Справа № 0549/3911/12
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Київ К/9991/59838/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М.,

Кочана В.М.,

Штульман І.В.,

здійснивши попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області (далі - УПФ), третя особа: територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, за касаційної скаргою представника відповідача на постанову Торезького міського суду Донецької області від 30 липня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2012 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, відповідно до якого просив визнати протиправною бездіяльність УПФ у перерахунку та виплаті йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 1 січня 2012 року по 30 червня 2012 року та зобов'язати відповідача відповідно до вимог Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №2453-VI) здійснити такий перерахунок і виплату грошового утримання у розмірі 88% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи 1 січня 2012 року по 30 червня 2012 року.

Посилалися на незаконність дій відповідача щодо відмови в перерахунку довічного грошового утримання з 01.01.2012 року та обмеження максимального розміру його виплати.

Постановою Торезького міського суду Донецької області від 30 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2012 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною бездіяльність УПФ щодо нездійснення ОСОБА_4 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку із зміною розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Зобов'язано здійснити позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 1 січня 2012 року по 30 червня 2012 року, виходячи з 88 відсотків місячної заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді та провести виплату 43531,74 грн. недоплаченої суми за вказаний період.

У касаційній скарзі представник УПФ, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вказує на те, що Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI) частина п'ята статті 138 Закону № 2453-VI викладена в новій редакції, відповідно до якої максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. За правилами зазначеного закону перерахунок довічного грошового утримання можливий лише суддям Конституційного Суду України

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Як установлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звільнено з посади судді Торезького міського суду Донецької області 26 жовтня 2004 року в зв'язку з відставкою з виплатою щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 88 відсотків місячного заробітку, працюючого на відповідній посаді судді з урахуванням поточної премії. У квітні 2012 році він звернувся до УПФ про перерахунок щомісячного грошового утримання, посилаючись на підвищення суддівської винагороди працюючого судді, проте йому у перерахунку відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з обґрунтованості позову в частині необхідності перерахунку довічного грошового утримання, оскільки зазначений перерахунок повинен здійснюватися за правилами, передбаченими Законом № 2453-VІ.

Висновок судів відповідає нормам матеріального права та є обґрунтованим.

Відповідно до частини третьої статті 138 Закону № 2453-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Позивач при звільненні у відставку мав право на 88% щомісячного довічного грошового утримання.

Законом № 3668-VI, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, частини третю та п`яту статті 138 Закону № 2453-VI викладено в новій редакції, згідно з якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді (частина третя статті 138 Закону).

Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (частина п'ята статті 138 Закону).

В силу частини першої статті 37, статті 37-1 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Уразі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Враховуючи те, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і розмір пенсії колишнього державного службовця залежать від суми грошового утримання діючого судді (заробітної плати працюючого на відповідній посаді державного службовця), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та виходячи з принципу єдності статусу суддів, у разі підвищення розміру грошового утримання діючого судді має здійснюватися перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Аналізуючи зазначені норми законів, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що розрахунок розміру довічного грошового утримання необхідно здійснювати з винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Перерахунок довічного грошового утримання проводиться у випадку збільшення такої винагороди.

Посилання УПФ на статтю 138 Закону №2453-VI в редакції Закону №3668-VI., як підставу для обмеження максимального розміру пенсії, не можуть вважатись обґрунтованими, оскільки позивачу пенсія призначена ще у 2004 році без урахування змін, внесених Законом України № 3668-VI.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією прав на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони. Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій окремих категорій громадян, зокрема суддів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Наведені обставини правильно враховані судами, тому рішення про задоволення позову в частині визнання дій неправомірними щодо відмови у перерахунку довічного грошового утримання та зобов'язання здійснити такий перерахунок, є законним і обґрунтованим.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області відхилити, а постанову Торезького міського суду Донецької області від 30 липня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.М. Кочан

І.В. Штульман