Справа № 2а-54/12/1208
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Київ К/800/22246/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Головного управління праці та соціального захисту населення в Луганській області, Управління праці та соціального захисту населення Кам'янобрідської районної у м. Луганську ради, управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у м. Луганську ради про стягнення грошової допомоги, -

в с т а н о в и в :

У травні 2007 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив:

- визнати незаконними дії, бездіяльність відповідачів щодо виплати йому щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій з 1999 року по 2002 рік та як інваліду війни другої групи з 2003 року по 2012 рік у розмірі значно заниженому, ніж це визначено ст.12 і 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- стягнути з належного відповідача матеріальну шкоду по недоплаченій щорічній разовій грошовій допомозі з 1999 року по 2010 рік та за 2012 рік, а також стягнути на його користь як учаснику бойових дій в розмірі п'ять мінімальних пенсій за віком за кожний рік з 1999 по 2002 рік та інваліду війни другої групи в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком за кожний рік з 2003 року по 2010 рік та за 2012 рік, встановлених законом на момент виплати;

- стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 430000 грн.

Постановою Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 21 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і ухвалити нове судове рішення.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач є інвалідом війни ІІ групи, що підтверджується відповідним посвідченням.

Згідно листа Головного управління праці та соціального захисту населення Луганської обласної держадміністрації № 13/6185-33 від 10.10.2011 року управліннями праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у м. Луганську ради та Кам'янобрідської районної у м. Луганську ради щорічно до 5 травня позивачу виплачувалася разова грошова допомога у розмірах, визначених діючим законодавством.

До суду з даним позовом позивач звернувся 07.05.2007 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, за період з 1999 року по 2006 рік позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин і доказів поважності причин пропуску строку суду не надав. Позивач про порушення свого права, якщо він вважав його порушеним, повинен був дізнатися при виплаті йому разової грошової допомоги до 5 травня щорічно.

Згідно ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Пунктом 12 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» зупинено дію ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині визначення розміру виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 окремі норми Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» були визнані неконституційними.

Таким чином, на момент виплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2007 році Закон України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» був чинним та виплата позивачу щорічної допомоги Управлінням соціального захисту населення Жовтневої районної у м. Луганську ради здійснена 27.04.2007 року у розмірі 360 грн. на законних підставах.

Статтею 20 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» внесено зміни, згідно яких інвалідам війни виплачується разова грошова допомого до 5 травня у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених Законом про Державний бюджет України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2008 році, відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» інвалідам II групи встановлений розмір грошової допомоги до 5 травня у розмірі 400 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10рп/2008 визнано невідповідність Конституції України окремих статей Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчий актів України» - з дати ухвалення Рішення, а тому виплата разової грошової допомоги позивачу за 2008 рік здійснена до 5 травня цього року на законних підставах.

Законами України про Державний бюджет України на 2009-2011 роки відповідно надавалось право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Рішень Конституційного Суду України щодо неконституційності цих норм не приймалося.

Відповідачем щорічну одноразову допомогу було виплачено позивачу у 2009-2011 роках у встановлених постановами Кабінету Міністрів України розмірах.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» положення статей 12 - 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 встановлено, що суди під час вирішення справ щодо соціального захисту громадян керуються, зокрема, принципом законності, який передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що органи праці та соціального захисту населення здійснюють виплату разової грошової допомоги до 5 травня, а не її нарахування.

Згідно абзацу «б» ст. 87 Бюджетного Кодексу України виплата грошової допомоги до 5-го травня здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною 2 ст. 95 Конституції України визначено, що виключно Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік визначаються будь-які видатки держави, розмір і цільове спрямування цих видатків, виходячи з фінансових можливостей держави.

Наведені обставини були правильно враховані судами першої та апеляційної інстанцій, які прийняли законні і обґрунтовані рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 21 січня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман