Справа № 804/19769/14
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурова О.М.
при секретаріШабанова Д.В.
представника позивача: Чекмарьової М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету в особі Нікопольського коледжу до Управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення,-
Дніпропетровський державний аграрно-економічний університет в особі Нікопольського коледжу звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №0306 від 14.11.2014р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що оскаржуваним рішенням відповідача невірно визначено період, за який позивачу нараховано пеню за несплату штрафних санкцій, застосованих до нього рішенням Управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області від 16.12.2012р. №0450. Так, на думку позивача, до моменту отримання ним копії рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, ухваленого за результатами розгляду справи, в рамках якої позивачем оскаржувалося рішення від 16.12.2012р. №0450, у нього не виникало обов'язку сплати штрафних санкцій, застосованих цим рішенням, а, отже, у відповідача не виникало право на нарахування пені за прострочення такої сплати.
У судовому засіданні представник позивача підтримав пред'явлений адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Відповідач пред'явлений адміністративний позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що оскаржуваним рішенням правомірно нараховано пеню за несплату позивачем штрафних санкцій, застосованих до останнього згідно рішення відповідача від 16.12.2012р. №0450, і період нарахування такої пені з 10.02.2014р. по 03.11.2014р. застосовано вірно, з урахуванням того, що рішення суду, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету в особі Нікопольського коледжу про скасування рішення від 16.12.2012р. №0450, набрало законної сили згідно ст.254 КАС України з моменту проголошення, тим більше, що його копія представником відповідача була отримана в суді 10.02.2014р.,а 13.02.2014р. Управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області вже звернулося до відповідного органу державної виконавчої служби з заявою про його примусове виконання.
Відповідач про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте його представник у судове засідання не з'явився, однак, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що у період з 18.10.2012р. по 07.11.2012р. спеціалістами Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області було здійснено планову перевірку правильності нарахування, обчислення та сплати позивачем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 01.08.2008р. по 31.08.2012р., за результатами якої складено акт №438 від 07.11.2012р.
Не погодившись з означеним рішенням, Дніпропетровський державний аграрний університет в особі Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного агарного університету 07.12.2012р. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення №0450 від 16.11.2012р. про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків.
Однак, означене рішення було оскаржено Управлінням Пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області в апеляційному порядку.
Відповідно до ч.5 ст.254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.
Згідно ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.
Згідно ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Так, п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.
Однак, суд не погоджується з такими доводами Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету в особі Нікопольського коледжу, з огляду на наступне.
Зважаючи на те, що постанова суду, якою визнано правомірність нарахування позивачу штрафних санкцій згідно рішення відповідача №0450 від 16.12.2012р., набрала законної сили з моменту її проголошення, отже, саме з цієї дати вона стала обов'язковою до виконання, і позивачу було відомо про наявність такої постанови, однак, останній ухилявся від її добровільного виконання, відповідачем правомірно на підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховано пеню за прострочення сплати вказаних штрафних санкцій і період такої пені вірно розраховано без урахування дати отримання позивачем копії означеного вище судового рішення.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на те, що ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Оскільки позивачем при подачі цього адміністративного позову, який носить майновий характер, було сплачено лише частину судового збору у розмірі 182,70грн. (а.с.2, 22), з нього має бути стягнута решта суми судового збору у розмірі 1644,30грн. Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету в особі Нікопольського коледжу до Управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити у повному обсязі.
Стягнути з Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету в особі Нікопольського коледжу решту суми судового збору у розмірі 1644,30грн. (одна тисяча шістсот сорок чотири гривні тридцять копійок).
Повний текст постанови виготовлено 16 лютого 2015 року.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова