Справа № 822/84/15
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/84/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук О.К.
при секретаріЮхименко А. Г.
за участі:представника позивача Євтушенка А.С. представника відповідача Загоруйко О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ФГ ТРАКТ" до Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області про визнання дій незаконними, -

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному позові товариство з обмеженою відповідальністю "ФГ ТРАКТ" просить визнати незаконними дії Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області щодо проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства, за наслідками якої складено акт від 17.09.2014 року.

На думку позивача, перевірка дотримання вимог земельного законодавства, оформлена актом від 17.09.2014 року, проведена відповідачем з порушенням ст. 31 Закону України «Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік» та ч.2. постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 №408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», відповідно до яких починаючи з 03.08.2014 року перевірка може бути проведена контролюючими органами за умови отримання дозволу Кабінету Міністрів України. Крім того, вказує, що всупереч Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.02.2013 року № 132 (надалі - Порядок № 132), відповідач не повідомив позивача про проведення перевірки, не запросив повноважних представників позивача до участі в її проведенні, не встановив особу, яка здійснила самовільне зайняття земельної ділянки, в акті перевірки не вказав план-схему місця її розташування та не надіслав позивачу акт перевірки.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив обставини, на які посилається у позовній заяві, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки перевірка дотримання вимог земельного законодавства, оформлена актом від 17.09.2014 року, проведена відповідачем в межах та у спосіб, визначені законодавством, на підставі ч. 2 ст. 188 Земельного кодексу України, ст. 9 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та Положення про Державну інспекцію сільського господарства в Хмельницькій області, затвердженого наказом Державної інспекції сільського господарства України №106 від 28.02.2012 року, з метою розгляду заяви гр. ОСОБА_5, адресованої прокурору Красилівського району Хмельницької області.

Вказує, що у зв'язку із чинністю на час розгляду заяви гр. ОСОБА_5 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» яким визначено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, перевірка діяльності з питань дотримання вимог земельного законодавства суб'єкта господарювання - ТОВ «ФГ ТРАКТ» не здійснювалась. Твердження позивача про недотримання форми акта перевірки, затвердженої наказом Мінагрополітики та продовольства України від 16.08.2013 року № 503, вважає безпідставним, оскільки вказаним наказом затверджено форму акта перевірки дотримання вимог законодавства суб'єктами господарювання, тоді як інспектором здійснена перевірка та обстеження земельної ділянки, належної фізичній особі.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити з підстав, викладених нижче.

Суд встановив, що у серпні 2014 року гр. ОСОБА_5 звернувся до прокурора Красилівського району Хмельницької області з заявою про вчинення ТОВ «ФГ Тракт» кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.97-1 Кримінального кодексу України, та самовільне захоплення належної заявнику земельної ділянки, розташованої на території Михайловецької сільської ради Красилівського району.

Керуючись ст.7 Закону України «Про звернення громадян» супровідним листом від 21.08.2014 року №41 р прокурор Красилівського району надіслав зазначене звернення начальнику Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області для організації перевірки та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

З метою розгляду звернення гр. ОСОБА_5 головний спеціаліст відділу оперативного контролю за дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області в присутності заявника та голови Михайловецької сільської ради Рибко О.С., здійснив обстеження зазначеної у зверненні земельної ділянки, належної заявнику, результати якого оформив актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 17.09.2014 року та актом обстеження земельної ділянки від 17.09.2014 року.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства, оформленої актом від 17.09.2014 року, позивач звернувся до суду.

Досліджуючи правомірність зазначених дій відповідача, суд враховує наведене нижче.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року N 393/96-ВР (надалі - Закон N 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності відповідно до їх функціональних обов'язків із заявою щодо реалізації своїх соціально-економічних прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями (ст.7 Закону N 393/96-ВР).

Статтею 15 Закону N 393/96-ВР передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно до ст. 20 Закону N 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження.

Відтак, передбачене ст. 1 Закону N 393/96-ВР право громадян України на звернення до органів державної влади відповідно до їх функціональних обов'язків із заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення кореспондується із встановленими ст.ст. 14, 15, 19 цього Закону обов'язками органів державної влади, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, приймати рішення відповідно до чинного законодавства, забезпечувати їх виконання, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

В силу ч.1 ст.188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом (ч.2 ст.188 Земельного кодексу України).

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначає Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 року N 963-IV (надалі - Закон N 963-IV).

За змістом ст.5 Закону N 963-IV державний контроль за використанням та охороною земель здійснює спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

У відповідності до Положення, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року N 459/201, Державна інспекція сільського господарства України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Отже, Закон N 393/96-ВР та Закону N 963-IV зобов»язують відповідача, як орган державної влади, який здійснює контроль за використанням та охороною земель, об'єктивно і вчасно розглянути заяву ОСОБА_5 щодо самовільного зайняття належної йому земельної ділянки, перевіривши викладені в ній факти.

В силу ст.9 Закону N 963-IV державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснюється, зокрема, шляхом проведення перевірок та розгляду звернень юридичних і фізичних осіб.

Відповідно до ст.10 Закону N 963-IV державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання земель і складати акти перевірок.

Відтак, Законом N 963-IV передбачене право державних інспекторів на обстеження в установленому законодавством порядку земельних ділянок, що перебувають у власності та користуванні фізичних осіб, з метою розгляду їх звернень щодо порушень законодавства з питань використання та охорони земель.

Тому, відповідно до вимог ст. 15 Закону N 393/96-ВР та ст.ст.5 і 9-10 Закону N 963-IV, отримавши заяву гр. ОСОБА_5 щодо порушення його права на використання земельної ділянки, відповідач правомірно здійснив обстеження зазначеної у зверненні земельної ділянки, належної заявнику, результати якого оформив актом перевірки від 17.09.2014 року.

Суд вважає безпідставними доводи позивача щодо порушення відповідачем ст. 31 Закону України «Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік» та ч.2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 №408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», відповідно до яких перевірка проводиться контролюючими органами за умови отримання дозволу Кабінету Міністрів України, оскільки встановлені цими нормативно-правовими актами обмеження стосуються призначення та проведення перевірок в процесі здійснення контролюючими органами державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності суб»єкта господарювання.

Відповідно до преамбули Закону України від 05.04.2007 р. N 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон N 877), він визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Статтею 1 Закону N 877 встановлено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, органів місцевого самоврядування, інших органів державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно до ст. 2 Закону N 877 дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Частиною 4 ст. 4 Закону N 877 передбачено, що виключно законами встановлюються, зокрема: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); спосіб здійснення державного нагляду (контролю) тощо.

Правові основи господарської діяльності (господарювання) встановлює Господарський кодекс України (далі - ГК України). Відповідно до статті 3 ГК України господарська діяльність - це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

За змістом ч. 2 ст. 55 ГК України суб'єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до ГКУ, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

У відповідності до ст. 3 ГК України сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі (майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності), організаційно-господарські (тобто відносини, що складаються між суб'єктами господарювання та суб'єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю) та внутрішньогосподарські відносини (відносини, що складаються між структурними підрозділами суб'єкта господарювання, та відносини суб'єкта господарювання з його структурними підрозділами).

В силу ст. 2 ЗК України земельними відносинами є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Таким чином, відносини щодо реалізації фізичною особою, не зареєстрованою як суб»єкт підприємницької діяльності, повноважень власника земельної ділянки, та пов»язані з ними відносини щодо захисту порушених прав власника, не є господарською діяльністю, перевірка якої здійснюється в порядку, визначеному Законом N 877. Відтак, обмеження щодо проведення перевірок, встановлені ст. 31 Закону України «Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік» та ч.2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 №408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», не поширюються на перевірки (обстеження) належних фізичній особі земельних ділянок, які здійснюються за зверненням такої фізичної особи щодо порушення її земельних прав.

Тому, суд вважає безпідставними доводи позивача про порушення відповідачем встановленого зазначеними вище нормативно-правовими актами порядку призначення та проведення перевірок під час здійснення перевірки дотримання вимог земельного законодавства, за наслідками якої складено акт від 17.09.2014 року.

Суд встановив, що в супереч вимогам ст.15 Закону N 393/96-ВР відомості про використання позивачем (ТОВ «ФГ Тракт») належної ОСОБА_5 земельної ділянки без укладання цивільно-правових угод наведені відповідачем в акті перевірки від 17.09.2014 року зі слів голови Михайловецької сільської ради без дослідження фактичних обставин та отримання відповідних пояснень від представників позивача. В судовому засіданні відповідач також не надав жодного письмового доказу на підтвердження правомірності висновків щодо фактичного користувача земельної ділянки, яка належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, зазначених в акті від 17.09.2014 року.

Разом з тим, суд враховує, що порушення, допущені відповідачем під час складання акту від 17.09.2014 року, не мали негативних наслідків для позивача.

Тому, вирішуючи позовні вимоги позивача про визнання незаконними дій відповідача щодо проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства, за наслідками якої складено акт від 17.09.2014 року, суд враховує зазначене нижче.

Згідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеного у пункті 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України N 9-зп від 25 грудня 1997 року (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) під час розгляду справи підлягають встановленню факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача.

Таким чином, конституційне право на судовий захист прав, свобод та інтересів осіб, як таке передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Тому, під час вирішення спору підлягають встановленню наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права, на захист якого подано позов, а також наявність чи відсутність факту його порушення або оспорювання. За таких обставин відновленню підлягають лише ті законні права та інтереси, порушення яких встановлено під час судового розгляду справи.

При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України на позивача покладється обов»язок доведення факту порушення його законних прав в результаті дій (рішень) суб»єкта владних повноважень, з позовом про оскарження яких такий позивач звернувся до суду.

В судовому засіданні представник позивача не навів жодного доказу в обґрунтування порушення законних прав чи інтересів позивача, спричиненого діями відповідача щодо обстеження належної ОСОБА_5 земельної ділянки та складання акту перевірки від 17.09.2014 року. Тому, позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись Конституцією України, Земельним кодексом України, законами України «Про звернення громадян» і «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та ст.ст. 11, 69, 70, 158 - 163, 186, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "ФГ ТРАКТ" до Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області про визнання дій незаконними відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 09 лютого 2015 року

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук
"Згідно з оригіналом" Суддя О.К. Ковальчук