Справа № 2а-3032/12/1070
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Київ К/800/2852/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою заступника Дніпровського екологічного прокурора на постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року у справі за позовом Першого заступника Дніпровського екологічного прокурора до Дніпровського басейнового управління водних ресурсів Державного водного господарства України про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИЛА:

Перший заступник Дніпровського екологічного прокурора звернувся з позовом до Дніпровського басейнового управління водних ресурсів про визнання протиправним та скасування дозволу на проведення робіт (крім будівельних) на землях водного фонду №18 від 24 листопада 2009 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуваний дозвіл в порушення п. 6 Порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 557 від 12.07.2005 року, мав бути підписаний начальником управління, а не головним інженером, який не є керівником управління.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Київського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2012 року та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року, заступник Дніпровського екологічного прокурора звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на те, що при прийнятті зазначених судових рішень було порушено норми матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 24 листопада 2009 року Дніпровським басейновим управлінням водних ресурсів видано дозвіл № 18 на проведення робіт (крім будівельних) на землях водного фонду. Вказаний дозвіл дає право Товариству з обмеженою відповідальністю "Будіндустрія-Сервіс ЛТД" на здійснення днопоглиблення (розчистка) русла р. Десна на відстані 18-32 км від гирла території Броварського району Київської області та видобування пісків відповідно до Спеціального дозволу на користування надрами Міністерства навколишнього середовища України № 5005 від 03.09.2009 року в об'ємі 6587,435 тис. кубічних метрів.

Даний дозвіл був підписаний на підставі п. 3 наказу Дніпровського басейнового управління водних ресурсів № 249 від 31.10.2008 року головним інженером управління ОСОБА_4

17 травня 2012 року заступником Дніпровського екологічного прокурора прийнято протест № 07/4-1215 вих.-12, згідно з яким позивач вимагав від Дніпровського басейного управління водних ресурсів скасувати дозвіл на проведення робіт (крім будівельних) на землях водного фонду № 18 від 24.11.2009 року, як незаконний, оскільки в порушення п. 6 Порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 557 від 12.07.2005 року, даний дозвіл мав бути підписаний начальником управління, а не головним інженером, який не є керівником управління.

Однак листом від 01.06.2012 року № АС/9-700 Дніпровське басейнове управління водних ресурсів відхилила вказаний протест прокурора.

Вважаючи що зазначений дозвіл виданий з порушенням чинного законодавства, а також у зв'язку з відхиленням протесту, прокурор і звернувся з даним позовом.

Розглядаючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди попередніх інтонацій дійшли висновку щодо відсутності підстав для анулювання дозволу на проведення робіт (крім будівельних) на землях водного фонду, передбачених Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" та Порядком видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 557 від 12.07.2005 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" (далі - Закон) дозвільні органи - це органи виконавчої влади, державні колегіальні органи, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, уповноважені відповідно до цього Закону видавати документи дозвільного характеру.

Частиною першою статті 4-1 вказаного Закону передбачено, що порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів їх територіальними (регіональними, місцевими) органами встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 10 Порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.07.2005 року № 557, дозвіл може бути анульовано у разі:

- подання суб'єктом господарювання заяви про анулювання дозволу;

- прийняття рішення про скасування державної реєстрації суб'єкта господарювання;

- виявлення недостовірних відомостей у документах, поданих суб'єктом господарювання для отримання дозволу;

- систематичного порушення водного законодавства та законодавства про охорону навколишнього природного середовища;

- аварії, пожежі, нещасного випадку тощо, якщо в акті розслідування цієї події зазначено, що однією з її причин є недодержання умов дозволу;

- створення перешкод під час проведення посадовими особами органу, що його видав, перевірок додержання умов дозволу.

Отже, пунктом 10 Порядку встановлено вичерпний перелік підстав для анулювання дозволу на проведення днопоглиблюваних робіт. При цьому зазначеним Порядком взагалі не передбачає скасування виданих суб'єктами господарювання дозволів.

Таким чином, даний перелік не передбачає анулювання або скасування дозволу у зв'язку з підписанням його не уповноваженою на видачу таких дозволів особою.

Згідно з п. 6 Порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 557 від 12.07.2005 року, дозвіл підписується керівником органу, що його видав і скріплюється печаткою.

Як вбачається з оскаржуваного дозволу, він був підписаний головним інженером Дніпровського басейнового управління водних ресурсів ОСОБА_4 При цьому, судами попередніх інстанцій було встановлено, що пунктом 3 наказу Дніпровського басейнового управління водних ресурсів № 249 від 31.10.2008 року "Про розподіл функціональних повноважень між начальником Дніпровського БУВР та його заступниками" надано повноваження головному інженеру ОСОБА_4 і заступникам начальника управління ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на видання і підпис організаційно-розпорядчих та фінансових документів, у тому числі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду, передбачених ст. 86 Водного кодексу України, та інших документів відповідно до Положення про Дніпровське басейнове управління водних ресурсів.

Відповідно до чинного законодавства до керівників державних підприємств, установ, організацій різних форм власності відносяться також і їхні заступники, а тому передача начальником Дніпровського БУВР свого права підпису певних документів своїм заступникам є його правом, що не є порушенням закону.

Отже, суди дійшли вірного висновку, що у даному випадку дозвіл був підписаний головним інженером управління в межах його повноважень, визначених той час наказом № 249 від 31.10.2008 року Дніпровського басейнового управління водних ресурсів.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу заступника Дніпровського екологічного прокурора відхилити, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: