Справа № 2а-8797/11/1270
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 р.Справа № 2а-8797/11/1270
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2014р. по справі № 2а-8797/11/1270

за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сватівська Олія"

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ТОВ "Сватівська Олія", в якому просив стягнути адміністративно-господарські санкцій та пеню у розмірі 29356,32 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28.10.2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011 року по справі № 2а-8797/11/1270 відмовлено у задоволенні адміністративного позову Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю "Сватівська Олія" про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені у розмірі 29356,32 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.08.2014 року касаційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задоволено частково, скасовано постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28.10.2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

06 жовтня 2014 року дана адміністративна справа надійшла до Харківського окружного адміністративного суду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2014р. по справі № 2а-8797/11/1270 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2014р., подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповноту дослідження обставин у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 19.02.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, , перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ТОВ "Сватівська олія" зареєстровано як юридична особа та є суб'єктом господарювання, що використовує найману працю.

Відповідно до поданого відповідачем звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2010 рік середньооблікова кількість штатних працівників становила 377 осіб, серед яких 14 інвалідів, а кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" становить 15 осіб.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем виконано обов'язок щодо створення робочих місць відповідно до нормативів встановлених ст. 18,19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" щодо належного інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць на його підприємстві.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 19 вищевказаного закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Стаття 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачає, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Аналіз вищевказаних норм закону дає підстави дійти до висновку, що на підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю покладено обов'язок по перше: виділити та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, по друге: надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, по третє: якщо середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, сплатити відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції..

Колегія суддів зазначає, що скасовуючи судові рішення та направляючи дану адміністративну справу на новий розгляд, Вищим адміністративним судом в ухвалі від 26.08.2014 року зазначено, що судами в порушення вимог частин 4, 5 статті 11, статті 159 КАС України належним чином не досліджено, не надано правової оцінки обставинам справи щодо виконання відповідачем обов'язку щомісячного подання центрам зайнятості адміністративних даних у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів, згідно статті 20 Закону України "Про зайнятість населення".

При цьому, з матеріалів справи слідує, що ТОВ "Сватівська Олія" протягом 2010 року інформувало Сватівський районний центр зайнятості про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів та надавало заявки щодо працевлаштування інвалідів (статистичні звіти за формою № 3 - ПН), що підтверджується листом Сватівського районного центру зайнятості від 17.01.2011 року № 25/5-161 та статистичними звітами 3-ПН від 01.10.2010 року, 08.10.2010 року, 01.11.2010 року, 29.11.2010 року, які надавались з урахуванням чисельності інвалідів, що працювали на підприємстві у 2010 році (а.с. 36-39, 41).

Також з матеріалів справи встановлено, що до 27.09.2010 року у відповідача працювало 15 інвалідів, що в розумінні статті 19 Закону України "Про соціальну захищеність інвалідів" є достатньою кількістю, тому ТОВ "Сватівська Олія" до Сватівського районного центру зайнятості звіти 3-ПН не подавалися.

З 27.09.2010 року звільнений ОСОБА_1, у зв'язку з чим позивачем 01.10.2010 року подано звіт 3-ПН, у якому зазначено про наявність вакансії для інваліда.

Відповідно до заявки відповідача (звіт 3-ПН) Сватівським районним центром зайнятості направлена безробітна ОСОБА_2, яка працевлаштована відповідачем на посаду приймальника сировини з 11.10.2010 року.

Протягом 2010 року інших безробітних інвалідів Сватівський районний центр зайнятості до ТОВ "Сватівська олія" не направляв.

Також ТОВ "Сватівська Олія" протягом 2010 року самостійно здійснювало пошук інвалідів для працевлаштування шляхом подання оголошень до районної газети "Новини Сватівщини", що підтверджується листом КП "Редакції газети "Новини Сватівщини" № 2 від 17.01.2011 року.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2014р. по справі № 2а-8797/11/1270 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.