Справа № 804/17974/14
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді суддів Верба І.О. Власенка Д.О., Юркова Е.О.
при секретарі судового засіданняЧмоні А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до відповідача 1 Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідача 2 Державної казначейської служби України, відповідача 3 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Саване Сорі Мамадієвича, відповідача 4 в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Півня Сергія Володимировича, про скасування постанов та зобов'язання вчинити певні дії, -
3 листопада 2014 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_5 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про скасування постанов та зобов'язання вчинити певні дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2014 року позовну заяву ОСОБА_5 залишено без руху у зв'язку із недотриманням вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків до 1 грудня 2014 року.
Ухвалою від 1 грудня 2014 року процесуальний строк на усунення недоліків адміністративного позову ОСОБА_5 продовжений до 22 грудня 2014 року.
18 грудня 2014 року на адресу суду надійшов виправлений адміністративний позов, у якому позивач визначила відповідачами Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, Державну казначейську службу України, державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Саване Сорі Мамадієвича, в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Півня Сергія Володимировича та заявила наступні позовні вимоги, просила:
- зобов'язати Державну казначейську службу України прийняти до виконання виконавчі листи, видані Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу 17.12.2013 року у справі №6а-214/97/13р-214-6809/13а та 29.01.2014 року у справі №6а-214/168/13р.214/9872/13а, здійснивши щодо цих виконавчих документів усі дії, передбачені пунктом 8 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року №45);
- зобов'язати Державну казначейську службу України здійснити у порядку та строки, визначені Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року №45), безспірне списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів на користь ОСОБА_5 за виконавчими листами, виданими Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу 17.12.2013 року у справі №6а-214/97/13р-214-6809/13а та 29.01.2014 року у справі №6а-214/167/13р.214/9872/13а;
- скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Саване С.М. про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №6-а-214/168/13 від 29.01.2014 року, виданим Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, (ВП №43289019) від 14.05.2014 року;
- скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Саване С.М. про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №6-а-214/97/13 від 17.12.2013 року, виданим Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, (ВП №43289019) від 14.05.2014 року;
- зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Саване С.М. виконати дії, передбачені пунктом 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року №45), а саме: скласти відповідний акт про наявність підстав для повернення ОСОБА_5 виконавчих листів, виданих Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу 17.12.2013 року у справі №6а-214/97/13р-214-6809/13а та 29.01.2014 року у справі №6а-214/168/13р.214/9872/13а, який передати керівнику Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області;
- зобов'язати керівника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (в.о. начальника Півня Сергія Володимировича) у процедурі виконання судового рішення у справі за цим позовом витребувати у ОСОБА_5, оригінали виконавчих листів, виданих Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу 17.12.2013 року у справі №6а-214/97/13р-214-6809/13а та 29.01.2014 року у справі №6а-214/168/13р.214/9872/13а;
- зобов'язати керівника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (в.о. начальника Півня Сергія Володимировича) виконати дії, передбачені пунктом 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року №45), а саме: подати відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчих проваджень (ВП №43289019) (ВП №43288696).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_5 із заявленим позовом, відкрите провадження у справі та призначено її до судового розгляду.
В обґрунтування позову зазначено наступне:
- державний виконавець протиправно прийняв 29.01.2014 року та 17.12.2014 року постанови про відмову у відкритті виконавчих проваджень №43289019, №43288696, коли як у спірних правовідносинах був зобов'язаний скласти акт про наявність підстав для повернення стягувачу виконавчих документів, та передати їх керівнику управління ДВС ГУЮ Дніпропетровської області;
- у зв'язку із не вчиненням вищевказаних дій державним виконавцем, орган державної виконавчої служби не подав Казначейству виконавчі документи в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», протягом 10 днів в дня складення вищевказаного акта;
- Державна казначейська служба протиправно не здійснила безспірне списання коштів за виконавчими документи, не прийнявши їх до виконання.
Позивач просила розглядати справу за її відсутності. Відповідачі в судові засідання не прибули, на пропозицію суду заперечень проти позову та докази на їх підтвердження не надали, клопотань не заявляли.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2011 року в адміністративній справі 2-а-1392/11, із врахуванням постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2012 року, адміністративний позов ОСОБА_5 задоволено частково:
- зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перерахувати та забезпечити виплату ОСОБА_5 різниці між фактично виплаченою пенсією по інвалідності та розміром цього виду пенсії, передбаченим Законом України «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи » за період з 28.08.2010 року по 28.02.2011 року, як інваліду другої групи від захворювання,пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком, встановлених на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;
- зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перерахувати та забезпечити виплату ОСОБА_5 різниці між фактично виплаченою щомісячною додатковою пенсією за шкоду заподіяну здоров'ю та розміром цього виду пенсії, передбаченим Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 28.08.2010 року по 28.02.2011 року , як інваліду другої групи від захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, виходячи з розміру 75% мінімальної пенсії за віком, встановлених на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
На виконання судового рішення позивачу видано виконавчі листи №2-а-1392/11:
- від 6 березня 2013 року: про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перерахувати та забезпечити виплату ОСОБА_5 різниці між фактично виплаченою пенсією по інвалідності та розміром цього виду пенсії, передбаченим Законом України «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи » за період з 28.08.2010 року по 28.02.2011 року, як інваліду другої групи від захворювання,пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком, встановлених на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;
- від 25 квітня 2013 року: про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перерахувати та забезпечити виплату ОСОБА_5 різниці між фактично виплаченою щомісячною додатковою пенсією за шкоду заподіяну здоров'ю та розміром цього виду пенсії, передбаченим Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 28.08.2010 року по 28.02.2011 року , як інваліду другої групи від захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, виходячи з розміру 75% мінімальної пенсії за віком, встановлених на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 16.09.2013 року у справі №214/6809/13-а (6-а/214/97/13) задоволено подання Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в особі відділу примусового виконання рішень про зміну чи встановлення способу виконання судового рішення у справі №2а-1392/11:
- змінено порядок і спосіб виконання постанови суду, на підставі якої видано виконавчий лист №2-а-1392/11 від 06.03.2013 року, визначено «стягнути з Управління Пенсійного фонду України у Саксаганському районі м. Кривого Рогу на користь ОСОБА_5 заборгованість із виплати різниці між фактично виплаченою додатковою щомісячною пенсією за шкоду заподіяну здоров'ю та розміром цього виду пенсії, передбаченим Законом за період з 28.08.2010 року по 28.02.2011 року, як інваліду II групи від захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, виходячи з розміру 75% мінімальної пенсії за віком, встановлених на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23.12.2013 року у справі №214/9872/13-а (6а-214/168/13) задоволено подання Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в особі відділу примусового виконання рішень про зміну чи встановлення способу і порядку виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2012 року № 2а-1392/11:
У зв'язку із зміною порядку і способу виконання судового рішення Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу позивачці видано виконавчі листи:
- від 17.12.2013 року по справі №6а-214/97/13р (214/6809/13а) про стягнення з Управління Пенсійного фонду в Саксаганському районі м. Кривого Рогу різниці між фактично виплаченою додатковою щомісячною пенсією за шкоду заподіяну здоров'ю та розміром цього виду пенсії, передбаченим Законом (а.с.10);
10 березня 2014 року ОСОБА_5 направила Державній казначейській службі України дві заяви про виконання виконавчих листів Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу №6а-214/97/13 від 17.12.2013 року та №6а-214/168/13 від 29.01.2014 року.
4 квітня 2014 року листами за вих. №5-13/3784-8153 та вих. №5-13/3784-8154 Державна казначейська служба України повернула заявниці оригінали вказаних виконавчих листів з доданими документами (а.с.13, 14).
В обґрунтування підстав повернення виконавчих листів зазначено наступне:
- «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування» №3791, відкритий в органах Казначейства, використовується виключно для зарахування коштів єдиного внеску, і законодавством не передбачено за рахунок даного рахунка отримання, фінансування та проведення видатків, зокрема щодо оплати пенсій, підвищення пенсій непрацюючим пенсіонерам, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю тощо;
- фінансування пенсійних виплат та видатків на утримання органів Пенсійного фонду України провадяться не через рахунки, відкриті в органах Казначейства, а через рахунки, відкриті в банках (пункт 2 статті 76 Закону України «Про загальнообов'язкового державне соціальне страхування»;
- чинним законодавством не передбачено повноважень органу Казначейства на здійснення списання коштів з рахунків боржника, відкритих в банківських установах, натомість такі права органи Державної виконавчої служби України відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».
13 травня 2014 року ОСОБА_5 звернулась до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області із заявами про примусове виконання виконавчих листів Рогу №6а-214/97/13 від 17.12.2013 року та №6а-214/168/13 від 29.01.2014 року.
14 травня 2014 року, розглянувши заяви про примусове виконання вищевказаних виконавчих документів, державним виконавцем винесені постанови ВП №43288696 та ВП №43289019 відповідно, якими відмовлено в прийняття до провадження виконавчих документів та відмовлено у відкритті виконавчого провадження з їх примусового виконання.
В обґрунтування постанов про відмову у відкритті виконавчих проваджень (відмову в прийнятті до провадження виконавчих документів) державним виконавцем зазначено наступне:
- 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання. Зазначеним Законом визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу;
- статтею 3 вказаного Закону встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (у попередньої редакції - Державною казначейською службою), в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду;
- стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (у попередньої редакції - відповідного органу Державної казначейської служби), у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду;
- пунктом 33 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845 визначено, що у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку.
З огляду на викладені обставини справи, вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходить із наступного.
Відповідно до абзацу другого пункту 12 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкового державне соціальне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону (крім норм, зазначених в абзаці шостому пункту 1 цього розділу) та Положення про Пенсійний фонд України, яке затверджує Кабінет Міністрів України.
Основний Закон, який встановлює норми прямої дії, в статті 19 визначив, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зміна порядку та способу виконання судового рішення у справі №2а-1392/11 обґрунтована та обумовлена застосуванням у спірних правовідносинах норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 5 червня 2012 року №4901-VI (далі - Закон №4901-VI). Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання.
Закон №4901-VI в статті 3 прямо визначив особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу.
Так, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.
Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
У разі якщо стягувач подав не всі необхідні для перерахування коштів документи та відомості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти днів з дня надходження заяви повідомляє в установленому порядку про це стягувача.
Відповідно до пункту 6 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845 (далі - Порядок №845), у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:
- заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній;
- оригінал виконавчого документа;
- судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);
До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).
Виконавчі документи пред'являються до виконання протягом одного року з дня, що настає за днем набрання рішенням про стягнення коштів законної сили, якщо інше не передбачено законом. Строки пред'явлення виконавчих документів перериваються в разі пред'явлення їх до виконання, відстрочки або розстрочки виконання рішень про стягнення коштів в установленому порядку. Пропущені строки пред'явлення виконавчих документів суду до виконання поновлюються судом в установленому законом порядку.
Позивач зазначила, що подала всі вищевказані документи, Казначейство України не заперечувало вказаним обставинам ані під час прийняття виконавчих документів ані під час розгляду справи.
Пунктом 33 Порядку №845 встановлено, що у разі, коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку.
Згідно пунктів 1, 3 «Положення про Державну казначейську службу України», затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року N 460/2011, Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, одним із основних завдань якого є реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Таким чином, надаючи оцінку доводам позивача щодо правомірності її звернення із оригіналами виконавчих листів до Державної казначейської служби України, суд зазначає, що позивач здійснила таке звернення у повній відповідності статті 3 Закону №4901-VI, оскільки звернулась саме до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Поряд з цим, суд зазначає, що складнощі у реалізації норм закону державним органом влади не можуть бути підставою визнання відсутності у громадянина гарантованого відповідним законом права, зокрема, права отримати результат виконання судового рішення, що набрало законної сили.
Розглянуті дії Державної казначейської служби призвели до пропуску позивачем строку звернення із виконавчим документом до примусового виконання та повністю позбавили її можливості у позасудовому порядку отримати виконання судового рішення, винесеного на її користь.
На думку суду, позивач, з метою недопущення повторного невиконання виконавчих документів, з огляду на пропуск строку пред'явлення виконавчих документів до виконання, має за першою можливістю звернутись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання в порядку статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вищевказані дії позивача, направлені на поновлення строку пред'явлення виконавчих документів до виконання, є вирішальними, оскільки, розглядаючи подані документи Казначейство України або його органи мають виконати вимоги пункту 6 Порядку №845. У разі невжиття позивачем вказаних заходів та звернення до Казначейства України позивачу буде наданий місячний строк на усунення недоліків документів відповідно до частини 3 статті 3 Закону №4901-VI.
Вирішуючи позовні вимоги заявлені до Державної казначейської служби України суд виходить за межі позовних вимог в порядку статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, визнає протиправними дії щодо повернення позивачці виконавчих документів та зобов'язує вказану особу прийняти виконавчі листі із доданими документами та здійснити дії, передбачені Порядком №845.
Задовольняючи позов в цій частині суд усвідомлює наявність діючої на час виникнення спірних правовідносин норми пункту 6 Порядку №845, відповідно до якого у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає саме органові Казначейства в установлений спосіб відповідні документи, а не Казначейству України.
Проте, в спірних правовідносинах мають бути застосовані норми статті 3 Закону №4901-VI, як нормативного акту вищою юридичної сили, а не норми пункту 6 Порядку №875.
Суд зазначає, що отримавши від позивачки виконавчі листи Казначейство України не було позбавлено можливості передати документи позивачки до підпорядкованого органу Казначейства для вжиття заходів, передбачених Порядком №875.
Вирішуючи позовні вимоги, заявлені до органу державної виконавчої служби та її посадових осіб, суд не вважає їх такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Підставою відмови в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження зазначено підставу, визначену пунктом 4 частини 1 статі 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).
На думку суду, посилання на вищевказану підставу є необґрунтованим, оскільки зазначена норма права передбачає прийняття постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем (стаття 20 Закону №606-XIV) або не за підвідомчістю виконання рішення (стаття 21 Закону №606-XIV). Жодна із вказаних умов не може бути виконана стягувачем.
Проте, в спірних правовідносинах державний виконавець мав правомірно відмовити у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 4 частини 1 статі 26 Закону №606-XIV, який передбачає відмову у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.
Так, відповідно до частини 2 статті 3 Закону №606-XIV передбачено виконання рішень іншими органами. Зокрема, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Таким чином, обґрунтування оскаржуваних постанов є вірним, проте у відкритті провадження за пред'явленими виконавчими листами мало б бути відмовлено із посиланням на пункт восьмий, а не четвертий, частини 1 статті 26 Закону №606-XIV.
Згідно пункту 3 Порядку №875 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Пунктом третім Розділу ІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону №4901-VI встановлено, що бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Саме виходячи із цієї норми є помилковим посилання Казначейства України на неможливість виконання органами Казначейства пред'явлених виконавчих документів, із посиланням на відкриті рахунки в інших фінансових установах, оскільки останні не віднесені до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Вирішуючи позовні вимоги позивача щодо зобов'язання посадових осіб державної виконавчої служби скласти відповідний акт про наявність підстав для повернення виконавчих документів та подальше направлення їх оригіналів до органів Казначейства для виконання, суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки винесення постанови про повернення виконавчих документів, складення акту та наступні похідні дії можливі лише у разі попереднього відкриття виконавчих проваджень, проте суд дійшов висновку, що підстав для відкриття останніх у державного виконавця не було.
На думку суду, заявлення розглянутих позовних вимог обумовлено помилковим застосуванням норм, встановлених законодавцем для виконання пункту 3 Розділу ІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону №4901-VI, що діє з 16.10.2013 року, відповідно до якого виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.
Оскільки в спірних правовідносинах до виконання належать виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів, які видані після 1 січня 2013 року (17.12.2013 року та 29.01.2014 року), позивач у повній відповідності до наведеної норми звернулась до Казначейства України, а не до органу державної виконавчої служби.
Керуючись статтями 11, 158-160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_5 до відповідача 1 Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідача 2 Державної казначейської служби України, відповідача 3 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Саване Сорі Мамадієвича, відповідача 4 в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Півня Сергія Володимировича, про скасування постанов та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Державної казначейської служби України щодо повернення ОСОБА_5 оригіналів виконавчих листів від 17.12.2013 року по справі №6а-214/97/13р (214/6809/13а) та від 29.01.2014 року по справі №6а-214/168/13р (214/9872/13а).
Зобов'язати Державну казначейську службу України прийняти від ОСОБА_5 оригінали виконавчих листів від 17.12.2013 року по справі №6а-214/97/13р (214/6809/13а) та від 29.01.2014 року по справі №6а-214/168/13р (214/9872/13а) із доданими документами та здійснити дії, передбачені «Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 31 січня 2015 року.

Головуючий суддя Суддя Суддя І.О. Верба Д.О. Власенко Е.О. Юрков