Справа № К/9991/80651/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2015 року м. Київ К/9991/80651/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою управління праці та соціального захисту населення виконавчого органу Оболонської районної в місті Києві ради на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого органу Оболонської районної в місті Києві ради, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення грошової допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2008 року ОСОБА_4 звернулася в суд з адміністративним позовом, в якому зазначала, що відповідно до статей 42, 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» має право на допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку у розмірі не менше прожиткового мінімуму, встановленого законодавством. Проте відповідач з січня 2008 року сплачував зазначену допомогу в зменшеному розмірі, внаслідок чого виникла заборгованість, яку просила стягнути. Також просила стягнути недоплачену грошову допомогу при народженні дітей.

Неодноразово уточнюючи позовні вимоги просила визнати дії відповідачів щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті заборгованості з виплати одноразової допомоги при народженні та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку неправомірними; зобов'язати здійснити виплату недоплаченої допомоги при народженні дітей у сумі 3 927,60 грн. та недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за січень - жовтень 2008 року у сумі 11 281,09 грн.; призначити спірну допомогу відповідно до вимог статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» в розмірі не менше встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на одну дитину.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 04 березня 2009 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2010 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково: визнано дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого органу Оболонської районної в місті Києві ради та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо не проведення грошової допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку за період з 22 травня по 31 жовтня 2008 року відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць, встановленому Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» неправомірними. Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку за період з 22 травня по 31 жовтня 2008 року відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою праце-здатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць, встановленому Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з урахуванням проведених виплат. У решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі управління праці та соціального захисту населення виконавчого органу Оболонської районної в місті Києві ради вказує, зокрема, на те, що з 01 січня 2008 року допомога по догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного віку правомірно надавалась відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та постанови Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751 «Про порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми». Просило скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач має двох дітей ІНФОРМАЦІЯ_1, з вересня 2007 року перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого органу Оболонської районної в місті Києві ради та відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» з січня 2008 року призначено щомісячну державну допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку. У вересні 2007 року виплачено 6 800 грн. допомоги при народженні 2 дітей та з жовтня 2007 року по вересень 2008 року по 850 грн. щомісячно.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що орган соціального захисту населення правомірно призначив та виплачував допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», а положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» керується Фонд соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності та його дія не поширюється на органи соціального захисту населення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що після прийняття 22 травня 2008 року Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновила дію стаття 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та у позивача виникло право на призначення допомоги у відповідному розмірі, а тому дії відповідачів по відмові у її перерахунку є неправомірними. Допомога при народженні дітей була виплачена позивачу у розмірі, визначеному Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та перерахунку не підлягає.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

17 вересня 2007 року до управління праці та соціального захисту населення виконавчого органу Оболонської районної в місті Києві ради звернулась ОСОБА_4 щодо призначення допомоги по догляду за двома дітьми. З 01 вересня 2007 року їй було призначено таку допомогу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та допомогу при народженні дітей по 3 400 грн. на кожну дитину протягом вересня 2007 року та по 425 грн. на дитину щомісячно з 01 жовтня 2007 року по 30 вересня 2008 року, що підтверджується протоколом про призначення допомоги від 21 вересня 2007 року.

Розпорядженням начальника управління по роботі з персоналом товариства з обмеженою відповідальністю «Банк Ренесанс Капітал» ОСОБА_4 з 03 січня 2008 року надано додаткову відпустку для догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Таким чином зазначені правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», а не Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створення мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До 01 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих у системі загально-обов'язкового державного соціального страхування (стаття 13), та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було передбачено, що допомога надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені відповідні зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Зокрема, згідно зі змінами, внесеними до статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», його дію поширено на застрахованих осіб. Водночас із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статті 40- 44.

Пункт 2 розділу ІІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» передбачав, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційним зокрема пункт 25 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо виключення статей 40- 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Отже, з часу проголошення Конституційним Судом України Рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Аналогічна правова позиція неодноразово була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 18 червня 2013 року (справа № 21-209а13), 02 липня 2013 року (справа № 21-208а13), 17 вересня 2013 року (справа № 21-187а13), 01 квітня 2014 року (справа № 21-52а14) та 04 листопада 2014 року (справа № 21-485а14).

Оскільки у справі, що розглядається, суди встановили, що спір виник щодо виплати допомоги з протягом січня - жовтня 2008 року особі, яка застрахована у системі загально-обов'язкового державного соціального страхування, то за таких обставин на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального закону, відповідно до статті 43 якого допомога надається у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції помилково виходив з того, що у даний період розмір допомоги по догляду за дитиною повинен бути обчисленим з урахуванням розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років, що і було правомірно зроблено відповідачем.

Апеляційний суд скасовуючи рішення суду попередньої інстанції правомірно виходив з того, що оскільки позивач є застрахованою особою, вона має право на призначення допомоги відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року та позовних вимог.

У обґрунтування касаційної скарги управління праці та соціального захисту населення виконавчого органу Оболонської районної в місті Києві ради посилалося на те, що вони при-значають дану допомогу відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», а Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснює контроль за правильністю призначення та виплати допомоги, а тому апеляційний суд неправомірно зобов'язав здійснити перерахунок та виплату спірної допомоги відповідно до статі 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Проте таке посилання є неправомірним, оскільки позивач є застрахованою у системі загально-обов'язкового державного соціального страхування, а тому спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», а не Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 226 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для його скасування та залишення в силі рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого органу Оболонської районної в місті Києві ради залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/ І.Я. Олендер /підпис/