Справа № 826/15729/14
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко Т.М.,

суддів Мацедонської В.Е., Лічевецького І.О.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2014 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області, Прокуратури м. Києва про визнання протиправним та скасування розпорядження №59Д/дск/д від 21.05.2014 року, рішення №101-дск від 21.05.2014 року, визнання бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області, Прокуратури м. Києва, в якому просив: визнати протиправними та скасувати розпорядження начальника ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 21.05.2014 № 59Д/дск/д, рішення прокурора м. Києва від 21.05.2014 № 101-дск; визнати протиправною бездіяльність ГУ СБУ у м. Києві та Київській області та прокурора м. Києва щодо поновлення допуску позивача до державної таємниці та поновити позивачу допуск до державної таємниці.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на йогом переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясовних обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20.05.2014 комісією Служби безпеки України, на підставі припису від 15.05.2014 № 51/6-60887д, проведено тематичну перевірку стану охорони державної таємниці у прокуратурі Шевченківського району м. Києва, яка підпорядкована прокуратурі м. Києва.

За результатами даної перевірки, яка оформлена актом № 51/6-60922д, комісією встановлено ряд порушень вимог затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939 (ДСК) Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях, котрі у свою чергу стали підставою для висновків про те, що стан охорони державної таємниці у прокуратурі Шевченківського району м. Києва не відповідає вимогам законодавства про державну таємницю. Зокрема, в установі не дотримуються прийому-передачі матеріальних носіїв секретної інформації у разі зміни керівника реєстру статистичних одиниць, порядку надання доступу до режимних приміщень, ведення секретного діловодства та обробки матеріальних носіїв секретної інформації за допомогою автоматизованих систем, що створює передумови до витоку секретної інформації.

У зв'язку з наведеними обставинами прийнято рішення про зупинення дії наданого прокуратурі Шевченківського району м. Києва спеціального дозволу на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею № КО2-2014-7 від 18.02.2014 року.

Крім того, зважаючи на обставини, які полягали у невиконанні керівником прокуратури ОСОБА_2 протягом виконання норм обов'язків збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялась раніше, зокрема, за відсутність передбаченого статтями 5 та 37 Закону України «Про державну таємницю» контролю за станом охорони державної таємниці, внаслідок чого в прокуратурі виникли передумови до витоку секретної інформації, зроблено висновок про скасування у встановленому законом порядку допуску до державної таємниці ОСОБА_2

21.05.2014 начальником ГУ СБУ у м. Києві та Київській області відповідно до статті 26 Закону України «Про державну таємницю» винесено розпорядження № 59Д/дск/д про скасування ОСОБА_2, прокурору Шевченківського району м. Києва, допуску до державної таємниці за формою 2, у зв'язку із невиконанням обов'язків по збереженню державної таємниці, яка йому довірена або довірялась раніше, про що листом від 21.05.2014 №51/6-60931д ГУ СБУ у м. Києві та Київській області повідомлено прокуратуру Шевченківського району м. Києва.

21.05.2014 Прокуратурою міста Києва винесено наказ № 101дск про припинення ОСОБА_2 доступу до державної таємниці, з яким позивача ознайомлено 10.07.2014, що підтверджується його особистим підписом на копії наказу, наявної в матеріалах справи.

Не погоджуючись із вищенаведеними розпорядженням та наказом, позивач звернувся до суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія Київського апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.

Закон України «Про державну таємницю» (надалі Закон №3855-XII) регулює суспільні відносини, пов'язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України.

Так, державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації мають право провадити діяльність, пов'язану з державною таємницею, після надання їм Службою безпеки України спеціального дозволу на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею (частина 1 статті 20 Закону № 3855-XII).

Надання дозволу здійснюється на підставі заявок державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій та результатів спеціальної експертизи щодо наявності умов для провадження діяльності; пов'язаної з державною таємницею. З метою визначення наявності умов для провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, Служба безпеки України може створювати спеціальні експертні комісії, до складу яких включати фахівців державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій за погодженням з їх керівниками. Результати спеціальної експертизи щодо наявності умов для провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, оформляються відповідним актом (частина 2 статті 20 Закону № 3855-XII).

Дозвіл на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, надається державним органам, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям за результатами спеціальної експертизи за умови, що вони: відповідно до компетенції, державних завдань, програм, замовлень, договорів (контрактів) беруть участь у діяльності, пов'язаній з державною таємницею; мають приміщення для проведення робіт, пов'язаних з державною таємницею, сховища для зберігання засекречених документів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, що відповідають вимогам щодо забезпечення секретності зазначених робіт, виключають можливість доступу до них сторонніх осіб, гарантують збереження носіїв секретної інформації; додержуються передбачених законодавством вимог режиму секретності робіт та інших заходів, пов'язаних з використанням секретної інформації, порядку допуску осіб до державної таємниці, прийому іноземних громадян, а також порядку здійснення технічного та криптографічного захисту секретної інформації; мають режимно-секретний орган, якщо інше не передбачено цим Законом (частина 3 статті 20 Закону № 3855-XII).

Відповідно до частини 4 статті 20 Закону № 3855-XII керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, що провадять діяльність, пов'язану з державною таємницею, мають бути обізнані з чинним законодавством про державну таємницю.

Термін дії дозволу на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, встановлюється Службою безпеки України і не може перевищувати 5 років. Його тривалість залежить від обсягу робіт (діяльності), що здійснюються державним органом, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією, ступеня секретності та обсягу пов'язаних з цими роботами (діяльністю) відомостей, що становлять державну таємницю, а також категорії режиму секретності (частина 5 статті 20 Закону № 3855-XII).

Дозвіл на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, не надається, якщо відсутні умови для провадження такої діяльності, передбачені цією статтею, а також якщо керівник підприємства, установи, організації не є громадянином України або не має допуску до державної таємниці (частина 6 статті 20 Закону № 3855-XII).

Дозвіл на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, може бути скасований або його дія може бути зупинена Службою безпеки України на підставі акта проведеної нею перевірки, висновки якого містять дані про недодержання державним органом, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією умов, передбачених цією статтею (частина 7 статті 20 Закону № 3855-XII).

Державним органам, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям, що провадять діяльність, пов'язану з державною таємницею, за результатами спеціальної експертизи надаються відповідні категорії режиму секретності (перша, друга або третя), що зазначаються Службою безпеки України у дозволах на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею (частина 8 статті 20 Закону № 3855-XII).

Державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, яким надано зазначений у цій статті дозвіл, набувають права на доступ до конкретної секретної інформації згідно з рішенням державних органів, уповноважених державним експертом з питань таємниць приймати такі рішення. За погодженням з цими органами здійснюється передача секретної інформації або її матеріальних носіїв державним органам, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам і організаціям, які мають дозвіл на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею (частина 9 статті 20 Закону № 3855-XII).

Порядок надання, переоформлення, призупинення та поновлення дії або скасування дозволу на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, форма акта спеціальної експертизи щодо наявності умов для провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, форма дозволу на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, та категорії режиму секретності встановлюються Кабінетом Міністрів України (частина 10 статті 20 Закону № 3855-XII).

Положеннями частини 2 статті 22 Закону № 3855-XII визначено, що допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України.

Для розгляду питання про надання громадянам допуску до державної таємниці державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, де працюють, проходять службу або навчаються громадяни, оформляються документи, які надсилаються до органів Служби безпеки України. Перелік та форми таких документів, а також порядок їх надання визначаються Кабінетом Міністрів України (частина 4 статті 22 Закону № 3855-XII).

Водночас частиною 7 статті 22 Закону № 3855-XII встановлено, що надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв'язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов'язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв'язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 23 Закону № 3855-XII у разі невиконання громадянином обов'язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялася раніше, у наданні допуску до державної таємниці може бути відмовлено.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону № 3855-XII скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв'язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

Так, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді прокурора Шевченківського району м. Києва, отримав допуск до державної таємниці за формою 2 згідно розпорядження УСБУ у м. Києві від 25.10.2012 № 241Д/дск, надавши при цьому власне письмове зобов'язання щодо збереження державної таємниці.

Комісією Служби безпеки України, на підставі припису від 15.05.2014 № 51/6-60887д, було проведено тематичну перевірку стану охорони державної таємниці у прокуратурі Шевченківського району м. Києва, яка підпорядкована прокуратурі м. Києва, яка була оформлена актом від 20.05.2014 № 51/6-60922д.

Відповідно до акта перевірки ГУ СБУ у м. Києві та Київській області виявлені численні порушення законодавства про державну таємницю у діяльності прокуратури Шевченківського району м. Києва, внаслідок відсутності контролю за станом охорони державної таємниці з боку керівника установи ОСОБА_2, а саме, що призначення ОСОБА_3 на посаду головного спеціаліста з питань захисту державних таємниць на час проведення перевірки не погоджено з Службою безпеки України, а відповідні матеріали навіть не направлялись на адресу Служби безпеки України; - позивачем не вжито заходів щодо отримання нового атестату відповідності на автоматизовану систему, призначену для обробки секретної інформації, й працівниками прокуратури продовжувалось виготовлення секретних документів за допомогою зазначеної системи.

Також перевіркою було встановлено відсутність контролю при звільненні працівників прокуратури, які мали доступ до секретної інформації, без складання відповідних актів прийому-передачі, як і складанні таких актів при виконанні обов'язків спеціаліста з питань захисту державних таємниць, доступ осіб без відповідних дозволів до режимно-секретних органів та сховищ.

Так, відповідно до ч.1ст.37 Закону України «Про державну таємницю», саме керівники державних органів зобов'язані здійснювати постійний контроль за забезпеченням охорони державної таємниці.

Таким чином, на підставі невиконання позивачем обов'язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялася раніше, йому було правомірно скасовано допуск до державної таємниці.

Крім того, Відповідно до ч.6 ст.37 Закону України «Про державну таємницю» висновки Служби Безпеки України, викладені в актах офіційних перевірок за результатами контролю стану охорони державної таємниці, є обов'язковими для виконання посадовими особами підприємств, установ та організацій незалежно від їх форм власності.

Так, листом ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 21.05.2014 №51/6-60924 було проінформовано прокуратуру міста Києва, що у зв'язку із невиконанням прокурором Шевченківського району м. Києва Мармишем В,І. обов'язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялась раніше, зокрема, відсутність контролю за станом охорони державної таємниці, внаслідок чого у прокуратурі району виникли передумови для витоку секретної інформації, допуск до державної таємниці йому підлягає скасуванню у встановленому законом порядку.

За ст. 26 Закону України «Про державну таємницю» скасування наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби Безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених ст.23 цього Закону, зокрема невиконання громадянином обов'язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялась раніше.

Розпорядженням начальника ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 21.05.2014 №59Д/дск/д ОСОБА_2 скасовано допуск до державної таємниці, про що повідомлено прокуратуру м. Києва.

У зв'язку зі скасуванням 21.05.2014 ГУ СБУ у м. Києві та Київській області допуску ОСОБА_2 до державної таємниці, прокуратурою міста Києва 21.05.2014 прийнято рішення №101дск про припинення доступу ОСОБА_2 до державної таємниці, про що видано наказ.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, було доведено правомірність своїх рішень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові суду першої інстанції, та не є підставою для її скасування.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2014 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.М.Грищенко

Судді В.Е.Мацедонська

І.О.Лічевецький

Повний текст рішення виготовлено 23.02.2015р.

Головуючий суддя Грищенко Т.М.

Судді: Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.