Справа № 456/3284/14-а
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 р. Справа № 876/11529/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Довгої О.І., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю позивача ОСОБА_1, представників відповідачів Гульчій І.А., Голобин В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 листопада 2014 року у адміністративній справі №456/3284/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління соціально - гуманітарної політики Моршинської міської ради, Управління праці та соціального захисту населення Моршинської міської ради про відмову у видачі довідки на право користування пільгою,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління соціально - гуманітарної політики Моршинської міської ради, Управління праці та соціального захисту населення Моршинської міської ради про зобов'язання видати довідку встановленого зразку для пред'явлення в управління праці та соціального захисту населення на відшкодування та отримання оплати за житло з опаленням та освітленням згідно встановлених нормативів з 01.10.2007 року; подати подання про притягненням міським головою м. Моршин до відповідальності ОСОБА_4 за зволікання та протиправні дії і створення конфліктної ситуації, влаштовану тяганину з видачею довідки педагогу - пенсіонеру, порушення нею ст. 7, 15 Закону України «Про правила етичної поведінки», ст. 5, ст. 14 Закону України «Про державну службу» за дії, які порочать державного службовця органу місцевого самоврядування та дискредитують орган, в якому він працює та зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Моршинської міської ради відповідно до п. 3.3. та п. 3.11 Положення провести йому відшкодування оплати за комунальні послуги, як педпрацівнику - пенсіонеру, з 01.10.2007 року, згідно отриманих управлінням праці та соцзахисту довідок від організацій про оплату за надані комунальні послуги за попередні роки по даний час.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.11.2014р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права, зокрема ст. 57 Закону України «Про освіту» та п.3.11 і п.3.13 Порядку забезпечення працівників бюджетних установ безплатним користуванням житлом, опаленням та освітленням. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи позивач апеляційну скаргу підтримав з підстав вказаних у скарзі, просив скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Представники відповідачів проти апеляційної скарги заперечили, вважають постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просили скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Позивач ОСОБА_1 працював у школі - ліцей м. Моршина у період з 18 серпня 1977 р. по 07 жовтня 2006 року. Досяг пенсійного віку та отримував пенсійне забезпечення з 2006р.

Крім того, згідно Постанови Верховної Ради України №527/96-Вр від 19 листопада 1996 року селище міського типу Моршин Стрийського району Львівської області було віднесено до категорії міст районного підпорядкування, а згідно Постанови Верховної Ради України №246-ІУ від 22 листопада 2002 року місто Моршин Стрийського району Львівської області віднесли до категорії міста обласного значення.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що позивач ОСОБА_1 не набув права на пільги, а саме безкоштовне користування житлом з опаленням і освітленням, так як на нього не поширюється положення Порядку забезпечення працівників бюджетних установ (закладів) безплатним користуванням житлом з опаленням і освітленням.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ст. 57 Закону України «Про освіту», педагогічним працівникам, які працюють у сільській місцевості і селищах міського типу, а також пенсіонерам, які раніше працювали педагогічними працівниками в цих населених пунктах і проживають у них, держава відповідно до чинного законодавства забезпечує безплатне користування житлом з опаленням і освітленням у межах встановлених норм.

Умови забезпечення безоплатним користуванням житлом з опаленням і освітленням осіб, які мають таке право відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 57 Закону України «Про освіту», визначає Порядок забезпечення працівників бюджетних установ (закладів) безплатним користуванням житлом (квартирою) з опаленням і освітленням відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 77 Основ законодавства України про охорону здоров'я, ч. 4 ст. 29 Основ законодавства про культуру, абзацу першого ч. 4 ст. 57 Закону України «Про освіту», який затверджений спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства культури і туризму України від 13.09.2006 року №341/651/619/769, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 10.11.2006р. за №1193/13067.

Спільним наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства культури України від 11.01.2012р. №9/11/12/10, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 30.01.2012 р. за №145/20458, в несені зміни до вказаного Порядку, які набули чинності з 13.02.2012р.

Дію вказаного Порядку поширено на педагогічних працівників закладів освіти, які працюють у сільській місцевості та селищах міського типу, а також пенсіонерів, які раніше працювали в закладах освіти у таких населених пунктах і проживають у них.

Відповідно до п. 3.11 Порядку право на гарантії зберігається за пенсіонерами у випадках: віднесення сільського населеного пункту до категорії селища міського типу, селища міського типу - до категорії міста.

Відповідно до розділу 2 цього Порядку, до категорій осіб, які мають право на безплатне користування житлом з опаленням і освітленням, зокрема належать: педагогічні працівники, які працюють у сільській місцевості та селищах міського типу і перелік посад яких затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000р. №963 (963-2000-п) «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково - педагогічних працівників»; пенсіонери, які раніше працювали в сільській місцевості і селищах міського типу, проживають у таких населених пунктах, мають відповідний стаж роботи не менше 3 років і на момент виходу на пенсію працювали на посадах педагогічних працівників.

Таким чином, з аналізу вказаних вище нормативно - правових актів вбачається, що даний вид пільг для педагогічних працівників, які вийшли на пенсію, пов'язаний з їх місцем роботи у сільській місцевості і селищах міського типу, а не в містах, проживання в цей період у таких населених пунктах та стаж роботи на цій посаді не менше 3-х років.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 дійсно з 1977 року працював у селищі міського типу Моршин на педагогічній посаді, однак вийшов на пенсію та почав отримувати пенсійне забезпеченні у 2006 році, тобто набув статусу пенсіонера уже у місті Моршин, а не у селищі міського типу, якому було надано статус міста у 1996 році, тобто позивач проживав та працював до виходу на пенсію на педагогічній посаді директором школи у м. Моршин починаючи з 1996 році до 2006 року. Після виходу на пенсію у 2006 році продовжив свою трудову діяльність до 2013 року.

Посилання апелянта на той факт, що за ним зберігається право на пільги оскільки на момент виходу на пенсію він працював на педагогічній посаді та має стаж не менше трьох років, а чинним законодавством не передбачено терміну працюючий пенсіонер, судом до уваги не беруться, оскільки відповідно до п. 3.11 Порядку право на гарантії зберігається за пенсіонерами у випадках віднесення селища міського типу - до категорії міста, продовження трудової діяльності, призначення пенсії за віком.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що п. 3.11 даного Порядку передбачає право на пільги пенсіонерам, які відповідають вимогам передбачених розділом 2 п. 3 Порядку, а саме на момент виходу на пенсію працювали на педагогічних посадах у сільській місцевості і селищах міського типу, а у разі віднесення селища міського типу до категорії міста право на гарантії зберігається лише за такими пенсіонерами, а не за працюючим педагогічним працівником, яким був позивач на момент віднесення смт. Моршина до категорії міста у 1996 році.

Відповідно до п. 3.13 вказаного вище Порядку, право пенсіонерів їх на гарантії підтверджується довідкою, виданою відділом освіти або адміністрацією установи (закладу), у якому вони працювали, за постійним місцем проживання пенсіонера на підставі записів у трудовій книжці.

Тобто право позивача на отримання гарантій по наданню пільг та включення його до Єдиного автоматизованого реєстру пільговиків повинно бути підтверджено довідкою, про те, що він має право на пільгові послуги відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 57 Закону України «Про освіту», право на отримання якої, як зазначено вище, у позивача немає.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що скільки не знайшло свого підтвердження право позивача на безкоштовне користування житлом з опаленням і освітленням позовні вимоги про зобов'язання управління соціально-гуманітарної політики Моршинської міської ради видати довідку встановленого зразку для пред'явлення в управління праці та соціального захисту населення на відшкодування та отримання оплати за житло з опаленням та освітленням згідно встановлених нормативів з 01.10.2007 року не підлягають до задоволення та як наслідок не підлягають до задоволення позовні вимоги щодо винесення подання про притягнення міським головою м. Моршин до відповідальності ОСОБА_4 за зволікання та протиправні дії і створення конфліктної ситуації, влаштовану тяганину з видачею довідки педагогу - пенсіонеру, порушення нею ст. 7, 15 Закону України «Про правила етичної поведінки», ст. 5, ст. 14 Закону України «Про державну службу» за дії, які порочать державного службовця органу місцевого самоврядування та дискредитують орган, в якому він працює, оскільки відмовляючи у видачі довідки начальник управління СГП Моршинської міської ради діяла згідно вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 листопада 2014 року у адміністративній справі №456/3284/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді О.І. Довга

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 03.03.2015р.