Справа № 2а-6138/12/1370
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року Справа № 1850/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський А.М.

судді Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.11.2012р. по справі № 6138/12/1370 за позовом управління Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області до Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2012 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області до публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» про стягнення заборгованості в сумі 140691,53 грн. Позов обґрунтовує вимогами ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Інструкцією «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України». Заборгованість відповідача підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», розрахунком заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, обліковою карткою платника.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.11.2012 року позов задоволено повністю. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів на користь управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області заборгованість в сумі 140691 (сто сорок тисяч шістсот дев'яносто одну) грн. 53 коп.

Не погодившись із викладеними у вищевказаній постанові суду першої інстанції висновками, відповідач подав апеляційну скаргу і просить скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм діючого законодавства, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Просить прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Дрогобицький завод автомобільних кранів» зареєстроване 19.08.1993 року, що підтверджено Довідкою АБ № 260617 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 25.02.2010 року. Відповідно до довідок, протоколів та розрахунків стажу, виданих зазначеним працівникам відповідача, вказані працівники отримують пенсію за віком за списком № 1 та № 2. Згідно з розрахунком боргу відповідача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»- «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за квітень -червень 2012 року заборгованість відповідача становить 140691,53 грн. Відповідачем вищевказана сума заборгованості у встановлені законодавством терміни добровільно не сплачена.

Об'єктом оподаткування відповідно до абзацу 4 пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених, відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим же Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього ж Закону.

Відповідно до п. п. «а», «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», підприємство відповідача повинно відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій. Згідно п. 6.4 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з п. 6.8. «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгової пенсії призначеної за списком № 1 та № 2 в розмірі 140691,53 грн. підлягають задоволенню, оскільки на відповідача законодавцем покладений обов'язок відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.11.2012р. по справі № 6138/12/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Запотічний І.І.

Ліщинський А.М.