Справа № 310/10186/14-а
Суддя: Троценко Т. А.
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2015 року Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого - судді Троценко Т. А.

При секретарі: Корнієнко М. Е.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької митниці Міндоходів голова комісії з реорганізації Запорізької митниці Суконкін Едуард Васильович про визнання протиправним та скасування постанови про порушення митних правил,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, де вказав, що 25. 11. 2014 року головою комісії з організації Запорізької митниці Міндоходів за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил винесено постанову про порушення митних правил, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного Кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що склало 1 034 813, 01 грн.

Вважає постанову такою, що винесена з порушенням закону, необґрунтованою у зв'язку з тим, що при перетинанні ним, як громадянином Росії, 01. 04. 2014 року державного кордону України та ввезенням на митну територію автомобілю «INFINITI FX35» реєстраційний номер НОМЕР_2, який зареєстрований у Російській Федерації, він виконав усі вимоги службових осіб прикордонної та митної служб України щодо надання документів, передбачених діючим законодавством, а саме - надав паспорт громадянина Росії, посвідку на постійне місце проживання для іноземців та осіб без громадянства ЗП № 13896 від 29. 03. 2012 року, та документи, що підтверджують право власності на автомобіль, про що зроблено відповідні відмітки у документах та видано міграційну картку на автомобіль.

13. 10. 2014 року відносно нього з надуманих підстав службовою особою Міндоходів Запорізької області ОСОБА_4 був складений протокол про порушення митних правил за ст.. 485 МК України, проте вона не мала права його складати, оскільки Постановою КМУ від 06. 08. 2014 року державний орган, службовою особою якого є ОСОБА_4, ліквідована шляхом реорганізації у Запорізьку митницю Державної фіскальної служби.

Постанову відносно нього виніс Сукокін Едуард Васильович, який є головою комісії з реорганізації Запорізької митниці Міндоходів, яка ліквідована, але не являється керівником відповідної митниці, що унеможливлює винесення ним постанови.

Вважає, що він не вчинив умисної дії по ненаданню посвідки на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства, і до нього не може бути застосована ст.. 485 МК України.

До нього було застосовано покарання у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів в сумі 1 034 813, 01 грн., проте в матеріалах адміністративної справи відсутні допустимі розрахунки цієї суми, вартість транспортного засобу визначена не експертом, а встановлено через мережу Інтернет.

Крім того, вважає, що правопорушення за ст. 485 МК України не є триваючим, і відповідач порушив строки притягнення його до адміністративної відповідальності за цією статтею, оскільки постанова винесена після спливу шестимісячного строку, передбаченого ст. 467 МК України.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову № 0269/11200/14 від 25. 11. 2014 року про порушення митних правил і притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного Кодексу України і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 034 813, 01 грн.

В судовому засідання позивач з представником за довіреністю ОСОБА_6 підтримав позов на викладених вище підставах і пояснив, що у момент перетинання ним державного кордону України йому ніхто з працівників митниці не сказав, що він повинен перейти із «зеленого» коридору у «червоний», він надав посвідку на постійне місце проживання в Україні, і заповнив декларацію на автомобіль. До серпня 2014 року до нього не було ніяких претензій, він навіть звертався до Бердянського МВ УМВС України у Запорізькій області з приводу зникнення автомобільного номеру, тобто він не скривався від правоохоронних органів, оскільки вважав, що заїхав на територію України без порушень, і у той момент навмисно ніяких відомостей не приховував.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_4 не визнала позов і пояснила, що ОСОБА_1 при тимчасовому ввезенні на митну територію України транспортного засобу для здійснення митного контролю у пункті пропуску через державний кордон не надав посвідку на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства, не повідомив органи доходів і зборів про постійне проживання на території України, у зв'язку з чим митне оформлення транспортного засобу у режимі «Тимчасове ввезення» необхідно було здійснювати відповідно до положень ст. 380 МК України, письмове зобов'язання про зворотне вивезення транспортного засобу позивач не надав, письмового декларування транспортного засобу не здійснював, митних платежів, які підлягають сплаті при імпорті вказаного транспортного засобу, не сплачував.

У зв'язку з цим 13. 10. 2014 року нею був складений відносно ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил за ст.. 485 МК України, але вручити протокол порушнику не змогла, бо він втік з митниці, і вона направила йому протокол поштою.

Суконкін Е. В. мав право виносити постанову про порушення митних правил, оскільки за наказом № 299 від 14. 11. 2014 року «Про утворення комісії з реорганізації Запорізької митниці Міндоходів» він є не тільки головою комісії з реорганізації Запорізької митниці Міндоходів, але одночасно і заступником начальника Запорізької митниці Мінхододів, у повноваження якого входить винесення постанов про справам про порушення митних правил.

Вважає, що правопорушення, скоєне ОСОБА_1, є триваючим, а тому до нього застосовується шестимісячний термін, який відраховується з дня виявлення такого порушення, а у даному випадку моментом виявлення правопорушення є інформування УСБУ в Запорізькій області від 12. 09. 2014 року.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є громадянином Росії, та має посвідку на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства ЗП № 13896.

01 квітня 2014 року він перетинав державний кордон України та ввіз на територію України у зоні діяльності митного посту «Успенка» Східної митниці Мінхододів України по смузі «зелений коридор» транспортний засіб «INFINITI FX35» реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований у Російській Федерації у режимі «тимчасового ввезення» терміном на 1 рік.

13 жовтня 2014 року головним державним інспектором сектору планування та координації роботи оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Запорізької митниці Мінходохів ОСОБА_4 складено протокол про порушення ОСОБА_1 ст.. 485 Митного кодексу України, а саме за те, що ОСОБА_1 вчинено протиправні дії шляхом ненадання митному органу відомостей, необхідних для здійснення митного оформлення транспортного засобу «INFINITI FX35» реєстраційний номер НОМЕР_2 зі сплатою митних платежів, передбачених ч. 3 ст. 380 МК України, що спричинило неправомірне звільнення від сплати митних платежів.

На підставі цього протоколу головою комісії з реорганізації Запорізької митниці Мінхододів Суконкіним Е. В. 25.11.2014 року винесено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1 034 813, 01 грн.

Проте відповідачем в судовому засіданні не доведена вказана сума, суд встановив, що транспортний засіб не оглядався, його технічний стан не досліджувався, його вартість не встановлювалася у визначеному законом порядку.

Відповідач вважає, що правопорушення, передбачене ст. 485 МК України є триваючим, а тому до нього правомірно застосовується шестимісячний термін притягнення до адміністративної відповідальності з моменту його виявлення, а саме - з дня інформування УСБУ в Запорізькій області 12. 09. 2014 року.

Проте з такою позицією погодитися не можна у зв'язку з наступним.

Передбачена диспозицією ст. 485 МК України вимога щодо ненадання митному органу відомостей, необхідних для здійснення митного оформлення транспортного засобу, характеризується вчиненням одноразової дії у певний час, в момент митного оформлення автомобілю, коли такий проступок може бути виявлений контролюючим органом, який засвідчує відомості, одержані під час митного контролю транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформляє результат контролю.

За таких обставин у суду є підстави вважати, що строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності закінчився 01. 10. 2014 року, а постанова винесена після його закінчення, що є порушенням ст. 328 МК України, яка передбачає, що адміністративні стягнення у вигляді попередження, штрафу можуть бути накладені не пізніш як через два місяця з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - два місяці з дня його виявлення.

Правопорушення не є тривалим, оскільки позивач знаходиться на території України на законних підставах.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 був присутній при складанні протоколу про порушення митних правил, що не заперечується сторонами по справі, але не відмовлявся від його підпису і надання пояснень, хоча такий запис міститься у протоколі. Відмова від надання позивачем пояснення і підпису протоколу, про що є позначка у протоколі, у порушення ст. 494 МК не зафіксована належним чином, підписи свідків цього відсутні.

Відповідно до ст. 485 МК України відповідальність наступає, якщо заявлення у митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та /або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та /або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, але ця стаття не передбачає таке порушення, як «ненадання посвідки на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства».

Таким чином, відповідачем не доведено вчинення ОСОБА_1 умисних дій, направлених на ухилення від сплати митних платежів, передбачених вказаною статтею.

За таких обставин суд не може вважати постанову такою, що відповідає вимогам закону, отже вона підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 328, 485, 494 МК України, 38 КУпАП, ст. ст. 158-163 КАС України, суд

Постановив:

Визнати протиправною та скасувати постанову № 0269/11200/14 від 25. 11. 2014 року про порушення митних правил і притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 Митного Кодексу України і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 034 813, 01 грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Бердянського

Міськрайонного суду: Т. А. Троценко