Справа № 2а-1034/12/0970
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Справа № 106636/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Снятинському районі Івано-Франківської області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2012 року позивач - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Снятинському районі Івано-Франківської області, в якому просить визнати недійсним податкове повідомлення-рішення відповідача № від 30.06.2011 року, яким донараховано грошове зобов'язання з орендної плати за землю в розмірі 4919,18 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 травня 2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивач ОСОБА_2 була орендарем земельної ділянки, що знаходяться в АДРЕСА_1, на підставі договору оренди землі, укладеного нею із Снятинською міською радою, та який діяв з 18.07.2008 року по 30.06.2011 року. Доказів припинення даного договору, визнання його недійсним, позивачем суду не надано. Станом на 10.05.2012 року частина несплаченої позивачем заборгованості по орендній платі за земельну ділянку становить 2778,38 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 травня 2012 року та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт, з посиланням на положення ст.ст. 271, 274, 286 ПК України, вказує на те, що ОСОБА_2 не є належним платником орендної плати за землю, розмір якої встановлено оскаржуваним рішенням.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 01.06.2008 року між ОСОБА_2 та Снятинською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,2870 га, яка розташована в АДРЕСА_1 терміном на три роки для обслуговування млина. Державну реєстрацію вказаного договору проведено 18.07.2008 року.

Відповідно до розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, грошова оцінка, яких проведена на 2011 рік, розмір орендної плати становить 4919,18 грн., або 409,93 грн., щомісячно.

Враховуючи те, що термін дії вищевказаного договору оренди землі сплив у червні 2011 року, ДПІ в Снятинському районі 30.06.2011 року було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, згідно з яким зобов'язано ОСОБА_2 до 30.08.2011 року погасити заборгованість по орендній платі за землю в розмірі 4919,18 грн.

Згідно довідки ДПІ в Снятинському районі від 09.12.2011 року борг ОСОБА_2 по орендній платі за землю становить 3924,59 грн. в зв'язку з частковою сплатою заборгованості. Крім того, згідно поданого заперечення на позов, позивач ОСОБА_2 продовжує погашати допущену заборгованість по орендній платі за землю, яка на час розгляду даної справи становить 2778,38 грн.

Крім того, встановлено, що 28.07.2006 року (тобто ще до укладення вищевказаного договору оренди землі) між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування, згідно з яким ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 нежитлову будівлю млина загальною площею 1588,5 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1.

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп.14.1.136 п. 14.1 ст. 14 даного Кодексу).

Пунктом 288.1 ст. 288 Податкового кодексу визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган державної податкової служби про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

У відповідності до п. 288.2 ст. 288 Податкового кодексу платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Пунктом 288.3. вказаної статті встановлено, що об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт п. 288.4 ст. 288 Податкового кодексу). Розмір орендної плати встановлюється у договорі (пункт п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу).

Як слідує із матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 була орендарем земельної ділянки, що знаходяться в АДРЕСА_1, на підставі договору оренди землі укладеного нею із Снятинською міською радою, та який діяв з 18.07.2008 року по 30.06.2011 року.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази припинення даного договору, визнання його недійсним.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції підставно не взято до уваги посилання позивача на ту обставину, що власником млина, який знаходиться на орендованій ОСОБА_2, земельній ділянці є ОСОБА_3, тому у позивача відсутній обов'язок сплати орендної плати за земельну ділянку, оскільки ст.ст. 93, 96, 120 Земельного кодексу України, ст.7 Закону України «Про оренду землі» встановлено підстави переходу права на оренду земельної ділянки, внаслідок зміни власника об'єкта будівництва, що знаходиться на орендованій земельній ділянці. Однак, перехід права на оренду земельної ділянки не є тотожним поняттю зміни орендаря земельної ділянки згідно чинного договору оренди та не тягне за собою безумовний обов'язок сплати орендної плати за земельну ділянку в нового власника об'єкту будівництва без укладення нового договору оренди землі та його державної реєстрації. Таке право може реалізовуватись лише шляхом укладення договору оренди між новим користувачем земельної ділянки та органом місцевого самоврядування.

Таким чином, договір оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та Снятинською міською радою, був чинним до липня 2011 року, правомірність його не оспорюється, а зобов'язання зі сплати орендної плати за землю виплаває саме з вказаного договору оренди, та орендарем не виконані.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку, що податковий орган при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення№ від 30.06.2011 року діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 травня 2012 року у справі №2а-1034/12/0970 за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Снятинському районі Івано-Франківської області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник