Справа № 820/18067/14
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 р.Справа № 820/18067/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника відповідача Піскун О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЛКАНТЕХ" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2014р. по справі № 820/18067/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЛКАНТЕХ"

до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

22 грудня 2014 року постановою Харківського окружного адміністративного суду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЛКАНТЕХ" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - залишено без задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "БАЛКАНТЕХ", не погодившись із рішенням суду, посилаючись на неповне дослідження судом обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Вказує, що до перевірки Товариством були надані всі необхідні первинні документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ "Комп'ютери-М", та складені у відповідності до вимог щодо їх форми та змісту згідно Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. N 88. Вказані первинні документи були надіслані на виконання вимог інформаційного запиту податкового органу, який передував проведенню перевірки. Жодні додаткові документи під час проведення перевірки відповідачем не витребовувались.

Крім того, вважає, що складання оскаржуваного акту №2090/20-30-22-01/34859198 від 30.05.2014 року та внесення коригувань до електронних баз даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України", "Податковий блок", "Облік платників і платежів", "Бест-звіт" порушує права та інтереси позивача, оскільки сприяє розголошенню неправдивих відомостей, погіршує ділову репутацію Товариства.

Державна податкова інспекція у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області письмових заперечень на апеляційну скаргу до суду не подала.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - відповідач, ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова) проведено позапланову документальну невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкантех" з питань перевірки відносин з платниками податків ТОВ "Комп'ютери-М" за вересень, жовтень 2013 року, ТОВ "Албес" за грудень 2013 року, ТОВ "НТЦ "Айріс" за січень 2014 року.

30 травня 2014 року за результатами проведеної перевірки складено акт № 2090/20-30-22-01/38279165 (т. 1 а.с. 21-47), яким встановлено порушення:

- ст. 187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого підприємством завищено податкові зобов'язання за вересень, жовтень, грудень 2013 року, січень 2014 року всього у сумі 59775,36 грн.;

- п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, в результаті чого підприємством завищено податковий кредит за період за вересень, жовтень, грудень 2013 року, січень 2014 року всього у сумі 65856,85 грн.;

- п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, внаслідок формування сум податкового кредиту від здійснення діяльності з ТОВ "Комютери-М" занижено ПДВ до сплати на загальну суму 8615 грн., у т.ч. за вересень 2013 року у сумі 6810 грн., за жовтень 2013 року у сумі 1805 грн.;

- п. 138.1, п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, внаслідок формування сум витрат від здійснення діяльності з ТОВ "Комп'ютери-М" та, як наслідок, заниження суми податку на прибуток за 2013 рік у розмірі 8184 грн. (т. 1 а.с. 46).

07 червня 2014 року на підставі акту перевірки № 2090/20-30-22-01/38279165 від 30.05.2014 року ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 10230 грн. (т. 1 а.с. 48).

За результатом адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення від 07.06.2014 року за № залишене без змін (т. 1 а.с. 49-56).

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову ТОВ "Балкантех" в частині визнання протиправними дій відповідача зі встановлення в Акті №2090/20-30-22-01/34859198 від 30.05.2014 року висновків щодо заниження суми податку на прибуток за 2013 рік в розмірі 8184 грн., суд першої інстанції виходив з того, що зазначені вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, тобто обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов'язків.

Тобто, предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь - які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до п.58.1 ст.58 та п.86.8 ст.86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Таким чином, висновки акту перевірки та власне сам акт перевірки не є рішенням органу владних повноважень та не має і не може мати для платника податків будь-яких наслідків, оскільки він призначається для керівника податкового органу, який повинен прийняти на його основі відповідне рішення, яке і визначає грошові зобов'язання платникові податків.

Отже, виключно результат реалізації повноваження податкового органу (а саме - рішення контролюючого органу), а не процес реалізації його повноважень (як то, дії по проведенню перевірки та складанню акта перевірки) може бути об'єктом судового оскарження.

З позовної заяви вбачається, що платник податків фактично оскаржує висновки акта перевірки, до якого, в разі незгоди з висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, платник податків має права подати заперечення згідно з п. 86.7 ПКУ, які в свою чергу повинні бути враховані при винесенні надалі податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо викладення в Акті №2090/20-30-22-01/34859198 від 30.05.2014 року висновків про порушення ТОВ "Балкантех" податкового законодавства.

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ "БАЛКАНТЕХ" в частині визнання протиправними дій відповідача щодо внесення змін до електронної баз даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до картки особового рахунку ТОВ "Балкантех" на підставі відомостей, викладених в №2090/20-30-22-01/34859198 від 30.05.2014 року, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У пп. 14.1.171. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України вказано, що податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію". Згідно ст. 16 Закону України "Про інформацію" податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Згідно статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Наказом Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року «Про введення в експлуатацію інформаційної системи «Податковий блок» з 01.01.2013 року було введено в експлуатацію ІС «Податковий блок» в органах державної податкової служби всіх рівнів.

Згідно п. 2.1. наказу Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року «Про введення в експлуатацію інформаційної системи «Податковий блок» існуючі інформаційні системи експлуатувалися паралельно з інформаційною системою «Податковий блок» до 31.01.2013 року.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів статті 74 Податкового кодексу України та з урахуванням викладеного, система "Податковий блок" повинна відображати фактичні задекларовані позивачем показники своєї господарської діяльності, її корегування можливе лише за наслідками узгодження податкових зобов'язань та податкового кредиту, а податкові органи використовують вказану систему у своїй роботі, в тому числі, й для співставлення показників, які задекларовані позивачем та його контрагентами, розбіжності в яких призводять до створення штучних підстав для проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності.

Таким чином, зміни до інформаційної бази даних "Податковий блок" щодо податкових зобов'язань суб'єкта господарювання мають вноситись за умови належного узгодження податкового зобов'язання позивача та за наслідками прийнятого податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи вбачається, що дані податкової звітності ТОВ "БАЛКАНТЕХ" відображені в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" відповідно до самостійно задекларованих позивачем показників, жодні коригування на підставі Акту від 30.05.2014 року №2090/20-30-22-01/38279165 не вносились. Вказана інформаційна система лише містить інформацію щодо проведених заходів податкового контролю та його результатів і не змінює даних податкової звітності позивача.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 17.06.2014 року №, суд першої інстанції виходив з того, що до перевірки не було надано всіх необхідних первинних документів на підтвердження реального характеру господарських операцій за спірний період. Крім того, подані перевіряючим видаткові накладні оформлені з порушення норм щодо їх форми та змісту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.138.1 ст. 138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно п.138.4 ст. 138 ПК України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Також, п.п.139.1.9 встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З матеріалів справи вбачається, що у перевіряємий період між позивачем (покупець) та ТОВ "Комп'ютери-М" ( продавець) було укладено договір постачання №209 від 02.09.2013 року. Відповідно до умов вказаного правочину, продавець зобов'язується передати у власність покупця товар відповідно до його замовлення протягом 20 календарних днів з моменту виконання покупцем оплати товару, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати отриману продукцію на умовах, зазначених у вказаному договорі.

Відповідно до п. 7 вказаного договору, приймання та передача товару оформлюється видатковою накладною, яка підписується працівниками покупця та продавця, що мають повноваження та відповідний освітньої-кваліфікаційний рівень для виявлення можливих недоліків товару в момент передачі.

Необхідною умовою договору, укладеного позивачем з ТОВ "Комп'ютери-М", є замовлення, яким покупець визначає замовлення товару та отримує погодження від продавця, що визначає найменування, кількість та встановлює ціну, після чого товар поставляється.

До перевірки позивач надав розшифровку податкових зобов'язань та податкового кредиту за вересень, грудень 2013р., січень 2014р., податкові та видаткові накладні, копію договору № 209 від 02.09.2013р.

В ході судового розгляду позивач також надав договір на надання транспортно-експедиційних послуг № 230713/01 від23.07.2013р., акти прийняття надання транспортних послуг, товарно-транспортні накладні, договір оренди приміщення від 01.09.2013р., звіт дебетових та кредитових операцій.

Ані до перевірки, ані під час адміністративного оскарження, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції позивач не надав доказів використання товару у господарській діяльності товару, придбаного у ТОВ КОМП'ЮТЕРИ-М» за наступними податковими накладними: № 917003 від 17.09.2013р., № 1025005 від 25.10.2013р„ № 1028008 від 28.10.2013р.

Також, договором обумовлено, що ТОВ «Балкантех» направляє замовлення, яким визначає асортимент товару та отримує погодження від ТОВ КОМП'ЮТЕРИ-М», що визначає найменування, кількість та встановлює ціну, після чого товар поставляється. Всупереч вказаному, жодних документальних підтверджень наявності погоджень товару, отриманого від постачальника позивачем не надано.

Слід звернути увагу, що в товарно-транспортних накладних, які виписано для перевезення товару від ТОВ «Балкантех» до ТОВ «КОМП'ЮТЕРИ-М», зазначено адресу розвантаження товару - вул. Тахіатшанська, 3, м. Харків. За вказаною адресою позивач надав договір оренди приміщення, проте, наявність лише складеної угоди не може підтверджувати факт того, що товар фізично знаходився на складах позивача, оскільки документів складського обліку, які б підтверджували фактичне прийняття ТМЦ на зберігання та рух на складах ані до перевірки, ані в ході судового розгляду не надано. Також відсутні акти прийняття приміщення ТОВ «Балкантех» та понесення за рахунок цього витрат.

Для перевезення товару позивач залучив перевізника ТОВ «Вегамакс», з яким укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 230713/01 від 23.07.2013р. До суду першої інстанції позивач надав акти надання транспортних послуг, зі змісту яких не можливо визначити конкретні адреси, за якими було здійснено транспортування товару, а отже і не можливо встановити на виконання яких операцій складені зазначені документи.

Також, в товарно-транспортних накладних відсутні відомості щодо реквізитів довіреностей, які уповноважують осіб на отримання товару та відсутні посилання на видаткові, податкові накладні або інші супровідні документи на ТМЦ, які б свідчили про їх належність саме до спірних відносин.

Доказів понесення витрат на транспортування, що формують собівартість реалізованого товару, з матеріалів справи не вбачається, хоча, відповідно до умов договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 230713/01 від 23.07.2013р., оплата здійснюється протягом трьох банківських дні з моменту їх отримання.

Всупереч умовам договору № 209 від 02.09.2013р., перерахунок грошових коштів на користь ТОВ «КОМП'ЮТЕРИ-М» проведено не в повному обсязі, в той час як, договором обумовлено передплату (п. 1.1), а в разі виникнення форс-мажорних обставин, проведення оплати здійснюється в межах 60 діб з моменту отримання товару. Загальна сума поставки за договором складає 194 929.50грн.

Відсутні належні докази, щодо якості та відповідності поставленого товару державним стандартам, вимоги до якого визначено договором (п.4, 5.1.1).

Видаткові накладні всупереч ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не містять відомостей щодо місця їх складання. У видаткових накладних № Км-0000277 від 17.09.2013р., № Км-0000278 від 19.09.2013р., № Км-0000371 від 31.10.2013р., № Км-0000368 від 10.10.2013р., № Ком-0552 від 25.10.2013р„ № Км-0000370 від 28.10.2013р., № Км-0000367 від 07.10.2013р., відсутні відомості щодо реквізитів довіреностей виписаних на осіб, уповноважених на отримання товару.

Відповідно до пункту 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 № 99 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.06.1996 за № 293/1318, сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери відпускаються покупцям або передаються безоплатно тільки за довіреністю одержувачів. Проте позивачем не надано як до перевірки так і до суду першої інстанції витягу з журналу реєстрації видачі довіреностей.

Приписами п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України на платника податків покладено обов'язок надати контролюючим органу в повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. При цьому, за змістом абзацу 1 п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України факт ненадання документів, що підтверджують показники податкової звітності, до закінчення перевірки слід кваліфікувати як відсутність таких документів на час складання податкової звітності. Вказане кореспондується і з положеннями абзацу 2 п. 44.6 ст. 44 та п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України, в котрих наведено виключні випадки, за яких ненадані при проведенні перевірки документи мають бути враховані контролюючим при прийнятті рішення та можуть впливати на його правомірність.

Колегія суддів критично оцінює посилання позивача у апеляційній скарзі на той факт, що до перевірки ТОВ "БАЛКАНТЕХ" були надані всі необхідні первинні документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ "Комп'ютери-М", а податковим органом жодні додаткові документи під час проведення перевірки не витребовувались.

Так, згідно пункту 44.7. ст.44 Податкового кодексу України, у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Таким чином, позивач, отримавши спірний Акт перевірки був наділений правом надіслати податковому органу первинні документи, які б підтверджували реальний характер проведених господарських операцій у період, що перевірявся. Проте, ТОВ "БАЛКАНТЕХ" не було надано доказів на підтвердження того факту, що під час перевірки, чи після її завершення відповідачу надавались первинні бухгалтерські документи, що підтверджують рух придбаних товарів, їх зберігання, а також використання придбаної продукції у власній підприємницькій діяльності позивача.

Відповідно до вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЛКАНТЕХ" - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2014р. по справі № 820/18067/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко О.І.
Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В. Спаскін О.А.
Повний текст ухвали виготовлений 27.02.2015 р.

Помічник судді Цюпак О.П.