Справа № 809/349/15
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2015 р. Справа № 809/349/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

cудді Главача І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Куриша Р.В.,

представника позивача - Ясінського Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Головного управління державної фіскальної служби в Івано-Франківській області

до відповідача: ОСОБА_2

про стягнення заборгованості у сумі 2 968,93 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

26.01.2015 року Державна податкова інспекція у Надвірнянському районі Головного управління державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (надалі - позивач, ДПІ у Надвірнянському районі) звернулася з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач) про стягнення податкового боргу у сумі 2 968,93 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що за відповідачем залишається непогашеною податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв'язку з несплатою штрафних (фінансових) санкцій у сумі 2 968,00 грн., застосованих до відповідача згідно податкового повідомлення-рішення № від 18.06.2014 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному розмірі. Суду пояснив, що за результатами позапланової невиїзної перевірки відповідача позивачем згідно податкового повідомлення-рішення № від 18.06.2014 року донараховано ОСОБА_2 11 195,70 грн. податку на доходи фізичних осіб та 2 968,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій. Зазначив, що дане податкове повідомлення-рішення відповідачем не було оскаржене. Основний платіж платником сплачено добровільно, непогашеним залишається штраф у сумі 2 968,00 грн., який представник позивача просив стягнути у судовому порядку, а позов - повністю задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, хоча про про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином в обох випадках, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.21, 26).

Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи суду не подав.

За таких обставин, суд вбачає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності відповідача.

Вислухавши представника позивача, розглянувши матеріали адміністративної справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом зазначає, що ОСОБА_2 у відповідності до пункту 162 статті 162 Податкового кодексу України, являється платником податку на доходи фізичних осіб.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори (пункт 8.1.).

Підпунктом 9.1.2 пункту 9.1 статті 9 цього Кодексу до загальнодержавних податків та зборів належить, зокрема, податок на доходи фізичних осіб.

Згідно пункту 162 статті 162 згаданого Кодексу платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи (підпункт 162.1.1); податковий агент (підпункт 161.1.3).

Згідно пункту 16.1 статті 16 цього Кодексу платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (підпункт 16.1.4); сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4).

Статтею 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (пункт 49.1).

Відповідно пункту 36.1 статті 36 даного Кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

З матеріалів справи вбачається, що з 23.05.2014 року по 27.05.2014 року посадовими особами ДПІ у Надвірнянському районі проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_2 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з отриманих доходів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено акт за № 201/17/НОМЕР_2 від 05.06.2014 року.

В даному акті перевірки зафіксовано факт неподання ОСОБА_2 до податкового органу декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік, внаслідок чого платником не сплачено податок на доходи фізичних осіб з отриманих у 2012 році доходів, зокрема, з вартості успадкованого від громадянина ОСОБА_3 майна у сумі 223 914,00 грн., чим порушено вимоги підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, пункту 167 статті 167, підпункту 174.2.2 пункту 174.2 статті 174, пунктів 179.1, 179.7 статті 179 Податкового кодексу України(а.с.8-10).

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно підпункту 164.2.10 пункту 164.2 статті 164 цього Кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Підпунктом 174.2.2 пункту 174.2 статті 174 згаданого Кодексу об'єкти спадщини оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу, вартість будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення.

Згідно пункту 167.2 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.

Таким чином, ОСОБА_2 з успадкованого від громадянина ОСОБА_3 майна, вартість якого становить 223 914,00 грн., зобов'язаний був задекларувати та сплатити податок на доходи фізичних осіб у сумі 11 195,70 грн. (223 914,00 грн. ? 5%).

Відповідно до підпункту 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.

Згідно пункту 123.1 статті 123 цього Кодексу у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Крім того, пунктом 120.1 статті 120 даного Кодексу закріплено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Враховуючи вищевикладене, ДПІ у Надвірнянському районі на підставі акту перевірки за № 201/17/НОМЕР_2 від 05.06.2014 року винесено податкове повідомлення-рішення за № від 18.06.2014 року, згідно якого ОСОБА_2 донараховано 11 195,70 грн. податку на доходи фізичних осіб та нараховано штраф у загальній сумі 2 968,00 грн. (2 798,90 грн. +170,00 грн.) (а.с.11).

У відповідності до вимог пункту 113.1 статті 113 Податкового кодексу України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення за № від 18.06.2014 року відповідачем отримано особисто 18.06.2014 року (а.с.11).

У судовому засіданні з'ясовано, що вказане податкове повідомлення-рішення платником не було оскаржено, однак нарахована сума грошового зобов'язання ОСОБА_2 сплачена частково у розмірі 11 195,70 грн., непогашеним залишається штраф у розмірі 2 968,00 грн.

Згідно абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України надіслано ОСОБА_2 податкову вимогу № 785-25 від 09.07.2014 року на суму 2 968,93 грн., яку ним отримано 11.07.2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.5, 6).

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 цієї статті встановлено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що грошові зобов'язання зі сплати штрафних (фінансових) санкцій у сумі 2 969,93 грн., застосованих до відповідача згідно податкового повідомлення-рішення № від 18.06.2014 року, є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено. Наявність податкового боргу підтверджується обліковою карткою платника податків - ОСОБА_2 (а.с.7) та іншими матеріалами справи.

Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено.

Доказів сплати податкового боргу відповідач суду не представив, чим фактично не заперечив наявність заборгованості, яка є предметом спору у даній справі.

За таких обставин, податковий борг у сумі 2 968,93 грн. підлягає стягненню у судовому порядку.

Статтею 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 даного Кодексу стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно з пункту 95.3. статті 95 цього Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) в дохід держави заборгованість у сумі 2 968 (дві тисячі дев'ятсот шістдесят вісім) грн. 93 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Главач І.А.

Постанова складена в повному обсязі 27.02.2015 року.