Справа № 754/19211/14-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Аліменка В.О., Кобаля М.І., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 р. у справі № 754/19211/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва (далі - Управління ПФУ) про визнання незаконними дії Управління ПФУ щодо застосування ним під час призначення/перерахунку щомісячної компенсації в разі втрати годувальника, за період з 01 січня і до моменту винесення рішення у цій справі, положень Бюджетних законів, а також підзаконних нормативно-правових актів, якими у порушення та розріз встановлених Конституцією і Законами України вимог і норм, визначено розміри пенсії для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що значно менше, ніж передбачені статтею 51 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ) для відповідної категорії громадян, визнання протиправною бездіяльність щодо призначення, перерахунку та виплати ним недоотриманих сум щомісячної компенсації в разі втрати годувальника, передбаченої ст.ст. 49, 52 Закону № 796-ХІІ за зазначений період, зобов'язання відповідача здійснити призначення, перерахунок та виплату щомісячної компенсації в разі втрати годувальника, передбаченої ст. 52 Закону № 796-ХІІ у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком за той же період та стягнення боргової суми за зазначеними пенсійними виплатами.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є дружиною померлого громадянина із числа учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 1А, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, тому має право на отримання щомісячної компенсації у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до Закону № 796-ХІІ.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 р. позовні вимоги з 01.01.2000 року по 13.05.2014 року залишені без розгляду у наслідок пропуску строку звернення до суду.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 р. позовні вимоги з 14.05.2014 року задоволено: визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва щодо призначення, перерахунку та виплати ОСОБА_2 сум щомісячної компенсації в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 14.05.2014 року та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва здійснити призначення, перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячної компенсації в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно зі ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що повинна становити 50% від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 14 травня 2014 року, з урахуванням ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Не погодившись з судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позивачу виплачується пенсія відповідно до Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом першої інстанції справа розглянута в порядку скороченого провадження, тому відповідно до абз.4 частини восьмої статті 183-2 КАС України апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є дружиною померлого учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІА категорії.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні ПФУ та одержує пенсію, передбачену ст. 52 Закону № 796-ХІІ.

Позивачем подано до пенсійного органу заяву про перерахунок пенсії відповідно до Закону № 796-ХІІ.

Листом пенсійного органу від 02.09.2014 р. № 4850/09/28-669 у перерахунку пенсії в разі втрати годувальника згідно заяви ОСОБА_3 відмовлено.

Вищенаведені обставини підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон № 796-ХІІ визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Згідно частини п'ятої статті 54 Закону № 796-ХІІ порядок обчислення пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Розмір пенсії позивачки по втраті годувальника повинен обраховуватись, виходячи з пенсії по інвалідності померлого годувальника.

Стосовно щомісячної компенсації, передбаченої статтею 52 Закону № 796-ХІІ, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 52 Закону 796-ХІІ щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Зі змісту статті 52 Закону № 796-ХІІ вбачається, що під час визначення розміру компенсації за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку зазначеної компенсації виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої відповідно до статті 28 Закону № 1058-ІV встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 52 Закону № 796-ХІІ встановлена щомісячна компенсація сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто разом з основним розміром пенсії за втратою годувальника, додатково виплачується вказана компенсація.

Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що вимоги позивачки в цій частині є обгрунтованими і їх слід задовольнити.

Проте, суд першої інстанції допустив помилки, не зазначивши кінцевої дати перерахунку пенсії, чим вирішив спір на майбутнє.

В той же час, статтею 63 Закону № 796-ХІІ передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Починаючи з 01.01.2014 р., Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. в редакції Закону України від 06.07.2014 р. № 1534-18 не містить жодної норми, яка б обмежувала у 2014 р. пряме застосування Закону № 796-ХІІ, зокрема ст.52 вказаного Закону.

Проте, Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. в редакції Закону України від 03.08.2014 р. № 1622-18, встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що вказана норма діє з 16.08.2014 року.

Таким чином, з моменту дії Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в зазначеній вище редакції, розміри пенсій передбачених ст. 52 Закону № 796-ХІІ обмежуються.

Колегія суддів, аналізуючи норми права відносно пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, вважає, що при вирішенні даного спору, суд першої інстанції, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, про необхідність, при розгляді даної справи, керуватися саме нормами ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якими розмір щомісячної компенсації в разі втрати годувальника становить 50% від мінімальної пенсії за віком, проте помилково не визначив кінцевою датою 15.08.2014 року, тому постанова суду в цій частині підлягає зміні.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доводи відповідача частково спростовують висновок суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не в повному обсязі відповідають обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, що є підставою для зміни постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 р. - задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 р. у справі № 754/19211/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, змінити.

В другому абзаці резолютивної частини постанови Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 р. слова «з 14.05.2014 року» змінити на «з 14 травня 2014 року по 15 серпня 2014 року».

В третьому абзаці резолютивної частини постанови Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 р. слова «з 14 травня 2014 року» змінити на «з 14 травня 2014 року по 15 серпня 2014 року».

В решті постанову Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 р.- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

В.О. Аліменко

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Аліменко В.О.

Кобаль М.І.