Справа № 2а-12814/12/2670
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року м. Київ К/800/13020/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Малиніна В.В.,

Ситникова О.Ф.,

провівши в порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 листопада 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва (далі - Управління ПФУ) пред'явило в суді позов, у якому просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість, що виникла з підстав не сплати ним збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при придбанні легкового автомобіля у розмірі 5 540 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що у ОСОБА_4 виникла заборгованість перед Управлінням ПФУ щодо сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3 % вартості автомобіля на підставі пункту 7 статті 1 та пункту 8 статті 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 400/97-ВР) та пунктів 12, 13, 14 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2013 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги Управління ПФУ посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвалених ними рішень та прийняття нового про задоволення позову.

ОСОБА_4 своїм правом, як сторони у справі, не скористався та заперечень на касаційну скаргу не подав.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що 3 серпня 2012 року Управлінням ПФУ проведено планову перевірку ВРЕР № 11 УДАІ ГУ МВС України в місті Києві з питань дотримання вимог законодавства щодо повноти, достовірності та своєчасності нарахування та сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій відчуження автомобілів відповідно до Закону № 400/97-ВР.

За підсумками перевірки Управлінням ПФУ складено акт від 3 серпня 2012 року № 36/08 згідно якого за період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року по п'ятьох операціях з відчуження легкових автомобілів в тому числі і при реєстрації автомобіля KIA Sportege 16 червня 2011 року у ВРЕР № 11 громадянином ОСОБА_4, як інвалідом війни не було сплачено до ПФУ збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3 % вартості автомобіля, в сумі 5 540 гривень.

Також судами встановлено, що питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при відчуженні легкових автомобілів по-різному регулюється двома нормативно-правовими актами. Так, пунктом 7 статті 1 Закону № 400/97-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачується юридичними та фізичними особами при відчуженні легкових автомобілів, а пунктом 12 Порядку, встановлено вимоги щодо сплати такого збору особами, які набувають право власності на автомобілі шляхом їх купівлі.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 5 своєї постанови від 1 листопада 1996 року за № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При вирішенні цього спору суди виходили із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами та правильно визначили, що пріоритетними у спірних правовідносинах є норми Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», яким обов'язок зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування покладено на осіб, які відчужують, а не купують, легковий автомобіль.

Відтак, висновок судів про те, що обов'язок сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування не може бути покладений на ОСОБА_4, як на особу яка набуває право власності на придбаний автомобіль є обґрунтованим.

З огляду на те, що доводи касаційної скарги наведених висновків не спростовують, суди під час розгляду справи правильно застосували норми матеріального та процесуального права при ухваленні судових рішень, то, згідно з правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 листопада 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді В.В.Швець

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников