Справа № 872/11551/13
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2015 рокусправа № 808/3276/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 червня 2013 року

по справі № 808/3276/13-а за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Світлотехніка»

до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Державної податкової служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Світлотехніка» звернулось з позовом до суду, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 04 січня 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків податкового органу, яких він дійшов за результатами позапланової невиїзної перевірки, по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Цоколь» та ТОВ «ТДС Плюс», оскільки послуги, отримані від ТОВ «ТДС Плюс», використовувалися в господарській діяльності позивача, під час перевірки надані всі документи, які підтверджують фактичне здійснення вказаних операцій. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06 червня 2013 року дайни позов задоволено.

Не погодившись з ухваленою постановою Державна податкова інспекція у Заводському районі м. Запоріжжя подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, постанову прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що за результатами скарги позивача від 27 грудня 2012 року №6304/10/10-420 на винесене відповідачем 18 жовтня 2012 року податкове повідомлення рішення № , ДПІ у Заводському районі проведено повторну перевірку ПАТ «Світлотехніка» з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2009 року по 31 грудня 2011 року, за наслідками якої податковим органом складено акт перевірки №1069/22-022/02970085 від 20 грудня 2012 року та прийнято податкове повідомлення - рішення, яким зобов'язано позивача сплатити податкове зобов'язання з податок на прибуток на загальну суму 758919,00 грн.

Підставою для невизнання податковою інспекцією права позивача на формування податкового кредиту по операціям з ТОВ «ТДС Плюс» та ТОВ «Цоколь» став висновок про відсутність факту реального вчинення спірних господарських операцій через відсутність у зазначених контрагентів об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів за період з 01 квітня по 31 серпня 2010 року, що випливає у нікченімть укладених угод по всьому ланцюгу постачання.

Вирішуючи спірні правовідносини та задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з безпідставності спірного податкового повідомлення - рішення з огляду на наявність у позивача всіх необхідних документів бухгалтерського обліку на підтвердження факту реальності вчинення господарських операцій з його контрагентами.

Колегія суддів виходячи з фактичних обставин справи погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно по 5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

За змістом п.п.5.2.1 п.5.2 си.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) та охороною праці з урахуванням положень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Відповідно до абз. 4 п.п.5.3.9 п.5.3 цієї ж статті Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунками, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

З аналізу наведених норм випливає, що право платника на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат надається добросовісним платникам для компенсації реально понесених ними витрат, пов'язаних з отриманням прибутку, внаслідок чого обумовлюється необхідністю підтвердження належними документами факту понесення таких витрат.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, на підтвердження реальності укладених договорів поставки з ТОВ «ТДС Плюс» від 30 грудня 2010 року №1208/1/10, №706/1/11 від 01.07.2011 р., №1202/2/10 від 31.12.2010 року позивачем надано податкові накладні, акти передачі - приймання виконаних робіт, видаткові накладні, журнали ордери по рахунку 631, акти здачі - прийняття робіт.

На підтвердження факту здійснення оплати до матеріалів справи надано виписки по рахунку. На підтвердження використання в господарській діяльності отриманих товарів та послуг надані звіти про обіг номенклатури.

Наведені документи об'єктивно розцінено судом як належне документальне підтвердження реальності характеру спірних господарських операцій .

При цьому, на час здійснення спірних фінансово - господарських операцій ТОВ «ТДС Плюс» був зареєстрований в установленому законом порядку, відповідав ознакам і поняттю юридичної особи та виступав правоздатним учасником господарського обороту.

Також судом вірно зазначено, що саме по собі порушення контрагентом податкового законодавства за ланцюгом постачання не може призводити до недійсності всіх угод до кінцевого отримувача товару та свідчити про порушення податкового законодавства саме у позивача, скільки відносини між попередніми постачальниками у ланцюгу поставок не позбавляють правового значення належним чином оформлених первинних документів та не впливають на реальність господарських операцій, вчиненої між кінцевим отримувачем товару та його безпосереднім контрагентом (Постанова Верховного Суду України від 11 січня 2011 року).

Крім того, в оскаржуваному рішенні суд дійшов обґрунтованого висновку щодо безпідставності донарахуванню податковою інспекцією позивачу податкового зобов'язання по взаємовідносинам з ТОВ «Цоколь», оскільки вказані суми Товариством декларувалися у рядку 04.10 (витрати на поліпшення основних фондів та нафтогазових свердловин), які відповідно до п.п.5.3.2 п.5.3 ст.5 ЗУ «Про оподаткування прибутку підприємств» не включаються до складу валових витрат.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про дотримання Товариством необхідних умов для формування податкового кредиту та про відсутність у податкового органу підстав для здійснення оспорюваних донарахувань є цілком обґрунтованим з яким погоджується і судова колегія апеляційного суду.

Таким чином, зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення не допущено порушень норм матеріального і процесуального права, а викладені в ньому висновки відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 червня 2013 року по справі № 808/3276/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено 23 лютого 2015 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова