Справа № 821/2216/14
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/2216/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фрідом Фарм Бекон" до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ТОВ "Фрідом Фарм Бекон" звернулось з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення прийняте відповідачем від 03 червня 2014 року № .

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що податковим органом при проведенні перевірки не з'ясовано усіх фактичних обставин здійснення позивачем господарських операцій, односторонньо та не в повному обсязі досліджено первинні документи, що підтверджують придбання товару (соняшникового шроту) та подальшого його використання, невірно застосовано до спірних правовідносин норми чинного законодавства, що призвело до помилкових висновків та визначення позивачу грошових зобов'язань та застосування санкцій.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року адміністративний позов було задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області № від 03.06.2014 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Фрідом Фарм Бекон" визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 170264,33 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 139665,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 30599,33 грн.

Не погоджуючись з даною постановою суду податковий орган подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрідом Фарм Бекон» зареєстровано 24.04.2008 р. у Суворовському районному управлінні юстиції у м. Херсоні, свідоцтво №6009767. Взято на податковий облік в органах державної податкової служби ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області 25.04.2008 р. за №4437.

Відповідно до довідки КВЕД види діяльності ТОВ «Фрідом Фарм Бекон» є: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; розведення свиней; допоміжна діяльність у тваринництві; виробництво м'яса; виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; неспеціалізована оптова торгівля; надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування.

У період з 13.01.2014 року по 14.01.2014 року контролюючим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Фрідом Фарм Бекон» з питання дотримання вимог податкового законодавства за лютий 2011 р. по взаємовідносинам з ПП «Оліагроторг» та ТОВ «Гліцинагро» за лютий, березень, травень, червень, серпень 2012 р. з ПП «Приват Агро», за березень, квітень 2013 р. з ПП «АФ «Приват Агро» та з контрагентами покупцями за вказані періоди.

За наслідками даної перевірки складено акт №13/21-03-22-06/35869783 від 21 січня 2014 року.

В акті зазначені порушення позивачем ст.. 44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.209.1 ст. 209, п.209.2 ст. 209 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), в результаті чого завищено податковий кредит, що призвело до заниження суми податку на додану вартість на загальну суму 128644,00 грн., у тому числі: по взаємовідносинам з ПП «Оліагроторг» - за лютий 2011 р. на суму податку на додану вартість в розмірі 17514,00 грн.; по взаємовідносинам з ТОВ «Гліцин агро» - за лютий 2011 року на суму податку на додану вартість в розмірі 38176,00 грн. Всього на суму податку на додану вартість за лютий 2011 року в розмірі 55691,00 грн.; по взаємовідносинам з ПП «Приват Агро» - за лютий 2012 року на суму податку на додану вартість в розмірі 6183,00 грн., за березень 2012 р. на суму податку на додану вартість в розмірі 8099,00 грн., за травень 2012 р. на суму податку на додану вартість в розмірі 13288,00 грн., за червень 2012 року на суму податку на додану вартість в розмірі 20028,00 грн. Всього на суму податку на додану вартість в розмірі 47598,00 грн.; по взаємовідносинам з ПП «АФ «Приват Агро» - за березень 2013 року на суму податку на додану вартість в розмірі 25355,00 грн.

Також, перевіркою неможливо підтвердити факт реального здійснення господарських операцій у березні та квітні 2013 р. з ПП «АФ «Приват Агро», встановлено невідповідність первинних документів діючого законодавства.

Підставою для встановлення таких порушень слугувало те, що перевіркою неможливо підтвердити факт походження товару придбаного ТОВ "Фрідом Фарм Бекон" від ПП «АФ «Приват Агро», ПП «Приват Агро» та відповідно його транспортування до пункту розвантаження з врахуванням реального часу здійснення операцій, місцезнаходженням майна, відсутністю необхідних трудових ресурсів, транспорту та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення господарської діяльності.

На підставі вищенаведеного акта перевірки позивача, податковим органом прийняте податкове повідомлення від 03 червня 2014 року № , яким ТОВ "Фрідом Фарм Бекон" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 170264,33 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 139665,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 30599,33 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у податкового органу відсутні підстави для застосування будь-яких негативних наслідків до господарюючого суб'єкта.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Податкового кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

За змістом ч.1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється господарська діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

На підставі п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь- яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

В ході судового розгляду встановлено, що ТОВ «Фрідом Фарм Бекон» було укладено договори поставки товару (соняшниковий шрот) з ПП «Приват Агро» №30/01-2 від 30.01.2012 року; з ПП «АФ «Приват Агро» №21/011 від 21.01.2013 року, з ПП «Оліагроторг» №100111 від 10.01.2011 р., з ТОВ «Гліцинагро» №15/02/11 від 15.02.2011 р.

На виконання умов зазначених договорів в ході судового розгляду були надані наступні докази, а саме: видаткові накладні №786 від 25.04.2013 р. на загальну суму 58000,00 грн. у т.ч. ПДВ 9666,67 грн., №722 від 19.04.2013 р. на загальну суму 79054,00 грн. у т.ч. ПДВ 13175,67грн., №368 від 11.04.2013 р. на загальну суму 66284,00 грн. у т.ч. ПДВ 11047,33 грн., №543 від 01.04.2013 р. на загальну суму 58000,00 грн. у т.ч. ПДВ 9800,00 грн., №465 від 22.03.2013 р. на загальну суму 81056,00 грн. у т.ч. ПДВ 13509,33 грн., №413 від 17.03.2013 р. на загальну суму 33972,00 грн. у т.ч. ПДВ 5662,00 грн., №341 від 06.03.2013 р. на загальну суму 90000,00 грн. у т.ч. ПДВ 15000,00 грн., накладна №280202 від 28.02.2011 р. на загальну суму 105084,00 грн. у т.ч. ПДВ 17514,00 грн., №67 від 22.02.2011 р. на загальну суму 103538,60 грн. у т.ч. ПДВ 17256,43 грн., №29 від 16.02.2011 р. на загальну суму 106572,00 грн. у т.ч. ПДВ 17762,00 грн., №ПА-0001001 від 31.08.2012 р. на загальну суму 111980,00 грн. у т.ч. ПДВ 18663,33 грн., № ПА-0000854 від 04.08.2012 р. на загальну суму 61512,00 грн. у т.ч. ПДВ 10252,00 грн., №ПА-0000650 від 16.06.2012 р. на загальну суму 65445,60 грн. у т.ч. ПДВ 10907,60 грн., №ПА-0000531 від 19.05.2012 р. на загальну суму 40257,00 грн. у т.ч. ПДВ 6709,50 грн., №ПА-0000530 від 19.05.2012 р. на загальну суму 39568,50 грн. у т.ч. ПДВ 6594,75 грн., №ПА-0000616 від 07.06.2012 р. на загальну суму 54822,90 грн. у т.ч. ПДВ 9137,15 грн., №ПА-0000233 від 13.03.2012 р. на загальну суму 48592,40 грн. у т.ч. ПДВ 8098,73 грн., №ПА-0000164 від 28.02.2012 р. на загальну суму 37100,00 грн. у т.ч. ПДВ 6183,33 грн. Податкові накладні - №115 від 11.04.2013 р. на загальну суму 66284,00 грн. у т.ч. ПДВ 11047,33 грн., №265 від 25.04.2013 р. на загальну суму 58000,00 грн. у т.ч. ПДВ 9666,67 грн., №200 від 19.04.2013 р. на загальну суму 79054,00 грн. у т.ч. ПДВ 13175,67 грн., №4 від 01.04.2013 р. на загальну суму 58000,00 грн. у т.ч. ПДВ 9800,00 грн., №39 від 06.03.2013 р. на загальну суму 90000,00 грн. у т.ч. ПДВ 15000,00 грн., №121 від 17.03.2013 р. на загальну суму 33972,00 грн. у т.ч. ПДВ 5662,00 грн., №179 від 22.03.2013 р. на загальну суму 81056,00 грн. у т.ч. ПДВ 13509,33 грн., №76 від 28.02.2011 р. на загальну суму 105084,00 грн. у т.ч. ПДВ 17514,00 грн., №110 від 24.02.2011 р. на загальну суму 9321,40 грн. у т.ч. ПДВ 1553,57 грн., №93 від 22.02.2011 р. на загальну суму 103538,60 грн. у т.ч. ПДВ 17256,43 грн., №59 від 17.02.2011 р. на загальну суму 9628,00 грн. у т.ч. ПДВ 1604,67 грн., №41 від 16.02.2011 р. на загальну суму 105572,00 грн. у т.ч. ПДВ 17762,00 грн., №168 від 29.02.2012 р. на загальну суму 98,00 грн. у т.ч. ПДВ 16,33 грн., №65 від 12.03.2012р. на загальну суму 48494,40 грн. у т.ч. ПДВ 8082,40 грн., №101 від 19.05.2012 р. на загальну суму 40257,00 грн. у т.ч. ПДВ 6709,50 грн., №100 від 19.05.2012 р. на загальну суму 39470,50 грн. у т.ч. ПДВ 6578,42 грн., №36 від 07.06.2012 р. на загальну суму 54724,90 грн. у т.ч. ПДВ 9120,82 грн., №75 від 13.08.2012 р. на загальну суму 65347,60 грн. у т.ч. ПДВ 10891,27 грн., №35 від 04.08.2012 р. на загальну суму 61512,00 грн. у т.ч. ПДВ 10252,00 грн., №228 від 29.08.2012 р. на загальну суму 40720,00 грн. у т.ч. ПДВ 6786,67 грн., №230 від 29.08.2012 р. на загальну суму 111980,00 грн. у т.ч. ПДВ 18663,33 грн., №270 від 31.08.2012 р. на загальну суму 24450,00 грн. у т.ч. ПДВ 4241,67 грн., №160 від 28.02.2012 р. на загальну суму 37100,00 грн. у т.ч. ПДВ 6183,33 грн.

Транспортування товару підтверджується наданими суду товарно-транспортними накладними.

Факт оплати придбаного товару (шроту соняшникового) підтверджується наданими суду банківськими виписками по рахункам.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Закону України «Про статистику», позивачем щомісячно подавався Звіт про стан тваринництва (форма 24-сг) та Звіт про виробництво промислової продукції за видами (форма №1-П).

Варто зазначити, що в подальшому придбана продукція у вищезазначених контрагентів була використана у власній господарській діяльності, що підтверджується наданими суду звітами за період з 2011 р. по 2013 рік.

Позивачем надано первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій щодо купівлі товару (соняшниковий шрот) та подальшого його використання у власній господарській діяльності.

З огляду на те, що позивачем, як доказ здійснення господарської операції, були надані суду належним чином засвідчені копії первинних документів, які відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" фіксують факт здійснення господарської операції та подальшої її реалізації, висновок контролюючого органу про неможливість підтвердження факту реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами безпідставним.

Стосовно встановлення контролюючим органом порушень ст.. 44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.209.1 ст. 209, п.209.2 ст. 209 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), в результаті чого завищено податковий кредит, що призвело до заниження суми податку на додану вартість на загальну суму 128644,00 грн., у тому числі: по взаємовідносинам з ПП «Оліагроторг» - за лютий 2011 р. на суму податку на додану вартість в розмірі 17514,00 грн.; по взаємовідносинам з ТОВ «Гліцин агро» - за лютий 2011 року на суму податку на додану вартість в розмірі 38176,00 грн. Всього на суму податку на додану вартість за лютий 2011 року в розмірі 55691,00 грн.; по взаємовідносинам з ПП «Приват Агро» - за лютий 2012 року на суму податку на додану вартість в розмірі 6183,00 грн., за березень 2012 р. на суму податку на додану вартість в розмірі 8099,00 грн., за травень 2012 р. на суму податку на додану вартість в розмірі 13288,00 грн., за червень 2012 року на суму податку на додану вартість в розмірі 20028,00 грн. Всього на суму податку на додану вартість в розмірі 47598,00 грн.; по взаємовідносинам з ПП «АФ «Приват Агро» - за березень 2013 року на суму податку на додану вартість в розмірі 25355,00 грн., суд зазначає таке.

За правилами пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У відповідності до п. 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної. Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку. Для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

На підставі ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

При цьому висновок податкового органу щодо порушень податкового законодавства ст.. 44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.209.1 ст. 209, п.209.2 ст. 209, Податкового кодексу України є помилковим з огляду на те, що позивачем, як доказ здійснення господарської операції, були надані належним чином засвідчені копії первинних документів, які відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" фіксують факт здійснення господарської операції,

Також варто вказати, що єдиною підставою для встановлення нереальності господарських операцій позивача з контрагентами слугували акти перевірки від 28.08.2013 року № 651/222/3664015 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "Приват Агро" з питань правомірності проведених господарських відносин з наступними контрагентами з ПП "АППЛІКАТ за період з 01.03.2012 р. по 30.09.2012 р., з ТОВ "РАКВЕРЕ" за лютий 2012 р., квітень 2012 р., з ТОВ "ВЗЛЕТ-ЕРА" за період з 01.08.2012 р. по 30.09.2012 р., з ТОВ "Альфа - Інвест Плюс" за січень 2012 р., квітень 2012 р. з ПП "Енергосталь" за травень 2012 р.», №1494/22-02 від 18.06.2013 р. "Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП "АФ Приват Агро" під час здійснення господарських відносин з ПП "Зернопром" та ПП Полтава -Проет-Монтаж" за березень 2013 р.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Фрідом Фарм Бекон" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року у справі № 821/2216/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду - 23 лютого 2015 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян