Справа № 820/2103/13-а
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 р. Справа № 820/2103/13-а

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Полях Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними бездіяльності, вчинених Державною казначейською службою України - відповідачем, на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2013 року по справі № 820/2103/13-а та порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду, -

ВСТАНОВИВ :

05.01.2015 року до суду надійшла заява, згідно якої ОСОБА_1 просить суд: - визнати бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2013 року по справі № 820/2103/13-а протиправною та такою, що порушує права ОСОБА_1 як людини; - зобов'язати Державну казначейську службу України стягнути з Державного бюджету України в особі Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) витрати на правову допомогу в сумі 2430 (дві тисячі чотириста тридцять) гривень шляхом безпосереднього списання зазначених коштів в межах видатків, передбачених Державній судовій адміністрації України на здійснення правосуддя місцевими загальними та місцевими адміністративними судами; - зобов'язати Державну казначейську службу України, як суб'єкта владних повноважень подати протягом п'яти днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено частиною 1 статті 267 КАС України; - стягнути на користь ОСОБА_1 спричинену моральну шкоду в сумі 65772 (шістдесят сім тисяч сімсот сімдесят дві) гривень з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безпосереднього списання коштів з Єдиного казначейського рахунку.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що бездіяльність Державної казначейської служби України є протиправною та порушує його права.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2015р. заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу, у зв'язку із пропущенням строку звернення до суду із подібною заявою. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2015 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу ХОАС від 15.01.2015р. скасовано та направлено до суду 1-ї інстанції для продовження розгляду справи.

24.02.2015р. на підставі положень п. 3.9.2 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 зазначену заяву, разом із справою було передано судді Полях Н.А.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 від 05.01.2015р. суд зазначає наступне.

Положеннями ч.5 ст.257 КАС України процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно ч.9 ст.267 КАС України заява підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Враховуючи, що заяву ОСОБА_1 необхідно розглядати в порядку передбаченому ст.267 КАС України, яка в свою чергу входить до розділу V Кодексу адміністративного судочинства України "Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах" і щодо якої не встановлено колегіального порядку розгляду, суд вважає за можливе розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.01.2015р. одноособово в порядку письмового провадження без виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2013 року по справі № 820/2103/13-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2013 року, позовні вимоги позивача було задоволено частково, а саме: визнано дії Державної казначейської служби України щодо повернення без виконання заяви ОСОБА_1 від 05.02.2013 року - протиправними; зобов'язано Державну казначейську службу України розглянути питання щодо безспірного списання коштів на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в сумі 2430,00 грн. Зазначена постанова набрала законної сили.

На підставі цього 07.08.2013 року Харківським окружним адміністративним судом було видано виконавчі листи по справі № 820/2103/13-а., які позивачем зверненні до виконання.

20.08.2013р. на адресу Харківського окружного адміністративного суду надійшов лист №02-08/969 (т.2 а.с.21) від управління Державної казначейської служби України у Червонозаводському районі м.Харкова Харківської області, яким повідомлено про виконання рішення суду та стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 17,21 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 25.10.2013 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження № 40410407 щодо зобов'язання Державної казначейської служби України розглянути питання щодо безспірного списання коштів на користь ОСОБА_1 в сумі 2430,00 грн.

28.04.2014р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№40410407 (т.2 а.с.31), з підстав п.8 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження", тобто у зв'язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення.

Зазначену постанову про закінчення виконавчого провадження заявник отримав та оскаржив у судовому порядку.

У травні 2014 року, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просив суд: - визнати постанову відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 24.04.2014 року про закінчення виконавчого провадження № 40410407 не законною та такою, яка порушує права ОСОБА_1 як людини; - визнати дії (бездіяльність) Державної виконавчої служби України по виконавчому провадженню № 40410407 щодо виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2013 р. по справі № 820/2103/13-а протиправною та такою, що порушує права ОСОБА_1 як людини, які передбачені ч. 1 ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 1 Протоколу № 1 к Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ЕТS № 9); - визнати бездіяльність Державної казначейської служби України щодо не виконання заяви ОСОБА_1 від 05.02.2014 року протиправною; - визнати дії Державної казначейської служби України щодо повернення без виконання заяви ОСОБА_1 від 02.04.2014 року протиправними; - зобов'язати Державну казначейську службу України виконати заяву ОСОБА_1 від 05.02.2014 за рахунок Державного бюджету в межах видатків, передбачених Державній судовій адміністрації України на здійснення правосуддя місцевими загальними та місцевими адміністративними судами; - стягнути на користь ОСОБА_1 спричинену моральну шкоду в сумі 32886 (тридцять дві тисячі вісімсот вісімдесят шість) гривень з Державного бюджету України в особі суб'єктів владних повноважень - Державної виконавчої служби України та Державної казначейської служби України шляхом їх безпосереднього списання із рахунків суб'єктів владних повноважень - Державної виконавчої служби України та Державної казначейської служби України солідарно по 16443 (шістнадцять тисяч чотириста сорок три) гривні; - вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів про захист яких просить ОСОБА_1; - стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 3150 (три тисячі сто п'ятдесят) гривень з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання з рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації в Харківській області в межах видатків, передбачених Територіальному управлінню Державній судовій адміністрації України в Харківській області на здійснення правосуддя місцевими загальними та місцевими адміністративними судами; - стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 компенсацію за відрив від звичайних занять у сумі 14 (чотирнадцять) гривень 60 коп. солідарно по 7, 30 грн. з кожного.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2014р. у справі №820/9021/14, залишено без змін ухвалами Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2014р. та 18.08.2014р., позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: - визнано бездіяльність Державної казначейської служби України щодо не виконання заяви ОСОБА_1 від 05.02.2014 року протиправною; - визнано дії Державної казначейської служби України щодо повернення без виконання заяви ОСОБА_1 від 02.04.2014 року протиправними; - зобов'язано Державну казначейську службу України виконати заяву ОСОБА_1 від 05.02.2014 за рахунок Державного бюджету в межах видатків, передбачених Державній судовій адміністрації України на здійснення правосуддя місцевими загальними та місцевими адміністративними судами; - стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (61027, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) судові витрати по справі у розмірі 73,08грн. (сімдесят три гривні вісім копійок). В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 13.11.2014р. №К/800/42268/14, №К/800/43419/14 ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2014р. та 18.08.2014р. та постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2014р. у справі №820/9021/14 в частині задоволення позовних вимог - скасовано, провадження в частині вимог - закрито.

Таким чином, з викладеного вище вбачається, що постанова про закінчення виконавчого провадження ВП№40410407 від 28.04.2014р. у судовому порядку не скасована, є чинною на момент розгляду заяви ОСОБА_1 і підтверджує фактичне виконання виконавчого листа 820/2103/13-а виданого 07.08.2013р. щодо розгляду Державною казначейською службою України питання про безспірне списання коштів у сумі 2430,00 грн. на витрати на правову допомогу.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог заявника про визнання бездіяльності Державної казначейської служби України щодо невиконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2013 року по справі № 820/2103/13-а протиправною та такою, що порушує права ОСОБА_1 як людини та зобов'язання Державної казначейської служби України стягнути з Державного бюджету України в особі Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) витрати на правову допомогу в сумі 2430 (дві тисячі чотириста тридцять) гривень шляхом безпосереднього списання зазначених коштів в межах видатків, передбачених Державній судовій адміністрації України на здійснення правосуддя місцевими загальними та місцевими адміністративними судами, а тому зазначені вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо вимог заявника про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Заявником під час розгляду справи не зазначено, в чому безпосередньо полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що вимоги заявника в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги заявника про зобов'язання Державної казначейської служби України подати протягом п'яти днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч.1 ст.267 КАС України, суд зазначає наступне.

Суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначеній нормі кореспондують положення абз.7 п.4 ч.1 ст.163 КАС України, зі змісту яких випливає, що у резолютивній частині постанови суду першої інстанції зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

З викладеного вище вбачається, що суд встановлює строк для подання звіту лише у випадках, коли суд зобов'язав відповідача до вчинення певних дій.

Однак враховуючи, що вимоги заявника про зобов'язання Державної казначейської служби України залишені без задоволення, що досліджувалося раніше, а у постанові Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2013 року по справі № 820/2103/13-а не встановлювався обов'язок відповідача надавати звіт про виконання судового рішення, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги про зобов'язання Державної казначейської служби України подати протягом п'яти днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення.

Щодо вимог заявника про постановлення окремої ухвали, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 166 КАС України, суд виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Вказана норма закону дає можливість суду першої інстанції відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності.

Окрема ухвала є реакцією на ті порушення, що не усуваються постановою, а також на причини й умови вчинення порушень для запобігання їх повторенню.

Також суд звертає увагу на те, що винесення окремої ухвали є правом суду, а не обов'язком.

Враховуючи вищезазначене, та беручи до уваги, що під час розгляду заяви не було встановлено обставин, які б могли слугувати для постановлення окремої ухвали, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для її постановлення.

Таким чином, суд дійшов висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без задоволення.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254, 267 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними бездіяльності, вчинених Державною казначейською службою України - відповідачем, на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2013 року по справі № 820/2103/13-а та порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Полях Н.А.