Справа № 707/2926/14-а
Суддя: Морозов В. В.
Дата ухвалення: 2015-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 27.02.2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Черкаси

Черкаський районний суд у складі:

головуючого судді Морозова В.В.,

при секретарі Швидкій І.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 - за довіреністю,

представника відповідача Стрілець Л.І. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси, адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Дубіївської сільської ради Черкаського району про визнання частково недійсним та скасування рішення в частині,

встановив:

До суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_3, в якій просить визнати частково недійсним рішення Дубіївської сільської ради №56 від 09.09.1997 року в частині скасування п. 21 «Про передання у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки за адресою: Черкаський район, АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Черкаського районного суду від 29.11.2013 року за позивачем визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_2, Черкаського району, після смерті ОСОБА_5 Позивач зазначає, що в червні 2014 року він виявив намір приватизувати і земельну ділянку яка рахується за даним домоволодінням, однак в сільраді відсутні документи, що підтверджують право користування померлого ОСОБА_5 саме земельною ділянкою, що по АДРЕСА_2 натомість існує оскаржуване рішення про передачу ОСОБА_5 земельної ділянки за адресою, що по АДРЕСА_1. Позивач вважає, що зазначені обставини перешкоджають йому здійснити приватизацію даної земельної ділянки саме через існування оскаржуваного рішення та невідповідністю нумерації домоволодінь.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини наведені у позові, а тому просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача Дубіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області проти заявленого адміністративного позову заперечував, мотивуючи це тим, що відповідачем підчас прийняття оскаржуваного рішення жодним чином ніяких порушень законодавства допущено не було. Дійсно в той період часу кілька разів змінювалась нумерація домоволодінь по зазначеній вулиці і домоволодіння позивача мало спочатку номер 56, потім 92, а на даний час №94. Вказані факти підтверджуються копіями погосподарських книг і відповідною довідкою сільської ради де зазначені обставини відображені, тому на даний час у позивача немає жодних обмежень та перешкод стосовно приватизації земельної ділянки, що знаходиться по вул.. Перемоги, 94. Позивач з заявою про намір приватизувати зазначену ділянку до відповідача не звертався і сільська рада жодних рішень про відмову з цього питання не виносила, а тому вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що до задоволення не підлягають.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Черкаського районного народного суду Черкаської області за ОСОБА_5 визнано право власності в порядку спадкування на домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_3

Відповідно до рішення №56 від 09 вересня 1997 року виконавчого комітету Дубіївської сільської ради ОСОБА_5 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування і будівництва жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,20 га по АДРЕСА_1.

Суд констатує, що ОСОБА_5 зазначене рішення не реалізував і своє право власності на дану земельну ділянку відповідним чином не оформив.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Дубіївської сільської ради №797 від 29.12.2014 року, станом на 17.12.2014 року власником домоволодіння, що по АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 У зв'язку з перезакладкою погосподарських книг зазначене домоволодіння мало наступну нумерацію:

· до 1996 року - №56

· у 1996 році - №92;

· у 2000 році - №94.

Викладені у довідці обставини підтверджуються копіями погосподарських книг наданих представником відповідача, відповідно до яких домоволодіння ОСОБА_5 по АДРЕСА_1

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що дійсно проживає по-сусідству з домоволодінням позивача і його власне домоволодіння мало нумерацію спочатку №90, а на даний час №92 у зв'язку зі зміною нумерації будинків на їхній вулиці.

Оскаржуючи рішення виконавчого комітету Дубіївської сільської ради в частині скасування п. 21 частини 2 стосовно передачі у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки по АДРЕСА_1 в с. Дубіївка, позивач не довів та необгрунтував, яким чином дане рішення під час його прийняття так і наданий час порушує його законні права та інтереси та які існують на даний час перешкоди через наявність даного рішення у реалізації права позивача на приватизацію земельної ділянки на якій розташоване його домоволодіння. Крім цього суд зазначає, що позивачем не надано суду жодного доказу який свідчив би про звернення позивача до відповідача з питаннями пов'язаними з приватизацією земельної ділянки та отриманням мотивованої відмови у цьому питанні у зв'язку з наявністю оскаржуваного рішення.

Як вбачається з погосподарських книг за відповідні періоди за даним домоволодінням обліковувалась та обліковується земельна ділянка загальною площею 0,20 га і її розмір не змінювався.

Вирішуючи даний спір, з огляду на аргументацію позивача, суд враховує, що держава відповідно до положень статті 55 Конституції України кожному гарантувала право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно Закону України «Про місцеве самоврядування» № 280/97 від 21.05.1997р. сільські, селищні, міські, районні та обласні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Главою 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» № 280/97 від 21.05.1997р. визначено повноваження виконавчих комітетів сільських, селищних та міських рад.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» № 280/97 від 21.05.1997р. до компетенції сільської ради відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належать розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

У відповідності до ч. 1 ст. 118 земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з наведених обставин, суд приходить до висновку, що виконавчий комітет Дубіївської сільської ради приймаючи оскаржуване рішення діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб визначений Законом, а тому позовні вимоги позивача до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 27.02.2015 року.

Суддя: В. В. Морозов