Справа № 820/18922/14
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 р.Справа № 820/18922/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2015р. по справі № 820/18922/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЕКС-ПУЛЬТ"

до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНЕКС-ПУЛЬТ" (далі по тексту - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі по тексту - відповідач), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 18.09.2014 року № про нарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 193305,00 грн., з яких 154644,00 грн. - за основним платежем та 38661,0 грн. - штрафна (фінансова) санкція, а також податкове повідомлення-рішення № про нарахування грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 168282,50 грн., з яких 134626,0 грн. - основний платіж та 33656,5 грн. - штрафна (фінансова) санкція.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2015 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано податкові повідомлення-рішення відповідача від 18 вересня 2014 року № та від 15 грудня 2014 року №.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недотримання вимог ст. 159 КАС України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, просив скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2015 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів відповідно ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач по справі перебуває на обліку відповідача.

На підставі направлень від 14.08.2014 року за №№1619, 1620, згідно з п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) та відповідно до наказу ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 14.08.2014 №1252 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки" фахівцями податкового органу була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Укртехнопромпоставка" (код 36624074) за період з 01.03.2013 року по 30.04.2013 року, з ТОВ "ТК Фіона" (код 38258286) за період з 01.05.2013 року по 30.06.2013 року, з ТОВ "БК "Гефест Альянс" (код 37312719) за період з 01.08.2013 року по 31.01.2014 року та подальшої участі отриманих ТМЦ (робіт, послуг) у фінансово-господарських операціях підприємства.

За підсумками перевірки позивача працівниками податкового органу було складено акт перевірки за №2736/20-34-22-01-05/33290393 від 29.08.2014 року.

Згідно висновків вищевказаного акту перевірки були встановлені наступні порушення: відсутність об'єктів, які підпадають під визначення ст. 135, 138, 187, 198 ПК України за період з 01.08.2013 року по 31.01.2014 року, що призвело до завищення доходу на загальну суму 687890,0грн. та витрат - на загальну суму 687890 грн., податкових зобов'язань на суму 156245 грн., та завищення податкового кредиту на суму 156245 грн. Дані, відображені у деклараціях з податку на прибуток та податку на додану вартість та у деклараціях з податку на додану вартість внаслідок операцій з ТМЦ (робіт, послуг), отриманих за період з 01.08.2013 по 31.01.2014 ТОВ "БК "Гефест Альянс" (код за ) та реалізованими покупцям - не є дійсними; неможливість реального здійснення фінансово - господарських операцій та ведення господарської діяльності суб'єкта господарювання у порядку, передбаченому діючим законодавством України по зазначеним операціям (безтоварність операцій) по взаємовідносинам ТОВ "Інекс-Пульт" за період з 01.08.2013 по 31.01.2014 з ТОВ "БК "Гефест Альянс" (код за ) та відповідно подальшого руху придбаних товарно-матеріальних цінностей (робіт, послуг) до подальших покупців;в порушення п.198.3., п.198.4. ст.198. ПК України занижено податок на додану вартість на загальну суму 154644,00 грн. в тому числі по періодах: за березень 2013 року у сумі 22081 грн., квітень 2013 року у сумі 30600,00 грн., травень 2013 року 34080,00 грн., червень 2013 року у сумі 70,0 грн., серпень 2013 року у сумі 25055,00 грн., вересень 2013 року у сумі 515,00 грн., жовтень 2013 року у сумі 2500,00 грн., листопад 2013 року у сумі 15047,00 грн., грудень 2013 року у сумі 11763,00 грн., січень 2014 року у сумі 12.933.00 грн. та в порушення п.138.1.1. ст.138. та п.138.8. ст.138. ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 162745 грн., в тому числі за 2013 рік у сумі 162745 грн.

22.09.2014 року позивач отримав податкові повідомлення рішення № від 18.09.2014 року, та № від 18.09.2014 року, якими визначене податкове зобов'язання.

Позивач, вважаючи висновки викладені в акті та вищезазначених податкових повідомлень - рішень безпідставними, звернувся до Головного управління Міндоходів у Харківській області.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Харківській області від 25.11.2014 року №7885/10/20-40-10-04-1, частково скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача від 18.09.2014 року за № в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 35148,75 грн. (основний платіж 28119,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 7029,75 грн.); податкове повідомлення - рішення від 18.09.2014 року № про збільшення суми грошового зобов'язання ТОВ "ІНЕКС ПУЛЬТ" за платежем з податку на додану вартість на суму 193305,00 грн., у тому числі за основним платежем 154644,00 грн. та за штрафними санкціями 38661,00 грн. залишено без змін.

15.12.2014 року позивачем було отримане нове податкове - повідомлення рішення від 15.12.2014 року № на суму грошового зобов'язання за основаним платежем - 134626,00 грн. та за штрафними фінансовими санкціями 33656,50 грн., загалом на 168282,50 грн., яке відповідачем було прийнято, врахувавши рішення Головного управління Міндоходів у Харківській області від 25.11.2014 року за №7885/10/20-40-10-04-17.

Не погоджуючись з ухваленими податковим органом податковими - повідомленнями рішеннями позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з неправомірності винесених податкових - повідомлень - рішень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції на підставі такого.

Згідно з п.198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.2. ст.200 ПК України визначено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п.200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як вбачається з матеріалів справи в період що перевірявся податковим органом позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ "Укртехнопромпоставка", з ТОВ "ТК Фіона" , а також з ТОВ "БК "Гефест Альянс".

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Укртехнопромпоставка", колегія суддів зазначає наступне.

ТОВ "Укртехнопромпоставка" () є юридичною особою, включене до ЄДРПО про що свідчить копія виписки з ЄДРПО серія ААВ № 582255, та є платником податків і зборів передбачених ПК України, що зокрема підтверджується копією свідоцтва платника ПДВ № 200067585 від 07.09.2012 року.

Взаємовідносини між позивачем з ТОВ "Укртехнопромпоставка" здійснювались на підставі договорів: договору купівлі-продажу №01/03/13ПО від 01.04.2013 року, згідно якого продавець передає товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар у кількості згідно накладних. Поставка товару здійснюється на умовах самовивозу; договору підряду № 01/03/13ОУ від 01.03.2013 року, згідно якого Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов'язання виконати наступні роботи: проведення монтажних, ремонтних робіт систем пожежної, охоронної, тривожної сигналізації, систем відео нагляду, систем контролю доступу. По закінченню виконання робіт сторони складають двосторонній акт здачі-прийому робіт. Вартість робіт визначається згідно акту здачі-прийняття виконаних робіт.

Розрахунки здійснювались у безготівковій формі.

Таким чином, за період з 01.03.12013 року по 30.04.2013 року позивачем було задекларовано у складі податкового кредиту 52680,79 грн. по податковим накладним, отриманим від ТОВ "Укртехнопромпоставка", у тому числі за березень 2013 року - 22080, 78 грн. , за квітень 2013 року - 30600,01грн.

Отримання товару підтверджується наступними документами:

- рахунок - фактурами №38 від 05.03.2013 року, виписаною ТОВ "Укртехнопромпоставка" на загальну суму 15484,69 грн. у т.ч. податок на додану вартість 2580,78грн. та № 47 від 08.04.2013 року на загальну суму 1258,00 грн. у т.ч. податок на додану вартість 209,67 грн.;

- видатковими накладними № 38 від 05.03.2013 року на загальну суму 15484,69 грн., у т.ч. податок на додану вартість 2580,78 грн. та № 47 від 08.04.2013 року на 1258 грн., у т.ч. податок на додану вартість 209,67 грн.;

- актами здачі-прийняття робіт: акт №120 від 25.03.2013 року на 58000,00 грн. у т.ч. податок на додану вартість 9666,67 грн.; акт № 132 від 27.03.2013 року на 59000,00 грн., у т.ч. податок на додану вартість 9833,33 грн.; акт № 126 від 22.04.2013 року на 59500,00 грн., у т.ч. податок на додану вартість 9916,67 грн.; акт № 143 від 25.04.2013 року на 59500,00 грн., у т.ч. податок на додану вартість 9916,67 грн.; акт № 160 від 26.04.2013 року на 59500,00 грн., у т.ч. податок на додану вартість 9916,67 грн.; акт №185 від 30.04.2013 року на 3842,00 грн., у т.ч. податок на додану вартість 640,33 грн.; оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631.

Отримані від ТОВ "Укртехнопромпоставка" податкові накладні включені до реєстрів отриманих та виданих податкових накладних.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "ТК Фіона", колегія суддів зазначає наступне.

ТОВ "ТК Фіона" є юридичною особою, яка включена до ЄДРПОУ, що підтверджується копією виписки з ЄДРПО ААВ №514202, є платником податків і зборів передбачених ПК України, що підтверджується копією свідоцтва платника податку на додану вартість №200070225 від 14 вересня 2012 року, довідкою ДПІ від 23.11.2012 № 449 про взяття на облік платника податків ТОВ "ТК Фіона" за № 44643 13 серпня 2012 року, Ліцензією Державної архітектурно-будівельної інспекції України серія АЕ № 181890 на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури зі строком дії з 07 листопада 2012 року по 07 листопада 2015 року.

Взаємовідносини між позивачем та ТОВ "ТК Фіона" здійснювались на підставі договорів: договору купівлі - продажу № 01/05/13ПО від 01.05.2013 року, згідно якого продавець передає товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар у кількості згідно накладних. Поставка товару здійснюється на умовах само вивозу та договору підряду № 01/05/130У від 01.05.2013 року, згідно якого Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов'язання виконати наступні роботи: проведення монтажних, ремонтних робіт систем пожежної, охоронної, тривожної сигналізації, систем відео нагляду, систем контролю доступу. По закінченню виконання робіт сторони складають двосторонній акт здачі-прийому робіт. Вартість робіт визначається згідно акту здачі-прийняття виконаних робіт.

Розрахунки здійснювались у безготівковій формі.

Отримання товару підтверджується наступними документами:

- рахунок-фактурою №118 від 07.05.2013 року на загальну суму 1422,00грн, у т.ч. податок на додану вартість - 237,00 грн.;

- видатковою накладною № 118 від 07.05.2013 року на суму 1422,00 грн., у т.ч. податок на додану вартість - 237,00грн.;

- актами здачі-прийняття робіт: акт № 218 від 15.05.2013 року на загальну суму 59000,00 грн. у т.ч. податок на додану вартість 9833,33грн; акт № 253 від 20.05.2013 року на загальну суму 58500,00грн, у т.ч. податок на додану вартість 9750,00грн; акт № 280 від 23.05.2013 року на 56000,00 грн. у т.ч. податок на додану вартість 9333,33 грн.; акт № 351 від 30.05.2013 року на 29558,00 грн. у т.ч. податок на додану вартість 4926,33 грн.

Отримані послуги були оприбутковані позивачем, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631.

Також, отримані від ТОВ "ТК Фіона" податкові накладні включені до реєстрів отриманих та виданих податкових накладних.

Отже, позивачем за період з 01.05.2013 року по 30.06.2013 року було правомірно задекларовано у складі податкового кредиту на суму податку на додану вартість 34149,99 грн. по податковим накладним, отриманим від ТОВ "ТК Фіона", у тому числі за травень 2013 року на суму 34079,99грн, за червень 2013 року на суму 70,00грн.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "БК "Гефест Альянс", колегія суддів зазначає наступне.

ТОВ "БК "Гефест Альянс" є юридичною особою, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 №310697, включене до ЄДРПО про що свідчить копія виписки з ЄДРПО серія ААВ № 766114, є платником податків і зборів передбачених ПК України, що підтверджується копією свідоцтва платника податку на додану вартість № 200078915 від 25 жовтня 2010 року, ліцензією Державної архітектурно-будівельної інспекції України серія АЕ № 180134 на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури.

Взаємовідносини між позивачем та ТОВ "БК "Гефест Альянс" здійснювались на підставі договору підряду № 29 ОУ від 15.08.2013 року та договору підряду № 26 від 01.08.2013 року.

Виконання вищевказаних договорів підтверджують наступні документи: копія акту виконаних робіт №874 від 16.08.2013 року; копія акту виконаних робіт №616 від 18.08.2013 року.; копія акту виконаних робіт №617 від 24.08.2013 року; копія акту виконаних робіт №618 від 26.08.2013 року; копія акту виконаних робіт №727 від 27.08.2013року; копія акту виконаних робіт №728 від 30.08.2013р.; копія податкової накладної №616 від 18.08.2013року; копія податкової накладної №617 від 24.08.2013року; копія податкової накладної №618 від 26.08.2013року; копія податкової накладної №727 від 27.08.2013року; копія податкової накладної №728 від 30.08.2013року; копія акту виконаних робіт №875 від 11.09.2013року; копія акту виконаних робіт №876 від 13.09.2013року; копія акту виконаних робіт №877 від 16.09.2013року; копія акту виконаних робіт №878 від 19.09.2013року; копія акту виконаних робіт №879 від 23.09.2013 року; копія податкової накладної №874 від 02.09.2013 року; копія податкової накладної №875 від 11.09.2013 року; копія податкової накладної №876 від 13.09.2013 року; копія податкової накладної №877 від 16.09.2013 року; копія податкової накладної №878 від 19.09.2013 року; копія податкової накладної №879 від 23.09.2013 року; копія акту виконаних робіт №996 від 28.10.2013 року; копія податкової накладної №996 від 28.10.2013 року; копія акту виконаних робіт №995 від 24.10.2013 року; копія податкової накладної №995 від 24.10.2013 року; копія акту виконаних робіт №994 від 21.10.2013 року; копія податкової накладної №994 від 21.10.2013 року; копія акту виконаних робіт №993 від 17.10.2013року; копія податкової накладної №993 від 17.10.2013року; копія акту виконаних робіт №992 від 14.10.2013року;копія податкової накладної № 992від 14.10.2013року; копія акту виконаних робіт №992 від 15.11.2013року;копія податкової накладної № 992від 15.11.2013року; копія акту виконаних робіт №993 від 20.11.2013р.; копія податкової накладної № 993 від 20.11.2013р.;копія акту виконаних робіт №994 від 25.11.2013року; копія податкової накладної № 994 від 25.11.2013року; копія акту виконаних робіт №995 від 28.11.2013року; копія податкової накладної № 995 від 28.11.2013 року; копія акту виконаних робіт №1573 від 10.12.2013року; копія податкової накладної № 1573 від 10.12.2013року; копія акту виконаних робіт №1574 від 20.12.2013 року.; копія податкової накладної № 1574 від 20.12.2013 року; копія акту виконаних робіт №1575 від 26.12.2013 року; копія податкової накладної № 1575 від 26.12.2013 року; копія акту виконаних робіт №1576 від 30.12.2013 року; копія податкової накладної № 1576 від 30.12.2013 року.; копія акту виконаних робіт №600 від 24.01.2014року.; копія податкової накладної № 600 від 24.01.2014 року; копія акту виконаних робіт №599 від 20.01.2014року; копія податкової накладної № 599 від 20.01.2014 року; копія акту виконаних робіт №598 від 15.01.2014 року.; копія податкової накладної № 598 від 15.01.2014 року; копія акту виконаних робіт №597 від 10.01.2014року; копія податкової накладної № 597 від 10.01.2014року.

Загалом позивачем за період з 01.08.2013 року по 31.01.2014 року було задекларовано у складі податкового кредиту на суму 224057,19 грн. по податковим накладним, отриманим від ТОВ "БК "Гефест Альянс", у тому числі: за серпень 2013 року - 40745,52 грн., за вересень 2013 року - 44835,00 грн.; за жовтень 2013 року - 46333,33 грн.; за листопад 2013 року - 32330,01 грн.; за грудень 2013 року - 28213,33 грн.; за січень 2014 року - 31600,00 грн.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Частинами 2, 3 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" звітність передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документу, дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складається документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що мають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійснені господарської операції.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, оцінюватись при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Колегія суддів зазначає, що оформлені між позивачем та його контрагентами первинні документи відповідають вимогам п.9.2.ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні" і п.2.4. ст.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" та підтверджують реальність вчинення господарських.

Також, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару та дотримання ними вимог податкового законодавства. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Крім того, чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди між позивачем та контрагентами за період перевірки були укладені у відповідності до норм чинного законодавства та є такими, що відповідають всім вимогам, що встановлюються до даного виду договорів доки зворотне не буде доведено в суді, а тому відсутні підстав для висновку щодо нікчемності або недійсності договору.

Щодо заниження позивачем податку на прибуток, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.п.134.1.1, п.п.134.1.2 п.134.1 ст. 134 ПК України, у цьому розділі об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначе них згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Підпунктом 135.5.4 п.135.5 ст. 135 ПК України, встановлено, що інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до пп.138.1.1. п.138.1 ст. 138 ПК України, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: а) процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; б) комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; в) від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; г) від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ) суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; є) витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); є) витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; з) інші витрати, передбачені цим розділом.

Згідно з пп.138.10.3 п.138.10 ст. 138 ПК України, до складу інших витрат включаються: витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: а) витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції; б) витрати на ремонт тари; в) оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; г) витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів; ґ) витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; д) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); є) витрати на транспортування, перевалку, страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; є) витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; ж) витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства; з) інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та неправомірність ухвалення відповідачем податкових повідомлень - рішень від 18 вересня 2014 року № та від 15 грудня 2014 року №.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність окремих документів бухгалтерського обліку, які підтверджують здійснення господарської діяльності позивачем з його контрагентами, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до роз'яснень інформаційного листа від 01.11.2011 року №1936/11/13-11 Вищого адміністративного суду України, документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податкового обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, зміст послуг, що надають тощо.

При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податку у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Надані до суду копії документів бухгалтерського обліку доказують наявність фактичного здійснення вказаних господарських операцій, здійснення руху активів у позивача, зміни, що відбулись у його зобов'язаннях.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2015 року по справі №820/18922/14 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2015р. по справі № 820/18922/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді П'янова Я.В. Чалий І.С.