Справа № 804/13289/13-а
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2015 рокусправа № 804/13289/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Проценко О.А.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2013 року у справі № 804/13289/13-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.07.2013 № , № , № , № , № повністю, № . В обґрунтування позовних вимог зазначав, що за результатами перевірки відповідачем складено акт перевірки № 18/17-211/НОМЕР_7 від 22.05.2013 року, згідно висновку якого було встановлено порушення позивачем Податкового кодексу України та Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". На підставі акту перевірки відповідачем прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 02.07.2013 року № , № , № , № , № , № . Позивач зазначав, що висновки відповідача про порушення ведення обліку результатів фінансово-господарської діяльності не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки всі документи, яких достатньо для визначення правильності ведення результатів фінансово-господарської діяльності, правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, та які вимагались під час перевірки позивачем були надані. Також зазначав, що власні кошти, що вносяться на власний поточний рахунок не повинні бути враховані як дохід з метою оподаткування. Походження цих коштів мають неприбутковий характер, тому що ці кошти раніше отримано у вигляді доходу і відповідним чином оподатковані, задекларовані як обсяг виручки від підприємницької діяльності, про що є відповідні відомості в електронній базі податкового органу. Стосовно визначення витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, то позивачем при проведенні перевірки були надані належним чином оформлені первинні документи, у тому числі договори, акти виконаних робіт, податкові накладні, платіжні доручення, які свідчать про законність включення наведених витрат до складу валових витрат. Стосовно порушення вимог ст. 177 Податкового кодексу України про заниження валового доходу (до валових витрат включено витрати, які не пов'язані з господарською діяльністю підприємця), позивач зазначав, що вказані операції проводились по банківському рахунку позивача, відкритому для ведення господарської діяльності.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2013 року адміністративний позов задоволено частково. Суд визнав протиправними та скасував податкові повідомлення - рішення Криворізької північної міжрайонної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 02.07.2013 року №№ , , , . У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Криворізька північна міжрайонна державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні адміністративного позову відмовити. Апелянт зазначає, що проведеною перевіркою встановлено, що в порушення норм Податкового кодексу України позивачем в 2010 році книга обліку доходів і витрат не велась, а саме: не заповнювались графи "період обліку", "витрати", "сума виручки", "чистий дохід", в 2011 році та 2012 році не заповнювались графи "залишок товарних запасів, матеріалів на початок звітного періоду", "реквізити документа, що підтверджує понесені витрати", "залишок товарних запасів, матеріалів на кінець звітного періоду". Позивачем не здійснено сплату до бюджету податку з доходу фізичних осіб відносно доходу, нарахованого ОСОБА_3, надано податкові розрахунки форми №1-ДФ за ІІ, ІІІ, ІV квартали 2011 року, ІV квартал 2012 року про суми доходів нарахованих (сплачених) на користь платника податків не у повному обсязі. Також, позивачем завищено витрати у 2011 році на суму 216 578,83 грн. та у 2012 році на суму 691 096,88 грн., за рахунок включення до складу витрат сум амортизаційних відрахувань основних засобів, вартості придбаних запасних частин, документально не підтверджених витрат та витрат, які не пов'язані з господарською діяльністю підприємця, у зв'язку з чим відповідачем зроблені висновки про заниження оподатковуваного доходу у розмірі 2 076 200,64 грн., що призвело до заниження податку на доходу фізичних осіб у розмірі 349 305,83 грн. Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 18.04.2011 року по 31.12.2012 року встановлено його завищення всього у сумі 325 333,71 грн. в результаті допущених порушень податкового законодавства. Таким чином, апелянт вважає правомірними прийняті ним податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований 11 вересня 2003 року виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області, перебуває на обліку платника податків у Криворізькій північній об'єднаній державній податковій інспекції, є платником податку на додану вартість. Відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 року по 31.12.2012 року. За наслідком перевірки відповідачем 22.05.2013 року складено акт № 18/17-211/НОМЕР_7, в якому встановлені наступні порушення:

- п. 6 ст. 128 Господарського кодексу України, п. 8 Постанови № 599, п. 177.10 ст. 177 ПК України - неналежне ведення книги обліку доходів і витрат в період з 01.04.2010 року по 31.12.2012 року;

- п. 44.3 ст. 44 ПК України - незабезпечення платником податків зберігання первинних документів за період з 01.04.2010 року по 31.12.2010 року;

- п. 177.2, п. 177.4, п. 177.10 ст. 177 ПК України, в результаті чого нараховано податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування за перевіряємий період у сумі 318 897,83 грн., в тому числі по періодах: в 2011 році у сумі 140 705,90 грн., в 2012 році у сумі 178 191,93 грн.;

- п. 198.3 ст. 198 ПК України, в результаті чого донараховано податку на додану вартість всього у сумі 325 333,71 грн., в тому числі по періодах: за серпень 2011 року у сумі ПДВ 3313,62 грн., за вересень 2011 року у сумі ПДВ 773,60 грн., за жовтень 2011 року у сумі ПДВ 254,95 грн., за грудень 2011 року у сумі ПДВ 73414,34 грн., за березень 2012 року у сумі ПДВ 109 184,53 грн., за квітень 2012 року у сумі ПДВ 2423,86 грн., за серпень 2012 року у сумі ПДВ 1058,77 грн., за жовтень 2012 року у сумі ПДВ 133 388,75 грн., за листопад 2012 року у сумі ПДВ 1356,07 грн., за грудень 2012 року у сумі ПДВ 165,22 грн.;

- п. 51.1 ст. 51, п. 176.2 ст. 176 ПК України - подання до податкової інспекції податкових розрахунків форми № 1 ДФ за ІІ, ІІІ, ІV квартали 2011 року, ІV квартал 2012 року про суми доходів нарахованих (сплачених) на користь платника податків не у повному обсязі;

- п. 168.1.5 ПК України - неутримання, неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 2420,40 грн. з нарахованого доходу громадянину в листопаді 2012 року;

- п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15.12.2004 року - не оприбуткування готівки в касі в розмірі 26 696,00 грн. в період з 01.04.2010 року по 31.12.2010 року;

- п. 1,2 ст. 3 Закону № 265/95 - не проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій на суму 15 000,00 грн.;

- п. 267.1.1 ПК України - здійснення діяльності у сфері торгівлі без придбання торгового патенту за 18.10.2012 року.

02.07.2013 року Криворізькою північною МДПІ на підставі акту № 18/17-211/НОМЕР_7 від 22.05.2013 року винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- за формою "С" № про застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 106 грн.;

- за формою "С" № про застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 1 грн.;

- за формою "Р" № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем - адміністративні штрафи та санкції - у вигляді штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510 грн.;

- за формою "Р" № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем - податок на доходи фізичних осіб: за основним платежем в розмірі 2420,40 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1115,10 грн.;

- за формою "Р" № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість: за основним платежем в розмірі 325333,71 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 81 333,45 грн.;

- за формою "Р" № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем - податок на доходи фізичних осіб: за основним платежем в розмірі 349 305,83 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 87 326,46 грн.;

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень №№ , , , .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо скасування податкових повідомлень-рішень № від 02.07.2013 року про нарахування штрафних санкцій в сумі 106 грн. та № від 02.07.2013 року про нарахування штрафної санкції в сумі 1 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 Господарського кодексу України господарсько-торговельною є діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання у сфері товарного обігу, спрямована на реалізацію продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання, а також допоміжна діяльність, яка забезпечує їх реалізацію шляхом надання відповідних послуг. Суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування.

Відповідно до п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України платниками збору є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять такі види підприємницької діяльності: а) торговельна діяльність у пунктах продажу товарів; б) діяльність з надання платних побутових послуг за переліком, визначеним Кабінетом Міністрів України; в) торгівля валютними цінностями у пунктах обміну іноземної валюти; г) діяльність у сфері розваг (крім проведення державних грошових лотерей).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснює діяльність з вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур, яка не підлягає патентуванню, внаслідок чого позивач звільняється від сплати збору за провадження торгівельної діяльності.

Як встановлено судом першої інстанції, здійснений позивачем за готівкові кошти продаж сівалки СЗ-3,6 с/с б/у в кількості 1 шт. на загальну суму 15 000,00 грн. ОСОБА_4, що підтверджується накладною № 12 від 18.10.2012 року в кількості 1 шт., прибутковим касовим ордером № 23 від 18.10.2012 року, сторінкою касової книги № 23 від 18.10.2012 року, не є постійною торгівельною діяльністю позивача, мало разовий характер, у зв'язку з чим у позивача відсутній обов'язок на придбання торгового патенту та проведення розрахункових операцій через РРО. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо помилковості висновків відповідача про здійснення торгівельної діяльності позивачем без придбання торгового патенту та проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій.

Щодо скасування податкового повідомлення - рішення № від 02.07.2013 року про збільшення податку на доходу фізичних осіб за основним платежем в сумі 349 305,83 грн. та за штрафними санкціями в сумі 87 326,46 грн., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно ч.2 ст.3 зазначеного закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством; фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Як зазначено в ч.1 ст.9 зазначеного закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій; первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Так, актом перевірки встановлено, що позивачем завищено витрати у 2011 та 2012 роках, за рахунок включення до складу витрат сум амортизаційних відрахувань основних засобів, вартості придбаних запасних частин, палива, документально не підтверджених витрат: посівний матеріал, мінеральні добрива.

З доказів, наявних в матеріалах справи, як то копії договорів, податкових накладних, видаткових накладних, журналів-ордерів, квитанцій та платіжних доручень, товарно-транспортних накладних підтверджується факт здійснення позивачем витрат з метою використання отриманих товарів (техніки, запасних часин, посівного матеріалу, палива) у власній господарській діяльності для вирощування зернових культур.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем правомірно віднесено до витрат амортизації виробничих основних засобів та витрат, безпосередньо пов'язаних зі здійсненням ним своєї господарської діяльності.

Щодо скасування податкового повідомлення-рішення № від 02.07.2013 року, яким нараховано грошове зобов'язання за основним платежем в сумі 325 333,71 грн. та застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 81 333,45 грн., колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання та виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Пунктом 198.3 ст.198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Таким чином, підставою для формування податкового кредиту є наявність належним чином оформленої податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем укладались договори, згідно умов яких позивачем було придбано товари. Придбання техніки та запасних частин здійснено для використання у власній господарській діяльності позивача для вирощування зернових культур. На підтвердження виконання договорів щодо придбання товарів позивачем надані копії договорів, податкових накладних, видаткових накладних, журналів-ордерів, квитанцій та платіжних доручень.

Податкові накладних, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ по господарським операціям з ФОП ОСОБА_5, ТОВ "Ландтех", ТОВ "Техніка і Технології", ТОВ "Дніпротрактор", КФ ТОВ "Укравтозапчастина", ТОВ ВКФ "Агротехкомплект", оформлені належним чином. На час виписки податкових накладних контрагенти позичала були зареєстровані платниками ПДВ і виписані податкові накладні мають всі необхідні реквізити.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що не знайшло підтвердження завищення позивачем сум податкового кредиту по зазначеними правочинами у періоді з 18.04.2011 року по 31.12.2012 року на суму 325 333,71 грн., що виключає правомірність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення.

Серед іншого, в апеляційній скарзі відповідач зазначає про заниження позивачем доходу за рахунок не включення до його складу коштів, які є власними заощадженнями позивача.

З приводу цього колегія суддів зазначає наступне.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється ст. 177 Податкового кодексу.

Відповідно до абзацу третього п. 164.1 ст. 164 Кодексу базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається згідно з п. 177.2 ст. 177 цього Кодексу.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно зі ст. 177 Податкового кодексу.

Так, п. 177.2 цієї статті встановлено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Отже, до складу загального оподатковуваного доходу зараховується виручка, що надійшла фізичній особі - підприємцю як у грошовій, так і в натуральній формі від провадження господарської діяльності, а саме: виручка у вигляді безготівкових коштів, що надійшли на банківський рахунок чи в готівковій формі безпосередньо підприємцю; виручка в натуральній (негрошовій) формі; суми штрафів і пені, отримані від інших суб'єктів господарювання за договорами цивільно-правового характеру за порушення умов договорів, та інші доходи, пов'язані зі здійсненням підприємницької діяльності.

Таким чином, власні кошти, які фізична особа - підприємець зараховує на розрахунковий рахунок, не включаються до складу доходу (виручки у грошовій та натуральній формах) та не відображаються у книзі обліку доходів і витрат.

Також, здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, зміст апеляційної скарги повністю відтворює зміст письмових заперечень на адміністративний позов (т. 1 а.с.99-102). Крім того, доводи апелянта, як відповідача по справі, були вивчені судом першої інстанції, який частково задовольнив позовні вимоги, дійшовши висновку про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень №№ , , , .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення не допущено порушень норм матеріального і процесуального права, а викладені в ньому висновки відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2013 року у справі № 804/13289/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.А. Проценко