Справа № 810/5412/14
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5412/14 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В. Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Безименної Н.В.,

суддів: Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.,

при секретарі Авраменко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до акціонерного товариства "Автотранспортник" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року Київське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося в Київського окружний адміністративний суд з позовом до акціонерного товариства "Автотранспортник" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення суду вмотивовано тим, що позивачем не надано суду доказів і не доведено у встановленому порядку, що на підприємстві відповідача не були створені робочі місця для інвалідів відповідно до необхідної кількості.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що виконанням нормативу є лише працевлаштування інваліда на основне місце роботи, а обов'язок по працевлаштуванню покладається законодавцем виключно на роботодавців, тому відповідач не може бути звільнений від відповідальності за невиконання норм Закону.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини та наданим доказам дав правильну правову оцінку і дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно поданого відповідачем до Фонду звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2013 рік (а.с. 5-6): середньооблікова кількість штатних працівників у 2013 році становила - 76 осіб, з них середньооблікова чисельність фактично працюючих інвалідів - 2 особа; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 3 особи.

Відповідачем протягом 2013 року подавалися звіти про наявність вакансій для інвалідів, форми № 3-ПН до фастівського районного центру зайнятості, про що свідчать звіти, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про основи захищеності інвалідів» забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Тобто, забезпечення прав інвалідів на працевлаштування здійснюється двома шляхами: безпосереднє звернення інваліда до підприємства або звернення інваліда до державної служби зайнятості (з подальшим його направленням на підприємство, на якому є відповідні вакансії).

При цьому, частиною 3 статті 18 вказаного Закону чітко визначені обов'язки підприємства, що використовує найману працю виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що стаття 18 Закону не встановлює правил, за якими підприємство було б зобов'язане самостійно здійснювати пошук інвалідів для їх працевлаштування на своєму підприємстві.

Колегія суддів наголошує на тому, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що інваліди до відповідача на працевлаштування не направлялись та не зверталися. Докази відмови з боку відповідача у працевлаштуванні інвалідів в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів того, що акціонерне товариство "Автотранспортник" не створило робочі місця для інвалідів, відмовило інвалідам у прийнятті на роботу, несвоєчасно надавало державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, або несвоєчасно звітувало Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України позивачем не надано, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 212 та 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 23 лютого 2015 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді: В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.