Справа № 820/19780/14
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

20 лютого 2015 р. Справа № 820/19780/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мельникова Р.В.,

суддів: Бідонька А.В., Мар"єнко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Чиркіної А.А.,

за участю представника третьої особи Лутай О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної санітарно-епідеміологічної служби України, т.в.о. голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України Протаса Святослава Вікторовича, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Держсанепідслужби у Харківській області, про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної санітарно-епідеміологічної служби України, т.в.о. голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України Протаса Святослава Вікторовича, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Держсанепідслужби у Харківській області, у якому, з урахуванням зміни позовних вимог від 06.02.2015, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність т.в.о. Голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України Протаса Святослава Вікторовича щодо не призначення тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області, головного державного санітарного лікаря Харківської області на час відсутності ОСОБА_2 відповідно до наказу Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 21.11.2014 №81-о «Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_2»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 21.11.2014 №81-о «Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_2».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 повідомила, що призначена на посаду начальника Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області, головного державного санітарного лікаря Харківської області наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби від 06.06.2012 №30-о.

На робочій зустрічі 18.11.2014 в центральному апараті Держсанепідслужби України т.в.о. Голови Протас С.В. надав вказівки начальнику Головного управління щодо втілення заходів з економії бюджетних коштів, а саме рекомендував мінімізувати до кінця року перебування керівного складу на робочих місцях.

На виконання цього доручення наказом Головного управління від 20.11.2014 №567-ос заступникам начальника Головного управління надані щорічні відпустки з 24.11.2014, про що 21.11.2014 о 15-00 год. (вих. №№ 7.0/8189, 2.0/8043 від 21.11.2014) проінформовано т.в.о. Голови Держсанепідслужби України Протаса С.В. за відповідним запитом від 20.11.2014 № 07.01-52/790-і.

Позивач зазначила, що, невраховуючи отриману інформацію про стан перебування керівного складу Головного управління на робочих місцях та у відпустках, т.в.о Голови Держсанепідслужби України Протас С.В. видав оскаржуваний наказ від 21.11.2014 №81-о, відповідно до якого начальнику Головного управління, головному державному санітарному лікарю Харківської області ОСОБА_2 надана відпустка без збереження заробітної плати з 24.11.2014 по 31.12.2014 на підставі пункту 6-6 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

Позивач також повідомила, що наказом від 21.11.2014 №81-о «Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_2» або будь-яким іншим документом т.в.о. Голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України не визначено особу, яка тимчасово повинна виконувати обов'язки відсутнього керівника, що, на думку позивача, суперечить вимогам п.11 Положення про Головне управління Держсанепідслужби у Харківській області, затвердженого наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 11.06.2012 №61, п.11 Положення про територіальні органи Держсанепідслужби України, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19.01.2012 №34, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.03.2012 за №413/20726, та вказує на протиправну бездіяльність відповідача.

Як зазначила позивач, доказом даного висновку є також і той факт, що питання стосовно порядку погодження та призначення особи, яка тимчасово повинна виконувати обов'язки відсутнього керівника під час надання відпусток, не були регламентовані Держсанепідслужбою України. Лише 05.01.2015 т.в.о. Голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України видано наказ №2 «Про затвердження Порядку погодження надання відпусток начальникам, заступникам начальників територіальних органів, керівникам державних підприємств та установ, що належать до сфери управління Держсанепідслужби України». Вищевказаним Порядком регламентовано питання погодження особи, яка виконує обов'язки керівника на час щорічної відпустки та визначено місце видання наказу - наказ видається за основним місцем роботи.

Позивач вважає, що відповідачами порушені її права, передбачені п.12 Положення про Головне управління Держсанепідслужби у Харківській області, затвердженого наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 11.06.2012 №61, зокрема: здійснювати керівництво Головним управлінням Держсанепідслужби у Харківській області; здійснювати повноваження, передбачені законодавством, та виконувати функції головного державного санітарного лікаря Харківської області.

Також позивач зазначає і про порушення відповідачами інших Законів України.

Позивач стверджує, що наслідком видання наказу Держсанепідслужби України від 21.11.2014 №81-о, відповідно до якого ОСОБА_2 надана відпустка без збереження заробітної плати з 24.11.2014 по 31.12.2014 без призначення особи, яка тимчасово виконує обов'язки начальника Головного управління, головного державного санітарного лікаря Харківської області, є відсторонення керівництва Головного управління від виконання обов'язків та повноважень, беручи до уваги перебування заступників начальника Головного управління у відпустках, що фактично призвело до порушення системи управління Держсанепідслужбою в області. Така ситуація є неприпустимою у зв'язку з тим, що створює та посилює ризики у сфері забезпечення санітарно-епідемічного благополуччя населення Харківської області та вказує на порушення ст.41 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», а також інших Законів України.

Позивач повідомила, що листом Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області від 24.11.2014 №1.0/8214, невідкладно проінформовано т.в.о. Голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України Протаса С.В. про неможливість виконання наказу від 21.11.2014 №81-о та про необхідність його скасування. Але вищевказаний наказ не скасовано та не змінено.

Як зазначила позивач, видання вищевказаного наказу суперечить вимогам пункту 6-6 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік». Зазначеною нормою обумовлено мету, з якою застосовується Закон, та умову, коли може бути реалізовано право керівника центрального органу виконавчої влади щодо надання відпустки без збереження заробітної плати на визначений цими керівником термін без згоди та попередження працівників. Тобто: мета - забезпечення скорочення видатків; умова - межі бюджетних призначень.

Позивач вважає, що наказ від 21.11.2014 №81-о «Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_2» видано всупереч меті Закону - «забезпечення скорочення видатків» з огляду на необхідність оплати праці особи, яка буде виконувати обов'язки відсутнього керівника.

Ухвалою суду від 02.02.2015 здійснено заміну неналежного позивача - начальника Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області, головного державного санітарного лікаря Харківської області ОСОБА_2 - належним позивачем - ОСОБА_2.

У заяві про зміну позовних вимог міститься прохання позивача ОСОБА_2 розгляд справи здійснити за її відсутності за наявними у матеріалах справи доказами.

У судовому засіданні та поданих до суду письмових запереченнях (а.с.51-54) та письмових поясненнях (а.с.86-88) представник відповідачів заперечував проти позову, посилаючись на те, що відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

У судовому засіданні та поданих до суду письмових поясненнях (а.с.32-33) представник третьої особи підтримав позицію позивача.

Відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання 20.02.2015 своїх представників не направили, про причини неявки суду не повідомили.

Згідно з ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи зазначене, суд розглянув справу за відсутності позивача та представників відповідачів на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши представника відповідачів та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 31 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" від 24 лютого 1994 року N4004-XII (зі змінами і доповненнями) систему державної санітарно-епідеміологічної служби України становлять: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення; відповідні установи, заклади, частини і підрозділи центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку, захисту державного кордону, виконання кримінальних покарань, Державного управління справами, Служби безпеки України; державні наукові установи санітарно-епідеміологічного профілю.

Посадовими особами державної санітарно-епідеміологічної служби України є головні державні санітарні лікарі та їх заступники, інші працівники державної санітарно-епідеміологічної служби України, уповноважені здійснювати державний санітарно-епідеміологічний нагляд згідно з цим Законом.

Частиною 1 ст. 32 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" передбачено, що Державну санітарно-епідеміологічну службу України очолює керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, який за посадою є головним державним санітарним лікарем України.

Відповідно до ч. 6 ст. 32 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" керівництво державною санітарно-епідеміологічною службою області, міст Києва, Севастополя здійснює головний державний санітарний лікар відповідної адміністративно-територіальної одиниці, який призначається на посаду та звільняється з посади наказом головного державного санітарного лікаря України у порядку, визначеному законодавством.

Заступники головних державних санітарних лікарів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва, Севастополя, відповідного виду транспорту призначаються на посаду і звільняються з посади наказом головного державного санітарного лікаря України у порядку, визначеному законодавством. (Частина 8 ст.32 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення".)

Відповідно до п. 1 Положення про Державну санітарно-епідеміологічну службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N400/2011, (зі змінами і доповненнями) Державна санітарно-епідеміологічна служба України (Держсанепідслужба України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра охорони здоров'я України (далі - Міністр). Держсанепідслужба України входить до системи органів виконавчої влади у галузі охорони здоров'я та утворюється для забезпечення реалізації державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Згідно з п. 10 Положення про Державну санітарно-епідеміологічну службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N400/2011, (зі змінами і доповненнями), голова Держсанепідслужби України очолює Держсанепідслужбу України, здійснює керівництво її діяльністю; призначає на посади за погодженням з Міністром та головами відповідних місцевих державних адміністрацій, звільняє за погодженням з Міністром з посад керівників територіальних органів Держсанепідслужби України.

Судом встановлено, що наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби від 06.06.2012 №30-о ОСОБА_2 призначена на посаду начальника Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області, головного державного санітарного лікаря Харківської області.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік"" від 31 липня 2014 року N1622-VII (набрав чинності 16.08.2014) Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" доповнено пунктом 6-6, яким передбачено керівникам центральних органів виконавчої влади, які здійснюють контроль та нагляд у відповідних галузях і сферах, та центральних органів виконавчої влади, виконання функцій яких можуть здійснювати відповідні міністерства, з метою забезпечення скорочення видатків, передбаченого цим Законом, здійснити заходи щодо оптимізації штатної чисельності працівників, надання працівникам відпусток без збереження заробітної плати, встановлення для працівників режиму роботи на умовах неповного робочого часу, зменшення або скасування стимулюючих виплат, підвищень посадових окладів, зменшення надбавок і доплат, які встановлені у граничних розмірах, переглянути укладені договори на придбання товарів, робіт, послуг.

Надано право керівникам зазначених центральних органів виконавчої влади у межах бюджетних призначень без згоди та попередження працівників встановлювати для них режим роботи на умовах неповного робочого часу та надавати відпустки без збереження заробітної плати на визначений цими керівниками термін.

Установлено, що під час здійснення центральними органами виконавчої влади цих заходів положення статті 26 Закону України "Про відпустки" та статей 32, 56 та 84 Кодексу законів про працю України (в частині обмеження терміну відпустки без збереження заробітної плати, необхідності повідомлення не пізніше ніж за два місяці та погодження з працівником встановлення режиму роботи на умовах неповного робочого часу) не застосовуються.

Судом встановлено, що на виконання пункту 6-6 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» т.в.о. голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України Протасом С.В. прийнято наказ від 21.11.2014 №81-о «Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_2», згідно з яким ОСОБА_2, начальнику Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області, головному державному санітарному лікарю Харківської області, надано відпустку без збереження заробітної плати тривалістю 38 календарних днів з 24 листопада по 31 грудня 2014 року.

Суд зазначає, що оскаржуваний наказ від 21.11.2014 №81-о «Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_2» прийнято т.в.о. голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України Протасом С.В. у межах повноважень, визначених пунктом 6-6 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

Суд вважає, що обставини, повідомлені позивачем в обґрунтування позовних вимог, не свідчать про протиправність оскаржуваного наказу від 21.11.2014 №81-о.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що наказом від 21.11.2014 №81-о «Про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_2» або будь-яким іншим документом т.в.о. Голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України не визначено особу, яка тимчасово повинна виконувати обов'язки відсутнього керівника.

Зазначене, на думку позивача, суперечить вимогам п.11 Положення про Головне управління Держсанепідслужби у Харківській області, затвердженого наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 11.06.2012 №61, п.11 Положення про територіальні органи Держсанепідслужби України, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19.01.2012 №34, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.03.2012 за №413/20726, та вказує на протиправну бездіяльність відповідача.

Щодо наведених тверджень позивача суд зазначає наступне.

Згідно з п. 12 Положення про Головне управління Держсанепідслужби у Харківській області, затвердженого наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 11.06.2012 №61, начальник Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області, зокрема,

- здійснює керівництво Головним управлінням Держсанепідслужби у Харківській області і є відповідальним за організацію та результати його діяльності;

- розподіляє обов'язки між своїми заступниками.

Статтею 20 Закону України «Про державну службу» передбачено, що за рішенням керівника органу державні службовці можуть бути відкликані із щорічної або додаткової відпустки.

Відповідно до п. 11 Положення про Головне управління Держсанепідслужби у Харківській області, затвердженого наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 11.06.2012 №61, Головне управління Держсанепідслужби у Харківській області очолює начальник, який призначається на посаду Головою Держсанепідслужби України за погодженням з Міністром охорони здоров'я України та головою обласної держадміністрації та звільняється з посади Головою Держсанепідслужби України за погодженням з Міністром охорони здоров'я України. Начальник Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області за посадою є головним державним санітарним лікарем Харківської області.

Начальник Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області має двох заступників, які призначаються на посади та звільняються з посад Головою Держсанепідслужби України за погодженням з Міністром охорони здоров'я України.

Призначення виконуючого обов'язки або відсторонення від виконання обов'язків начальника Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області проводиться відповідно до вимог законодавства згідно з наказом Голови Держсанепідслужби України.

Суд зазначає, що дане Положення про Головне управління Держсанепідслужби у Харківській області, затверджене наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 11.06.2012 №61, на яке посилається позивач, визначає порядок діяльності саме Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області та не містить визначення змісту прав та обов"язків Голови Держсанепідслужби України.

Також суд зазначає, що, виходячи з системного аналізу Положення про Головне управління Держсанепідслужби у Харківській області, затвердженого наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 11.06.2012 №61, є необгрунтованими посилання позивача на порушення Головою Держсанепідслужби України пункту 11 вказаного Положення, оскільки норми пункту 11 Положення регулюють виключно діяльність Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області та не містять приписів, які б визначали обов"язки Голови Держсанепідслужби України.

Крім того, Голові Держсанепідслужби України надано повноваження з питань призначення виконуючого обов"язки начальника Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області виключно у разі звільнення та відсторонення від виконання обов"язків.

Приписи наведеного положення не містять обов"язку Голови Держсанепідслужби України призначати виконуючого обов"язки начальника Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області у випадку надання відпустки.

Судом при вирішенні цієї адміністративної справи також взято до уваги, що начальником Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області ОСОБА_2 прийнято наказ від 18.12.2014 №44-Адм «Про відрядження» (а.с.122), згідно з яким начальник Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області ОСОБА_2 відбуває 19-20.12.2014 до м.Києва (Держсанепідслужба України, м.Київ, вул.Волоська, 19/22) для участі в робочій нараді з питань діяльності Держсанепідслужби України станом на грудень 2014 року. На час її відсутності виконання обов'язків начальника Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області, головного державного санітарного лікаря Харківської області покладено на заступника начальника Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області, заступника головного державного санітарного лікаря Харківської області Товстолуг О.Г.

Таким чином, суд зазначає, що ОСОБА_2 мала можливість своїм наказом відкликати з відпустки заступника начальника Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області або внести зміни до наказу про надання відпустки заступнику начальника Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області та призначити виконуючого обов"язки начальника Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що при вчиненні т.в.о. голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України Протасом Святославом Вікторовичем дій, пов'язаних з прийняттям оскаржуваного наказу від 21.11.2014 №81-о, відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 11, 71, 86, 159-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Державної санітарно-епідеміологічної служби України, т.в.о. голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України Протаса Святослава Вікторовича, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Держсанепідслужби у Харківській області, про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі постанову складено 25.02.2015.

Головуючий суддя Р.В. Мельников

Суддя А.В. Бідонько

Суддя Л.М. Мар"єнко