Справа № 653/1216/14-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 р. Справа № 653/1216/14-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Берлімова Ю.Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 28 листопада 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області про скасування постанови про накладення штрафу та стягнення моральної шкоди і судових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

22.04.2014р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Інспекції ДАБК у Херсонській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення вимог від 04.06.2014р., просив суд скасувати постанову заступника начальника інспекції №7/21-04-14-177 від 11.04.2014р. про накладення на нього штрафу в сумі 5950 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.96 КУпАП, а також стягнути з державного бюджету моральну шкоду в сумі 5000 грн., судовий збір в сумі 73,08 грн. та інші судові витрати в сумі 125,70 грн. (105,60 + 20,10).

23.04.2014 року ухвалою судді Генічеського районного суду Херсонської області вказану позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху у зв'язку із несплатою позивачем судового збору.

05.05.2014 року ухвалою судді Генічеського районного суду Херсонської області відкрито провадження у даній справі.

18.08.2014 року постановою Генічеського районного суду Херсонської області позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Інспекції ДАБК у Херсонській області №7/21-04-14-177 від 11.04.2014р. про накладення на ОСОБА_1 штрафу. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

15.09.2014 року ОСОБА_1, в порядку ч.1 ст.168 КАС України, звернувся до суду із заявою про ухвалення по справі додаткової постанови, в якій просив стягнути з державного бюджету на його користь моральну шкоду в сумі 5000 грн., судовий збір в сумі 73,08 грн. та інші судові витрати в сумі 125,70 грн.

28.11.2014 року ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області у задоволенні вказаної заяви ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з ухвалою суду 1-ї інстанції від 23.04.2014р., постановою суду 1-ї інстанції від 18.08.2014р. та ухвалою цього ж суду від 28.11.2014р., позивач 03.12.2014р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваних судових рішень було порушено норми процесуального і матеріального права та просив скасувати ці рішення та прийняти нове, яким задовольнити його вимоги щодо стягнення з державного бюджету на його користь моральної шкоди та всіх судових витрат.

Ухвалою судді Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2015р. провадження за апеляційною скаргою на ухвалу суду 1-ї інстанції від 28.11.2014р. відкрито.

А ухвалами судді Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2015р. у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу судді 1-ї інстанції від 23.04.2014р. та постанову суду 1-ї інстанції від 18.08.2014р. відмовлено.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність усіх належних підстав для її часткового задоволення.

Вирішуючи заяву позивача від 15.09.2014 року по суті та відмовляючи у її задоволенні, суд 1-ї інстанції виходив з відсутності законних підстав для ухвалення додаткової постанови.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, не може повністю погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх частково необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до змісту приписів ст.ст.98,206,207 КАС України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат в резолютивній частині своєї постанови або ухвалою.

Згідно з вимогами п.п.1,3 ч.1 ст.168 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадку, якщо судом не було вирішено питання про судові витрати або якщо, щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

А як слідує зі змісту ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Так, з матеріалів справи видно, що позивач поніс по даній справі судові витрати у вигляді судового збору, а саме, він сплатив при подачі даного позову судовий збір в сумі 73,08 грн., що, в свою чергу, підтверджується відповідною квитанцією Херсонського ОУ АТ «Ощадбанку» №233 від 28.04.2014 року (а.с.1).

Що ж стосується інших судових витрат в сумі 125,70 грн. (105,60 + 20,10), які позивач нібито поніс в зв'язку з розглядом даної справи та просив стягнути їх в своїй уточненій позовній заяві від 04.06.2014р. (а.с.44), то останні, в свою чергу, документально не підтверджуються.

Тобто, позивач, в даному випадку, в порушення вимог ч.1 ст.71 КАС України, не надав до суду 1-ї та 2-ї інстанцій жодних письмових доказів, які б документально підтверджували реально понесені ним ці судові витрати в сумі 125,70 грн., конкретно не зазначив вид цих судових витрат (ст.87 КАСУ), т.б. з чим саме вони пов'язані та не представив їх докладний розрахунок. В матеріалах же справи, в свою чергу, містяться лише товарні чеки на придбання позивачем якихось бланків у кількості 146 шт. на загальну суму 103,60 грн. (а.с.71-85), але з цих чеків ніяким чином не вбачається, що це за бланки, з якою метою їх придав позивач, яким саме чином він їх використував, а також яким саме чином вони пов'язані з розглядом даної справи. До того ж, слід зазначити, що будь-яких зразків чи заповнених позивачем бланків в матеріалах справи не має.

Отже, за вказаних обставин, судова колегія, діючи відповідно вимог ст.94 КАС України, вважає за необхідне стягнути з державного бюджету на користь позивача лише реально понесені позивачем та підтверджені належними доказами судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 73,08 грн.

Стосовно ж питання щодо ухвалення додаткової постанови відносно позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн., то судова колегія з цього приводу вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже зазначалося вище, у відповідності до змісту приписів п.1 ч.1 ст.168 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадку, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, не ухвалено рішення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач при подачі 22.04.2014р. свого позову просив суд стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн. з відповідача - Інспекції ДАБК у Херсонській області, а в своїй заяві від 04.06.2014р. уточнив ці свої позовні вимоги та просив суд стягнути їх з державного бюджету.

Як видно з постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 18.08.2014 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково, а саме, визнано протиправною та скасовано постанову Інспекції ДАБК у Херсонській області №7/21-04-14-177 від 11.04.2014р. про накладення на ОСОБА_1 штрафу, а у задоволенні іншої частини позовних вимог, т.б. в тому числі і щодо стягнення моральної шкоди, було відмовлено.

Таким чином, з приводу зазначеної вище позовної вимоги судом 1-ї інстанції було прийнято відповідне рішення.

Окрім того, судова колегія, в свою чергу, з цього питання також вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з

протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

До того ж, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що абз.1,3 п.9 цієї Постанови Пленуму ВС України №4 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд також повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Таким чином, що ж стосується безпосередньо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., то суд апеляційної інстанції, виходячи з загальних засад судочинства щодо справедливості, добросовісності і розумності, які закріплені в ст.ст.3,23 ЦК України, з урахуванням конкретних обставин справи, відсутністю належних доказів та точного розрахунку заявленої суми, а також приймаючи до уваги, що позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій та рішення відповідача задоволені, що, в свою чергу, і так є достатньою моральною компенсацією, вважає, що суд 1-ї інстанції обґрунтовано в своїй постанові від 28.08.2014р. відмовив в їх задоволенні та відповідно, цілком обґрунтовано в своїй ухвалі від 28.11.2014р. відмовив в ухваленні додаткової постанови з приводу цих вимог.

До того ж, судова колегія звертає увагу ще й на те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Отже, за таких обставин, судова колегія вважає за необхідне задовольнити заяву позивача від 15.09.2014р. частково.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.199 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову ухвалу суду.

Отже, оскільки судом першої інстанції при не повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спірного питання, постановлене судове рішення, на підставі п.4 ч.1 ст.202 КАС України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог заяви позивача.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 28 листопада 2014 року - скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 від 15.09.2014 року - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 73,08 грн.

У задоволенні іншої частини вимог заяви ОСОБА_1 від 15.09.2014р. - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі,але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко