Справа № 808/9120/14
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року 17:20Справа № 808/9120/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Чернової Ж.М.

за участю секретаря судового засідання Батигіна О.В.

представників:

від позивача: Резниченко О.О.

від відповідача: Кравченко М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент»

до: Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Межрегіонального Головного управління Міндоходів

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Межрегіонального Головного управління Міндоходів, в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06.11.2014 №; №; №.

Позивач у судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав, викладених у позові. Вважає, що висновки, зроблені в акті перевірки, суперечать нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, є необґрунтованими і надуманими, внаслідок чого податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню у повному обсязі. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач з позовними вимогами не погодився з підстав, викладених у запереченнях на позов. Зазначає, що в ході проведення перевірки позивача встановлено нереальність здійснення господарських операцій по ланцюгу контрагента позивача. Отже, висновки акту перевірки про порушення позивачем п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України відповідають вимогам діючого законодавства, а спірне податкове повідомлення - рішення є законним та обґрунтованим. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст.160 КАС України, 17.02.2015 сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до ст. 41 КАС України, в ході судового розгляду здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

Як встановлено матеріалами справи, в період з 12.08.2014 по 16.10.2014 фахівцями відповідача проводилась документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Технохімреагент» () з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість по господарських операціях з ТОВ «Станкобудінвест» за лютий 2014р., березень 2014р., з ПП «Аннтаго» за листопад 2013р., квітень 2014р., травень 2014р., з ТОВ ТБ «Євромобайл» за лютий 2014р., березень 2014, квітень 2014р. за періоди, в яких відображено у складі податкового кредиту та податку на прибуток за періоди, в яких відображено витрати по взаємовідносинах із зазначеними контрагентами.

Перевіркою встановлено порушення:

- п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за період з 01.02.2014 по 31.05.2014 на суму 325 172,00грн.;

- п.44.1 ст.44, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.8 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, внаслідок чого занижено податок на прибуток на загальну суму 319 621,00грн.;

- пп.16.1.5 п.16.1 ст.16, пп.20.1.2 п.20.1 ст.20 ПК України в ході перевірки на письмовий запит СДПІ не надано завірені копії документів, що свідчить про порушення вимог податкового законодавства.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, відповідачем 06.11.2014 прийняті податкові повідомлення - рішення:

№ від 06.11.2014, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 510,00грн.;

№ від 06.11.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 319 621,00грн. та застосовано штрафні санкції ву сумі 159 810,00грн.;

№ від 06.11.2014, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 325 172,00грн. та нараховано штраф в сумі 162 586,00грн.

Не погодившись з винесеними спірними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з акту перевірки від 23.10.2014 №340/28-04-39-00/34155997, на підставі якого відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення, підставою для проведення перевірки стали висновки акту перевірки ДПІ у Святошинському районі Головного управління мін доходів у м.Києві від 19.06.2014 №498/26-57-22-01-10/36942125 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Аннтаго» () щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.07.2013 по 30.09.2013 та з 01.04.2014 по 30.04.2014».

Так, відповідачем встановлено, що між позивачем та ПП «Аннтаго» у листопаді 2013 року було укладено договори, на підставі яких між підприємствами здійснювалися взаємовідносини: №20 від 01..112013; №21 від 01.11.2013; №22 від 01.11.2013; №23 від 05.11.2013; №24 від 05.11.2013; №26 від 05.11.2013; №27 від 05.11.2013; №28 від 05.11.2013; №29 від 01.11.2013; №30 від 04.11.2013; №31 від 05.11.2013; №32 від 06.11.2013; №33 від 06.11.2013; №34 від 06.11.2013; №35 від 06.11.2013; №36 від 06.11.2013; №37 від 06.11.2013; №39 від 06.11.2013; №40 від 05.11.2013; №42 від 06.11.2013; №48 від 12.11.2013; №49 від 12.11.2013; №54 від 18.11.2013; №57 від 19.11.2013; №58 від 20.11.2013; №59 від 21.11.2013; № 60 від 21.11.2013; №61 від 21.11.2013; №62 від 21.11.2013; №67 від 25.11.2013; №68 від 25.11.2013; №69 від 25.11.2013; №70 від 29.11.2013.

Вказані договори визначають умови поставки ПП «Аннтаго» реагентів для обробки промислових вод на ТОВ «Технохімреагент».

В рамках зазначених договорів, отримання товару було здійснено за виданими продавцем видатковими накладними, які зазначені відповідачем в акті перевірки на стор.32-35.

Окрім того, ПП «Аннтаго» у відповідності із вимогами ПК України по першій події: при відвантаженні товару видав позивачу податкові накладні на відвантажений товар. При цьому про наявність зазначених податкових накладних податковий орган в акті перевірки підтверджує на стор.30-32 акту. Також, у відповідача відсутні претензії щодо недоліків по документальному оформленню всіх зазначених податкових накладних.

Транспортування товару підтверджується відповідно до перерахованих в акті перевірки товарно-транспортних накладних.

Оплата за отриманий товар була здійснена позивачем, про що також на стор.42-43 було зазначено в акті перевірки.

Відповідачем отримано акт ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві від 19.06.2014 №498/26-57-22-01-10/36942125 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Аннтаго» щодо підтвердження господарських відносин із платниками за період з 01.07.2013 по 30.09.2013 та з 01.04.2014 по 30.04.2014, яким встановлено, що ПП «Аннтаго» має обліковий стан 36 - «основний платник до кінця року». Перевіркою встановити місцезнаходження ПП «Аннтаго» не є можливим. Неможливо дослідити реалізацію найменування товарів суб'єктам господарювання - покупцям, оскільки ПП «Аннтаго» податкові накладні за період з 01.07.2013 по 30.09.2013 та з 01.04.2014 по 30.2014, не зареєструвало в ЄДРПН(стор.10 вказаного акту). Суд звертає увагу на той факт, що відповідачем по справі, в ході перевірки досліджено інший період взаємовідносин позивача з його контрагентом.

Факт придбання товарів у ПП «Аннтаго» підтверджено належним чином оформленими первинними документами, зокрема, видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними, прибутковими накладними, а також розрахунковими документами (банківські виписки по особовому рахунку ТОВ «Технохімреагент», які підтверджують факт оплати).

Отже, суд приходить до висновку, що операції з придбання товару мали товарний характер. Факт перевезення товару підтверджений належним чином оформленими документами.

Зі змісту акту перевірки не вбачається, що ДПІ були виявлені дефекти форми, змісту або походження, які в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704; далі за текстом - Положення № 88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Крім того, ПП «Аннтаго» не перебуває в процесі припинення. За інформацією, розміщеною на веб-сайті Міністерства доходів і зборів, на момент взаємовідносин ТОВ «Технохімреагент» з ПП «Аннтаго» останнє було зареєстровано в якості платника ПДВ, а отже, зазначене підприємство, як учасник господарських операцій, мало спеціальну податкову правосуб'єктність, а також всі законодавчі підстави для виписки податкових накладних та інших первинних документів.

Відповідно до вимог п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України право на податковий кредит виникає незалежно від того, чи придбані товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України №996-ІV від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ІV) передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996-ІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч.2 ст.9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Проте, в акті перевірки не наведено, у чому саме надані позивачем первинні документи не відповідають наведеним вимогам Закону. Контрагент позивача на момент здійснення господарських операцій з ним був зареєстрований як юридична особа та як платник податку на додану вартість. На момент складання податкових накладних ПП «Аннтаго» було зареєстровано як платник ПДВ, мало статус платника ПДВ.

Наявність у ТОВ «Технохімреагент» договору з контрагентом, видаткових та податкових накладних, а також доказів транспортування товару в акті не заперечується.

Реальність і товарність операції підтверджена подальшим продажем товару позивачем, а саме договори поставки товару, видаткові накладні, податкові накладні, довіреності на отримання товару, укладені між підприємством позивача та його контрагентами.

Відповідно до положень статті 138 Податкового кодексу України (в редакції, чинною на момент прийняття оскаржуваних ППР), 138.1.1. витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку. За правилами п.138.2 витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат. Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Проте, суд ще раз звертає увагу, що відповідачем не доведено, у чому саме надані позивачем первинні документи не відповідають наведеним вимогам Закону.

Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

При придбанні товару покупець зобов'язаний лише сплатити відповідну суму податку на додану вартість продавцю в ціні товару, який зобов'язаний внести цю суму податку на додану вартість до бюджету і у випадку невиконання свого обов'язку понести за це відповідальність.

Позивач не може нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань. Такі вимоги, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Булвес проти Болгарії» від 22.01.2009 є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен дотримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов'язань його контрагентами.

Оскільки безпосередній контрагент позивача на момент складання податкових накладних мав свідоцтво платника податку на додану вартість (знаходився на обліку в Державній податковій службі в якості платника ПДВ), дані податкові накладні оплачені позивачем (що не спростовується в акті перевірки), тому невідображення або несплата контрагентами податкових зобов'язань не є підставою для визнання недійсними виписаних цими контрагентами податкових накладних, позивачем в ціні придбаних у цих контрагентів послуг (товарів) по податковим накладним було сплачено ПДВ, тому позивач правомірно відносив сплачений ним в ціні товару ПДВ до свого податкового кредиту.

Факт здійснення господарських операцій відображений у повному обсязі у бухгалтерському і податковому обліку.

Згідно з ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори у порядку і розмірах, установлених законом. Платник податків, який правильно застосовує норми податкового права, не повинен залежати у своїх правовідносинах з державою від іншого платника податків, який ці нор ми порушує.

Чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди - по купця товару, яка є платником податку, не покладено обов'язку здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників у ланцюгу постачання або через наявність/відсутність актів про здійснення зустрічних перевірок таких постачальників зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ.

Податковим органом обставина щодо наявності реальних змін у податковому, бухгалтерському обліку позивача не спростована - в акті перевірки відсутнє жодне посилання на первинний документ, який би не відповідав змісту здійснених поставок.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Цей критерій вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість висновків податкової про порушення позивачем вимог п.198.2, п.198.6 ст.198, п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, а тому податкові повідомлення - рішення від 06.11.2014 №; № є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а позовні вимоги позивача в цій частині - задоволенню.

Щодо вимоги позивача про скасування податкового повідомлення рішення № стосовно нарахування штрафної санкції за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю (п.121.1 ст.121 ПК України), суд зазначає наступне.

Позивачем по справі, не надано доказів надання на запит податкового органу №5465/10/28-04-39-20 від 15.10.2014, витребуваних останнім документів та пояснень, тому, суд вважає прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення № від 06.11.2014 правомірним, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення прийняті Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Межрегіонального Головного управління Міндоходів від 06 листопада 2014 року № та №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» суму судового збору у розмірі 482,81 грн.(чотириста вісімдесят дві гривні 81 коп.)

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова