Справа № 808/3803/14
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/3803/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2015 року

справа № 808/3803/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01 липня 2014 року у справі №808/3803/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Профавіа» до запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

12 червня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Профавіа» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів від 29.04.2014 року №112020000/2014/000005/1.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що товариством надано всі необхідні документи для визначення митної вартості. Надані для митного оформлення документи є достатніми для застосування методу визначення митної вартості №1, а також дозволяють обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Проте, Запорізькою митницею прийнято рішення про визначення митної вартості товарів за 6 (резервним) методом. Вказані дії відповідача призвели до сплати податків у більшому розмірі.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 01 липня 2014 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Профавіа» задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів від 29.04.2014 року №112020000/2014/000005/1.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Запорізька митниця Міндоходів, відповідач, звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при винесені рішень про визначення митної вартості товарів відповідач діяв відповідно до вимог чинного на той час Митного кодексу України, та враховуючи розбіжності в документах, цінову базу Держмитслужби України, та те що додаткові документи не підтвердили визначену за методом №1 митну вартість, Запорізькою митницею було правомірно застосовано 6 (резервний) метод визначення митної вартості.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09 квітня 2014 року між позивачем та фірмою «Радек Еж-AIRLET» (Чехія), на умовах СРТ - м. Токмак (Інкотермс - 2010), було укладено договір купівлі продажу №09/04-2014 літака цивільної авіації «Zlin Z - 37A» (далі - Договір).

Згідно умов договору позивач купує у фірми «Радек Еж- AIRLET» літак цивільної авіації «Zlin Z - 37A», 1973 року виробництва, бувший у використанні, виробник - Чеська Республіка, заводський №1929, двигун «M462RF» №641260, у розібраному стані, вартістю 2500 EUR.

Для здійснення митного оформлення товару 24.04.2014 р. позивачем по електронній системі до Запорізької митниці Міндоходів було подано митну декларацію №112020000/2014/001036 від 24.04.2014, відповідно до якої була заявлена митна вартість товару в розмірі 2500 EUR.

Разом з МД №112020000/2014/001036 позивачем подано до митного органу:

- №2278605;

- Договір купівлі - продажу №09/04-2014 від 09.04.2014 р.;

- Акт технічного стану від 18.04.2014 р.;

- Технічний опис від 18.04.2014 р.;

- Експортна декларація MRN 14CZ58000022U3VN97.

У зв'язку із наявністю розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею Міндоходів 24.04.2014 р. направлено електронне повідомлення декларанту, у якому декларанта було повідомлено про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надання наступних додаткових документів: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

28.04.2014 р. позивачем на виконання вимог митного органу, позивачем додатково надано:

- висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованим експертним органом, а саме Звіт про визначення вартості товару від 25.04.2014р.;

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України, а саме: договір купівлі-продажу № 2/10-2013 від 07.10.2013 р., з актом приймання-передачі; рахунок-фактура №2/10 від 07.10.2013 р.; банківські виписки продавця;

- договір із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається б/н від 01.04.2014 р. з протоколом передачі.

Правомірність та обґрунтованість рішення №11202000/2014/000005/1 про коригування митної вартості товарів є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи адміністративний позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи по суті відповідачем не було доведено правомірність рішення про коригування митної вартості товарів за шостим методом, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Запорізької митниці з митної оцінки товарів підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митна вартість товарів, які переміщуються громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування податків і зборів визначається на підставі заяви власника цих товарів чи уповноваженої ним особи за умови надання підтверджувальних документів (товарних чеків, ярликів тощо), які можна ідентифікувати з наявними товарами. При визначенні митної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.

За відсутності таких підтверджень або у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності відомостей стосовно заявленої вартості митні органи визначають митну вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари та відповідно до вимог цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою матеріального права митні органи наділені повноваженнями щодо самостійного визначення митної вартості товарів у разі відсутності підтверджувальних документів вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України або у разі виникнення сумнів щодо достовірностей відомостей про заявлену вартість товару.

Як вбачається з матеріалів справи, для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем були надані копії документи, що підтверджують правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товару за ціною угоди у розмірі 2 500 євро.

Однак, у зв’язку виявленням розбіжностей у документах, які подані для підтвердження митної вартості товару, митним органом 24.02.2914 року було направлено декларанту електронне повідомлення про явність розбіжностей в документах, що стосуються строку здійснення передоплати товару, та запропоновано налдати додакові документи згідно із переліком.

28.04.2014 р. позивачем на виконання вимог митного органу, додатково було надано: висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованим експертним органом, а саме Звіт про визначення вартості товару від 25.04.2014р., виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України, а саме: договір купівлі-продажу № 2/10-2013 від 07.10.2013 р., з актом приймання-передачі; рахунок-фактура №2/10 від 07.10.2013 р.; банківські виписки продавця; договір із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається б/н від 01.04.2014 р. з протоколом передачі.

Тобто, позивачем було виконано всі можливі дії щодо надання запитуваної митним органом інформації та документів.

Разом з тим, на думку відповідача, документи були надані не в повному обсязі, у зв’язку з чим, митницею прийнято рішення про визначення митної вартості товару із застосуванням методу №6.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, у спірних правовідносинах, митний орган, при визначені митної вартості товару повинен був діяти на підставі та у спосіб, що визначені законами України.

Методи визначення митної вартості товарів встановлені статтею 266 Митного кодексу України

Так, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на розсуд декларанта.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Таким чином, наведеною нормою матеріального права встановлено як методи визначення митної вартості товарів так і порядок їх застосування.

Послідовність застосування різних методів оцінки митної вартості означає, що вичерпавши усі можливості для встановлення рівня митної вартості товару за одним методом, митний орган має послідовно застосовувати інші методи. Однак, у спірному випадку Запорізька митниця відразу використала метод визначення митної вартості №6, не дослідивши у повній мірі усі обставини, які впливали на рівень ціни, заявленої декларантом.

Відповідно до діючого, на момент виникнення спірних правовідносин, Порядку заповнення рішення про визначення митної вартості товарів, затвердженого Наказом Державної митної служби України №506 від 29.05.2009 року, у графі №33 зазначаються обставини, що стали підставою для прийняття Рішення, та джерела інформації, які використовувалися митним органом, і їх реквізити.

Проте, оскаржене рішення про визначення митної вартості товару не містять в собі відомостей, які б свідчили про неможливість застосувати для визначення митної вартості товару методи №2-5, що є законною підставою для застосування методу №6.

З оскаржуваних рішень вбачається, що основною підставою для визначення митницею вартості товару за резервним методом було подання додатково витребуваних документів не в повному обсязі та відмовою надати інші додаткові документи.

Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів або відмова у такому наданні, за відсутності достатнього обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувані рішення митного органу про коригування митної вартості товару та картка відмови в прийнятті митної декларації є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо посилань представника відповідача на невідповідність наданих позивачем для митного оформлення документів, як на підставу для здійснення коригування митної вартості товару, суд зазначає наступне.

Однак, судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи, що на момент розгляду справи в суді позивачем грошові кошти за договором купівлі-продажу №09/04-2014 від 09.04.2014 р. не сплачено.

При цьому, несвоєчасна сплата грошових коштів за імпортований товар не може бути підставою для виникнення сумнівів щодо заявленої митної вартості товару, оскільки не впливає на вартість товару, несвоєчасна сплата може свідчити про неналежне виконання сторонами умов договору та не може слугувати підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. (ст.. 71 КАС України)

Проте, відповідачем не доведено правомірності винесення ним рішення про коригування митної вартості товару за шостим резервним методом на підставі визначених чинним митним законодавством підстав.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав для задоволення адміністративного позову та скасування оскаржуваного рішення №11202000/2014/000005/1 про коригування митної вартості товарів.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувана постанову суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни або скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.195, ст.196, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, суд, –

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів – залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01 липня 2014 року у справі №808/3803/14 – залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко