Справа № 826/1884/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 лютого 2015 року 10:25 № 826/1884/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб сиру»
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Клуб сиру» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.10.2014 №.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що висновки відповідача про порушення позивачем податкового законодавства в ході здійснення господарських операцій з ПП «Агентство маркетингових досліджень» не відповідають фактичним обставинам справи. Посилався на наявність належним чином складених первинних документів, що підтверджують реальність господарських операцій з даними контрагентами у періоді, що перевірявся. Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та просить його скасувати.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування правомірності висновків податкового органу та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення посилався на те, що ТОВ «Клуб сиру» співпрацювало з ПП «Агентство маркетингових досліджень», яке в свою чергу придбало послуги у ТОВ «ТГС-2012». Однак, ТОВ «ТГС-2012» не мало необхідних умов для здійснення господарської діяльності. За таких обставин, відповідач зазначає, що господарські операції позивача з ПП «Агентство маркетингових досліджень» протиправно відображені у податковій та бухгалтерській звітності позивача. Вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення правомірним.

В судовому засіданні 24.02.2014 представники сторін заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, на підставі чого суд, керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Посадовими особами відповідача, на підставі наказу №1308 від 02.10.2014, згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пунктом 78.4 статті 78, пунктами 79.1, 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Клуб сиру» () з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з приватним підприємством «Агентство маркетингових досліджень» () за період з 01.04.2014 по 30.06.2014.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 14.10.2014 №1502/26-59-22-05/36413692 (далі - акт №1502/26-59-22-05/36413692), згідно висновків якого, відповідач встановив порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме: пунктів 198.1-198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1 819 169,00 грн. за період червень 2014 року.

Не погоджуючись із висновками акта перевірки, позивач подав заперечення, за результатом розгляду яких відповідач залишив висновки акта №1502/26-59-22-05/36413692 без змін, про що повідомив ТОВ «Клуб сиру» листом від 29.10.2014 №26690/10/26-59-22-05.

На підставі акта перевірки №1502/26-59-22-05/36413692 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 31.10.2014 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2 728 754,00 грн., в тому числі основний платіж - 1 819 169,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 909 585,00 грн.

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення у порядку адміністративного оскарження, передбаченому статтею 56 Податкового кодексу України.

Рішенням Головного управління ДФС у місті Києві від 26.12.2014 №3180/10/26-15-10-05-15 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 31.10.2014 № - без змін. Рішенням Державної фіскальної служби України від 23.01.2015 №1334/6/99-99-10-01-25 скарга позивача залишена без розгляду.

Вважаючи протиправним вказане податкове повідомлення-рішення ТОВ «Клуб сиру» оскаржило його до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що між ТОВ «Клуб сиру» (Замовник) та ПП «Агентство маркетингових досліджень» (Виконавець) укладено договір на надання маркетингових послуг від 01.01.2014 №39359, предметом якого є надання послуг, перелік та вид яких зазначаються в додатках до договору.

Зі змісту наданих позивачем копій первинних документів видно, що товаром, щодо якого проводилось маркетингове дослідження є твердий сир та масло вершкове ТМ «Клуб Сыра».

Позивач надав суду копію додатку №98 до договору на надання маркетингових послуг від 01.01.2014 №39359, згідно якого звітним періодом, за який проводиться маркетингове дослідження є квітень 2014 року, вартість послуг складає 5 564 500,00 грн., найменування послуг є наступним: проведення фокус-груп, проведення кількісного маркетингового дослідження у форматі польового анкетування (відкриті питання), Он-Лайн опит споживачів на базі розробленої анкети з фіксованою кількістю запитань; визначення відносної динаміки продажу продукції у торгівельній мережі, визначення залишків продукції в магазинах, що приймали участь у дослідженні, визначення об'єму продаж товарів в торгівельних точках у грошовому виразі, що приймали участь у дослідженні; визначення об'єму продаж товарів в торгівельних точках у кількісному виразі, що приймали участь у дослідженні.

Також позивач надав копію додатку №99 до договору на надання маркетингових послуг від 01.01.2014 №39359, згідно якого звітним періодом, за який проводиться маркетингове дослідження є травень 2014 року, вартість послуг складає 5 350 510,00 грн., найменування послуг є наступним: проведення фокус-груп, проведення кількісного маркетингового дослідження у форматі польового анкетування (відкриті питання), обробка результатів маркетингового дослідження та надання звіту; САРІ-опит на базі розробленої анкети з фіксованою кількістю запитань; проведення телефонного опитування респондентів; визначення відносної динаміки продажу продукції у торгівельній мережі; визначення об'єму продаж товарів в торгівельних точках у грошовому виразі, що приймали участь у дослідженні.

На підтвердження виконання сторонами умов договору на надання маркетингових послуг від 01.01.2014 №39359, позивач надав суду копії первинних документів, а саме: актів здачі-прийняття робіт, податкових накладних, звітів про проведене дослідження (а.с. 119-126 Т.І, а.с. 147-232 Т. І, а.с. 1-).

Дослідивши надані позивачем звіти про проведене маркетингове дослідження, суд встановив, що у них наявна інформація не тільки стосовно товарів, які мали бути об'єктом дослідження, а також щодо товару іншого виробника. Зокрема, у звітах наведена інформація про динаміку продажу, залишки продукції твердого сиру ТМ «Весела ферма», яка є власною торговою маркою ТОВ «АТБ-Маркет» (а.с. 210-232 Т. І, а.с. 166-174, 224-227 Т.ІІ, а.с. 29-33, 79-88, 110-112 Т. ІІІ). Наявність у звітах про динаміку продажу твердого сиру ТМ «Клуб сыра» додатково інформації про товар іншої торгової марки позивач не пояснив.

Крім того, позивач не надав на вимогу суду копії слайдів, на які є посилання у маркетингових дослідженнях (а.с. 179 Т.І, а.с. 32, 34 Т.ІІ, а.с. 97, 98, 166, 167 Т.ІІІ), анкет щодо проведеного дослідження, номерів телефонів осіб, які брали участь у телефонних опитуваннях, про які зазначав позивач у своїх поясненнях та про які вказано у первинних документах, крім того, позивач не надав довіреності на підтвердження повноважень осіб на підписання первинних документів (а.с. 117-120 Т.І), на яких від імені директора поставлено підпис іншою особою (згідно пояснень представника позивача посадовою особою ТОВ «Клуб сиру» ОСОБА_1).

Позивач не зміг пояснити хто саме і яким чином проводив маркетингові дослідження, телефонні опитування, фокус групи, тощо.

Суд дійшов висновку, що відсутність документів, які мали бути складені при реальному здійсненні маркетингового дослідження (анкети, списки телефонних номерів, слайди, тощо), а також наявність у звітах інформації щодо товарів, які не були предметом маркетингових досліджень, свідчить про відсутність наміру між контрагентами щодо настання реальних наслідків при укладанні правочинів.

На підставі пояснень представників сторін та документів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність економічної доцільності понесення витрат у розмірі більше 5 млн. грн. за місяць на маркетингові послуги у ПП «Агентство маркетингових досліджень».

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Господарські операції, як зазначено в пункті 5 статті 9 цього Закону, повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Крім того, ТОВ «Клуб сиру» не надало доказів на підтвердження наявності ділової мети та економічної доцільності понесених витрат на маркетингові послуги.

Зокрема, у адміністративній справі №826/502/15 за позовом ТОВ «Клуб Сиру» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення від 31.10.2014 №, суд встановив, що за договором на надання маркетингових послуг від 01.01.2014 №39359, укладеним з ПП «Агентство маркетингових досліджень», позивач за попередній період (березень 2014 року) поніс витрати на маркетингові дослідження близько 5 млн. грн.

Водночас, як зазначив директор ТОВ «Клуб сиру» ОСОБА_2, допитаний в якості свідка у адміністративній справі №826/502/15, зазначив, що на маркетингові дослідження витрачено близько 5 млн. грн., а дохід в цей період становив 1,9 млн. грн. Суттєву різницю між доходом і витратами на маркетингові дослідження ОСОБА_2 пояснив тим, що товариство працює на перспективу.

Згідно з підпунктом 14.136 Податкового кодексу України підприємництво - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) підчас здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Розглядувана позиція випливає зі змісту підпункту 14.1.231 Податкового кодексу України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, які мають розумну економічну причину.

Враховуючи те, що витрачаючи приблизно по 5 млн. грн. на місяць на маркетингові послуги, ТОВ «Клуб сиру» отримувало дохід приблизно 1,9 млн. грн. на місяць, що свідчить про відсутність економічної доцільності понесення витрат у вказаних розмірах на маркетингові послуги.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг (пункт 198.1 статті 198 Кодексу). Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Кодексу).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов'язковою, але не вичерпною обставиною для формування податкового кредиту. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то, відповідно, придбання таких товарів або послуг не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З аналізу наданих позивачем документів, суд дійшов висновку, що позивачем документально не підтверджено право на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість по операціям з ПП «Агентство маркетингових досліджень».

Відповідач в обґрунтування протиправності відображення у податковій звітності ТОВ «Клуб сиру» господарських операцій з ПП «Агентство маркетингових досліджень» посилався на те, що вказаний контрагент спірні послуги придбав у ТОВ «ТГС-2012», однак дане товариство не мало необхідних умов для ведення господарської діяльності.

З огляду на викладене, на підставі зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість висновків податкового органу щодо заниження ТОВ «Клуб сиру» податку на додану вартість на суму 1 819 169,00 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб сиру» відмовити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб сиру» () решту суми судового збору у розмірі 4384,80 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні 80 коп.) на розрахунковий рахунок №4007 до ГУ ДКСУ у місті Києві, код 38004897, МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський