Справа № 568/780/14-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2015 р. м. Київ К/800/61346/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Стародуба О.П.,

Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області (далі - Управління) на постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила: визнати протиправними дії Управління щодо не зарахування до спеціального стажу роботи - 7 років 5 місяців 9 днів, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року №1789-XII (далі - Закон №1789-XII); зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії за вислугу років в органах прокуратури в порядку і розмірі визначених відповідно до вимог статті 50-1 Закону №1789-XII та провести обчислення пенсії за вислугу років з 25 березня 2014 року, зарахувавши до стажу роботи час роботи в органах прокуратури (11 років 6 місяців), врахувати половину строку навчання у Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинського (1 рік 10 місяців), період роботи в Добровеличківському районному виконавчому комітеті Кіровоградської області (2 роки 4 місяці 2 дні), частково оплачувану відпустку по догляду за дітьми до досягнення ними трьох років (1 рік 5 місяців 5 днів та 2 роки 10 місяців 2 дні).

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2014 року, позов задоволено повністю.

У касаційній скарзі Управління, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 з 1 вересня 2013 року перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за вислугу років відповідно до часини 1 статті 50-1 Закону №1789-XII (в редакції Закону від 8 липня 2011 року). 5 березня 2014 року звільнена із посади прокурора.

При обчисленні пенсії позивачу, відповідач виходив з її стажу роботи на посаді прокурорів і слідчих прокуратури, а саме періодів роботи в органах прокуратури з 5 вересня 2002 року по 11 вересня 2013 року. Всього 11 повних років.

Відповідачем не зараховано до стажу державної служби ОСОБА_2 такі періоди: час роботи на посаді інструктора добровільних дружин при Добровеличківському виконкомі у період з 26 серпня 1983 року - 28 грудня 1985 року (1 рік 5 місяців 5 днів з вказаного періоду знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку); час роботи на посаді начальника відділу кадрів в державному підприємстві «Радивилівський комбінат хлібопродуктів» у період з 12 вересня 1986 року по 5 вересня 2002 року (з 20 серпня 1992 року по 22 червня 1994 року знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку); половину періоду навчання з 1 серпня 1979 року по 1 червня 1983 року у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (враховано лише 1 рік навчання).

Відповідно до частини 6 статті 50-1 Закону №1789-XII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та час роботи на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Статтею 1 Закону №3723-XII встановлено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

На виконання постанови Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року «Про введення в дію Закону України «Про державну службу» Кабінетом Міністрів України 3 травня 1994 року було прийнято постанову №283, якою затверджено Порядок обчислення стажу державної служби.

У додатку до вказаного Порядку обчислення стажу державної служби наведено вичерпний Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби (далі - Перелік).

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період перебування ОСОБА_2 у відпустках по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку повинен бути зарахований відповідачем до спеціального стажу. При цьому, судами зазначено, що перебуваючи у вказаних відпустках, позивач займала посади державних службовців (інструктор добровільних дружин при Добровеличківському виконкомі та начальник відділу кадрів в ДП «Радивилівський комбінат хлібопродуктів»), що підтверджується записами в її трудовій книжці.

Разом з тим, прийшовши до висновку, що вказані посади належать до посад державних службовців, судами у своїх рішеннях не наведено жодних мотивів та нормативно-правових актів, які б давали підстави дійти такого висновку.

Враховуючи наведене, рішення судів не можна визнати обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Частиною першою статті 220 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно зі статтею 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки неповноту встановлення обставин у справі допущено обома судовими інстанціями, то справа направляється до суду першої інстанції.

При новому розгляді судам необхідно, враховуючи норми Закону №3723-XII та Переліку, вирішити питання чи належать посади інструктора добровільних дружин при Добровеличківському виконкомі та начальника відділу кадрів в ДП «Радивилівський комбінат хлібопродуктів» до посад державних службовців та в залежності від встановленого розв'язати спір.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді О.П. Стародуб

В.В. Тракало