Справа № 820/1485/15
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 р. № 820/1485/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонька А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Харівського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення суми , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Харівський національний університет внутрішніх справ, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (рахунок 5066 в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Харківській області, МФО 851011, ) витрати, пов'язані з утриманням, в сумі 44294 (сорок чотири тисячі двісті дев'яносто чотири) грн. 85 копійок.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 має заборгованість у сумі 44294,85 грн., що виникла у зв'язку з утриманням відповідача під час навчання в ХНУВС в період з 15.08.2009 р. по 11.11.2014 р. Не відпрацювавши трирічний термін в органах внутрішніх справ, наказом ХНУВС № 534 о/с від 11.11.2014 р. ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням, що є підставою для відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі МВС України.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судовою повісткою з поштовим повідомленням, які направлялися за офіційним місцем знаходженням. Відповідно до ст.35 КАС України відповідач є належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Відповідач відзив на позов не надав, правом участі в судовому засіданні не скористався.

Беручи до уваги, що відповідач в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, є належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 навчався у вищому навчальному закладі Харківському національному університеті внутрішніх сил з 15.08.2009 р. по 11.11.2014 р. та був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 15.08.2009 р., що підтверджується наявним в матеріалах справи наказом ХНУВС № 323 о/с від 05.08.2009 р.

Відповідно до п.15 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною 2 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби та спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.24 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається: день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов'язаних.

Частиною 5 ст. 18 Закону України "Про міліцію" встановлено, що підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Відповідно до п.2 ст.52 Закону України "Про освіту" випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Матералами справи встановлено, що 26.09.2009 р. між ОСОБА_1, ХНУВС та ГУМВС України в Хаківськійобласті було укладено договір ''Про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ''.

Відповідно до вищезазначеного договору, ХНУВС, зобов'язався: забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України; щороку інформувати відповідача про розмір фактичних витрат, пов'язаних з її утриманням; після закінчення навчання й отримання відповідної кваліфікації видати відповідачу документ про освіту встановленого зразка, направлення на роботу відповідно до рішення державної комісії з персонального розподілу випускників, нагрудний знак та грошові виплати, передбачені відповідними нормативно-правовими актами; після відрахування або закінчення навчання затвердити розрахунок фактичних витрат на її підготовку за весь термін навчання.

В свою чергу, ГУ МВС України в Харківській області, зобов'язався призначити випускника, який прибув за направленням, на посаду, визначену державною комісією з персонального розподілу фахівців, чи на іншу посаду про призначення на яку є письмова згода випускника; у тижневий термін після призначення фахівця на посаду надіслати Виконавцеві письмове повідомлення про це; інформувати Виконавця про звільнення Особи зі служби в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання із зазначенням підстав звільнення.

Відповідач, при цьому, взяв на себе зобов'язання після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначено замовником, і відпрацювати не менше трьох років. У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими договором, відшкодувати фактичні витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком.

Суд зазначає, що відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до ГУМВС України в Харківській області для подальшого проходження служби, відповідно до наказу №134/о від 15.06.2013 р., що міститься в матеріалах справи.

Згідно з наказом ГУМВС України в Харківській області №534 о/с від 11.11.2014 р. ОСОБА_1 звільнено відповідно до ''Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України'' в запас Збройних Сил України за ст.64 п.''ж'' (за власним бажанням) (а.с.8).

Постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 1 березня 2007 року затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ (далі - Порядок №313), який визначає механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС прирівнюється до проходження військової служби (далі - особи), витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:

1) дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС (далі - навчальний заклад) через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість;

2) відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу;

3) звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлює МВС разом з Мінфіном.

Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою.

Частина 7 ст. 18 ЗУ ''Про міліцію'' передбачає, що курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Суд зазначає, що згідно з Довідкою-розрахунком, ОСОБА_1 повинен відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у ХНУВС в період з 15.08.2009 р. по 11.11.2014 р. в сумі 44294,85 грн. (а.с. 11).

Відповідно до п.2.2.5 договору ''Про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ'' від 26.09.2009р., ГУМВС України у Харківській області зобов'язане інформувати ХНУВС про звільнення відповідача зі служби в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання із зазначенням підстав.

На виконання зазначеної норми, ГУМВС України у Харківській області було направлено лист № 7/5486 від 11.11.2014 р. про звільнення відповідача зі служби в органах внутрішніх справ на адресу позивача та отримано ним 14.11.2014 р. (а.с. 12).

Враховуючи, що ОСОБА_1 під час звільнення з органів внутрішніх справ добровільно не відшкодував суму витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у навчальному заклад в період з 15.08.2009 р. по 11.11.2014 р. у сумі 44294,85 грн., йому було направлено претензію №7/7 від 26.01.2015 р. з вимогою про сплату зазначеної суми протягом 7 діб з моменту отримання. Претензію відповідач отримав 28.01.2015 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення .

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем було здійснено всі заходи по стягненню суми з відповідача за витрати, пов'язані з утриманням ОСОБА_1 у ХНУВС, передбачені діючим законодавством, однак вони не призвели до сплати заборгованості у розмірі 44294,85 грн.

На час розгляду адміністративної справи сума заборгованості відповідачем не сплачена та складає 44294,85грн.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а відповідач належними доказами не довів факту погашення заборгованості у розмірі 44294,85 грн., суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, через що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 94, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Харівського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Державного бюджету України (рахунок 5066 в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Харківській області, МФО 851011, ) на користь Харківського університету внутрішніх сил суму витрат, пов'язаних з утриманням у розмірі 44294,85 грн. (сорок чотири тисячі двісті дев'яносто чотири гривні вісімдесят п'ять копійок).

Стягнути з Державного бюджету України (р/р 4011, отримувач: УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова Харківської області, код 37999628, МФО 851011, банк ГУДКСУ у Харківській області) на користь Харківського університету внутрішніх справ судовий збір у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягомдесяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягомдесяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя Бідонько А.В.