Справа № 2а-2106/11/1370
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2015 року № 2а-2106/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Сидор Н.Т.,

за участі секретаря судового засідання Фуртака А.В.,

представника позивача Цицик О.І.,

відповідач не прибув,

представник третьої особи не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,

в с т а н о в и в:

Державна податкова інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного Управління Державної Фіскальної служби у Львівській області звернулась з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_3 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у розмірі 24610 грн.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є власником автомобіля НОМЕР_1, 2001 року р.в., а 30.07.2009 року здійснив його першу реєстрацію. Однак відповідно до Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" при першій реєстрації не сплатив податок з власників транспортних засобів до місцевого бюджету, що становить в даному випадку 24610 грн. Податок до бюджету не надійшов, а тому він фактично не сплачений та підлягає стягненню податковим органом в примусовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити з підстав, які наведені в адміністративному позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Третя особа не забезпечила явку уповноваженого представника в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень по суті спору не надав, проте ними було долучено до справи копію реєстраційної справи зазначеного транспортного засобу відповідача.

Дослідивши надані суду докази в межах заявлених вимог, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що відповідач 30.07.2009 року зареєстрував автомобіль НОМЕР_1, 2001 року р.в.

З матеріалів справи вбачається, що листом Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області від 31.08.2010 року вих. № 9/2074 "Щодо надання інформації про проведення першої реєстрації автомобілів ввезених на територію України" повідомив податковий орган, що громадянин ОСОБА_3 30.07.2009 року зареєстрував транспортний засіб: автомобіль марки VOLKSWAGEN T4, 2001 року випуску, об'єм двигуна 2461 см3, державний номерний знак НОМЕР_1,, який відповідно до статті 2 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" є об'єктом оподаткування.

Відповідно до довідки ДПІ у Залізничному районі м. Львова від 04.11.2010 року № 30067/9/19-023/1532, кошти по податку з власників транспортних засобів від ОСОБА_3 в сумі 24 610 грн до бюджету не надходили.

З наведених причин позивач звернувся до суду про стягнення з ОСОБА_3 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у розмірі 24610 грн.

Суд вважає за доцільне зауважити наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 6 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього ж Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Статтею 7 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" передбачено, що у разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з матеріалів справи підставою звернення до суду слугував лист, що надіслав Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області від 31.08.2010 року вих. № 9/2074 "Щодо надання інформації про проведення першої реєстрації автомобілів ввезених на територію України", яким повідомлено податковий орган, що громадянин ОСОБА_3 30.07.2009 року зареєстрував транспортний засіб: автомобіль марки VOLKSWAGEN T4, 2001 року випуску, об'єм двигуна 2461 см3, державний номерний знак НОМЕР_1, який відповідно до статті 2 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" є об'єктом оподаткування, у зв'язку з чим відповідачу нараховано податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів у розмірі 24610 грн.

Згідно довідки ДПІ у Залізничному районі м. Львова від 04.11.2010 року № 30067/9/19-023/1532, кошти по податку з власників транспортних засобів від ОСОБА_3 в сумі 24 610 грн до бюджету не надходили.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» що діяв на час виникнення спірних правовідносин надалі Закон №2181, податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

У відповідності до ст. 6 даного Закону №2181 у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

Згідно ст. 1 даного Закону, податкове повідомлення - письмове повідомлення контролюючого органу про обов'язок платника податків сплатити суму податкового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Як свідчать матеріали справи, а також не зазначається позивачем у позовній заяві, то жодного податкового повідомлення позивачем не виносилось, відповідно й відповідач такого не міг та не отримував, а відтак, на переконання суду у позивача відсутні правові підстави для звернення із адміністративним позовом.

Поряд з цим вирішуючи спір суд виходить з наступного.

ОСОБА_3 30.07.2009 року зареєстрував на своє ім'я автомобіль НОМЕР_1, 2001 року р.в.

Управління Держінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області надало копію реєстраційної справи зазначеного транспортного засобу, в якій наявні: заява № 6877 від 30.07.2009 року на видачу тимчасового талону, накладна № 104466 від 30.07.2009 року на видачу, транзитні документи про ввезення на територію України автомобіля, посвідчення про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, видане Львівською митницею 29.07.2009 року, сертифікат відповідності, висновок спеціаліста від 30.07.2009 року та квитанція № 10478.2125.1. про сплату податку 24610 грн, який сплачено через касу Західного ГРУ "Приватбанк", платіж проведено касиром ОСОБА_4

Судом встановлено, що слідчим відділом прокуратури Львівської області порушено кримінальну справу № 181-0311 щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч.1,3 ст. 358 КК України (зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень, використання невстановленими особами підроблених документів).

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 року по обвинуваченню ОСОБА_5 встановлено, що протягом січня 2009 - березня 2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів без сплати податку з власників транспортних засобів на наступних фізичних осіб. Серед них і VOLKSWAGEN T4, 2001 року випуску, об'єм двигуна 2461 см3, державний номерний знак НОМЕР_1., зареєстовано 30.07.2009 року, ОСОБА_3

Спір виник щодо сплати фізичною особою податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. У зв'язку з цим доказуванню у даній справі підлягає доведеність факту сплати податку.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів"(чинного на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні, згідно з чинним законодавством, власні транспортні засоби, які відповідно до вимог статті 2 цього Закону, є об'єктами оподаткування.

Згідно статті 5 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, зокрема, фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому проводиться технічний огляд.

Статтею 3 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" визначено, що перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Згідно частини шостої статті 5 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними та юридичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні транспортних засобів за місцем реєстрації транспортних засобів за ставками, що діють на день сплати.

У разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Відповідно до Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них", затвердженої наказом МВС № 379, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату, час здійснення касової операції, а також підпис банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

З наведених норм вбачається, що безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації, а не після.

Таким чином, враховуючи те, що в матеріалах справи наявна копія квитанції про сплату платником відповідного податку, суд не вбачає підстав не брати її до уваги, як належний та допустимий доказ сплати податку. Більше того, реєстрація транспортного засобу на ім'я ОСОБА_3 не заперечується, а навпаки підтверджується реєстраційною справою, вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 року.

Так, даючи оцінку обставинам, за яких кошти до місцевого бюджету Залізничного району м. Львова не надійшли, суд вважає за необхідне оцінити їх в сукупності з іншим доказом.

Слідчим відділом прокуратури Львівської області порушено кримінальну справу щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5, ОСОБА_6, за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч.1, 3 ст. 358 КК України (зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень, використання невстановленими особами підроблених документів).

В межах розгляду кримінальної справи № 1-233/11, що розглядалась Шевченківським районним судом м. Львова вироком від 01.07.2013 р. ОСОБА_5, начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст. 367, ч.1 ст. 365 КК України і було підтверджено факт реєстрації на ім'я ОСОБА_3 VOLKSWAGEN T4, 2001 року випуску, об'єм двигуна 2461 см3, державний номерний знак НОМЕР_1.

Такі дії допущені службовими особами Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, які внаслідок неналежного виконання своїх службових обов'язків, несумлінного ставлення до них проводили реєстрацію без сплати податку.

Обставини, за яких ці кошти не надходили до бюджету і хто з службових осіб сприяв цьому не входить до предмету доказування в межах цієї справи.

Отже за таких обставин, оскільки державній реєстрації транспортного засобу передує обов'язкова процедура сплати відповідних платежів, в матеріалах справи наявна квитанція про сплату податку з власників транспортних засобів, матеріалами справи стверджується, що така первинна реєстрація транспортного засобу відбулась, така не є скасована з підстав не сплати податку відповідачем, враховуючи те, що немає доказів не сплати податку, як окрім його ненадходження до бюджету, в суду відсутні підстави для його стягнення, так як в діях відповідача немає вини, яка б полягала в несплаті цих коштів.

А за таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 був одним із тих платників податку, які його сплатили, однак з вини службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області кошти до відповідного бюджету не надійшли. При цьому, суд виходить із положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року де вказано, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Крім того відповідно до ст. 6, 7 Законом України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" посадові особи, винні у приховуванні (неврахуванні) об'єктів оподаткування, а також у відсутності бухгалтерського обліку чи веденні його з порушенням встановленого порядку, у неподанні, несвоєчасному поданні або поданні не за встановленою формою розрахунків чи інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податку, притягаються до відповідальності відповідно до чинного законодавства.

Згідно п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до вимог ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд, згідно ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає доведеним сплату ОСОБА_3 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 24610 грн, а підстав для стягнення цих коштів лише з мотивів ненадходження коштів до відповідного бюджету не має, так як відповідальність за це платники податку не несуть.

Таким чином, з огляду на встановлені фактичні обставини справи та положення чинного законодавства України, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 94 КАС України, стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 04.03.2015 року.

Суддя Сидор Н.Т.