Справа № 344/19275/14-а 2-а/344/874/14
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Справа № 876/187/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (далі - відповідач) про визнання неправомірною відмови та зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з включенням до заробітку, з якого визначалась пенсія, сум допомог на оздоровлення та на соціально-побутові потреби з яких нараховувався та сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з 01.11.2010 року.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2014 року позов задоволено. Визнано неправомірною відмову та зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківську провести позивачу перерахунок пенсії державного службовця з 01.11.2010 року з врахуванням сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань та виплатити недоплачену суму пенсії з врахуванням фактично отриманих сум.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати і прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що для призначення пенсії позивачу враховано всі складові заробітної плати передбачені законодавством. Оскільки матеріальна допомога та індексація заробітної плати не відноситься до інших надбавок, тому зараховувати їх в суму заробітної плати для обчислення пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу» немає підстав.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач при призначенні йому пенсії до його заробітку для обчислення пенсії мав право на включення сум матеріальної допомоги, оскільки таке право передбачено чинним законодавством. Зазначені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними.

Проте, постановляючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції допустився процесуального порушення, не застосувавши до позовних вимог наслідків пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу призначено пенсію, відповідно до Закону України "Про державну службу" з 30.10.2010 року. У липні 2014 року остання звернулася до відповідача про перерахунок пенсії та зарахуванні сум виплаченої матеріальної допомоги, однак в цьому листом відповідача від 29.07.2014 року № 213/03 їй було відмовлено (а.с. 6-7).

Згідно довідки від 03.11.2014 року № 09-11-14-14/7688 про виплачені суми матеріальної допомоги, на які нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування позивачу було виплачено матеріальну допомогу за період з 2008 року по 2010 роки (а.с. 8).

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР (далі - Закон № 108/95) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723 передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових потреби входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що за змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, 14.05.2013 року у справі № 21-125а13, 28.05.2013 року у справі №21-97а13, в яких визначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно визнав неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську стосовно не включення ОСОБА_1 до складових заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутових питань.

Щодо строку з якого слід зобов'язати, відповідача здійснювати перерахунок позивачу пенсії державного службовця, колегія суддів вважає, що слід зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 87 Закону № 1788-XII суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

Таке ж правило закріплене частиною другою статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у якій йдеться про те, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Такої ж позиції дотримується Верховний суд України в постанові від 10 грудня 2013 року № 21-329а13.

Водночас, згідно із ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи те, що порушення прав позивачки носить триваючий характер, і про порушення такого позивачка повинна була дізнатися в момент призначення пенсії, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, зобов'язавши відповідача зробити перерахунок призначеної пенсії з врахуванням сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань в межах загального шестимісячного строку звернення до суду та виплатити недоплачену пенсію, в решті позов щодо даних вимог слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 160,195,197,198,202,205,207,254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2014 у справі № 344/19275/14-а скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську здійснити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 09.06.2014 року з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань, на які були нараховані та сплачені страхові внески, відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням фактично отриманих сум.

Позовні вимоги в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську виплачувати пенсію з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 01.11.2010 року по 08.06.2014 року залишити без розгляду у зв'язку із пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула