 21 790,00 грн.

Таким чином ТДВ «СК «КРАЩА» сплачено податок на прибуток страхових організацій в повному обсязі.

Згідно податкового кодексу, авансові платежі з податку на прибуток, які сплачуються протягом звітного річного періоду, є складовою частиною податку на прибуток того звітного періоду, протягом якого вони сплачуються та який визначений для сплати в розрахунку щомісячних авансових платежів у складі річної декларації.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 109.2 ст. 109 ПК України вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Обов'язковою підставою настання відповідальності є вчинення протиправної дії, що призвела до невиконання або до неналежного виконання вимог встановлених податковим законодавством.

Одним із видів відповідальності за таке правопорушення є застосування штрафів, передбачених п. 113.3 ст. 113 ПК України, а відповідальність у вигляді штрафу за порушення сплати узгодженого авансового внеску встановлено в п. 126.1 ст.126 ПК України.

З викладеного слідує, що позивачем не порушено терміну сплати авансових внесків з податку на прибуток, оскільки відповідне податкове зобов'язання за ІІ - ІV квартали 2014 року не виникло, разом з тим, відповідачем не прийнято до уваги подання позивачем податкової декларації за І кв 2014 року із нульовим доходом з використанням свого права передбаченого абз. 9 п. 57.1ст.57 ПК України.

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що податкові повідомлення від 15.12.2014 року № та є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірності свого рішення.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів суду правомірності їх прийняття, діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи та всупереч вимогам чинного законодавства.

Зважаючи на вказане, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Краща» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 15.12.2014 року № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 15.12.2014 року № .

Судові витрати в сумі 182,80 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Краща» за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій