Справа № 813/5985/14
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Львів № 813/5985/14

15 год. 21 хв.

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

прокурора: Бойко Н.І.;

позивача: не прибув;

відповідач 1: представник не прибув;

відповідач 2: представник ОСОБА_1;

відповідач 3: представник не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Дрогобицького міжрайонного прокурора Львівської області в інтересах ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, ОСОБА_3, Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про скасування реєстрації декларації, -

ВСТАНОВИВ:

Дрогобицький міжрайонний прокурор Львівської області (далі - прокурор) звернувся в інтересах ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2Є.) до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (далі - ІДАБК у Львівській області), ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.), Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, в якій з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 135-136) просить скасувати декларацію ІДАБК у Львівській області про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 23.12.2013 року за №ЛВ 08.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Дрогобицькою міжрайонною прокуратурою Львівської області із залученням представників ІДАБК у Львівській області проведено перевірку щодо додержання вимог містобудівного законодавства в ході виготовлення проектної документації, будівництва та введення в експлуатацію гаража гр. ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1. Перевіркою встановлено, що під час будівництва вказаного гаражу здійснено відхилення від будівельного паспорта, а також те, що будівельний паспорт розроблений з порушенням ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень», що, на думку прокурора, призвело до блокування гаражу до господарської будівлі, яка належить ОСОБА_2 За результатами такої перевірки ІДАБК у Львівській області видано припис гр. ОСОБА_3 №34/2012 від 09.10.2012 року, вимоги якого не виконано, внаслідок чого вважає, що відповідачем 2 внесено недостовірні дані до п. 15 декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Прокурор наголосив, що незважаючи на вказані порушення законодавства про архітектурну діяльність, ІДАБК у Львівській області прийнято в експлуатацію гараж гр. ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яка зареєстрована за №ЛВ 08 від 23.12.2013 року та оформлено на нього право власності. Також вказала, що підставою представництва інтересів соціально незахищеного ОСОБА_2 є необхідність захисту його конституційних прав та інтересів, який в силу незалежних від нього причин не в змозі самостійно реалізувати свої процесуальні права, оскільки є інвалідом ІІІ групи загального захворювання. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні 03.02.2015 року Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області в порядку ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України замінено правонаступником - Державною архітектурно-будівельною інспекцією України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області (далі - ДАБІ України в особі Департаменту ДАБІ у Львівській області).

Представник відповідача, ОСОБА_3, позов заперечила повністю, долучила письмові заперечення на адміністративний позов (а.с. 137-139), зміст яких зводиться до наступного. Покликається на ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Зважаючи на викладене, зазначила, що зі змісту заявлених вимог та наведених у позовній заяві доводів не вбачається порушення чи оспорювання прав, свобод або інтересів ОСОБА_2, відтак, адміністративна справа не може розглядатися в судовому порядку у зв'язку з відсутністю предмета спору. Крім цього, вважає, що відповідач не може нести відповідальність внаслідок допущених можливих недоліків ІДАБК у Львівській області. Додатково звернула увагу на те, що будівництво гаража ОСОБА_3 здійснювалося на підставі належно оформленого будівельного паспорта, який з моменту його видачі до моменту готовності гаража до експлуатації ніким не був опротестований чи визнаний недійсним. У судовому засіданні представник відповідача таку позицію підтримала, просила відмовити у задоволенні позову.

Позивач, ОСОБА_2, в судове засідання не прибув, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представники відповідачів: ДАБІ України в особі Департаменту ДАБІ у Львівській області та Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Заперечень та заяви про розгляд справи без участі представника на адресу суду не надходило. За таких обставин, суд на підставі ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що ІДАБК у Львівській області на підставі вимоги Дрогобицької міжрайонної прокуратури Львівської області №13-10-06/1102 від 26.03.2014 року проведено позапланову перевірку отримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_3, об'єкт будівництва: гараж на АДРЕСА_1, за результатами якої складено акт №3/11-ф від 23.04.2014 року.

В ході проведення перевірки встановлено наступне: «гр. ОСОБА_3 здійснив будівництво гаражу на власній земельній ділянці по АДРЕСА_1 на підставі будівельного паспорта №34/2012 від 09.10.2012 року та повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованого за №ЛВ 3 від 22.10.2012 року. Виявлено відхилення від будівельного паспорта, зокрема, паспортом передбачено блокування гаражу до сусідської господарської будівлі на межі ділянок. Фактично гараж збудовано з відступом від межі на 0,53 м.; згідно будівельного паспорта висота гаражу складає 3,53 м., а фактично - 3,75 м. Відстань від гаражу до житлового будинку гр. ОСОБА_2 складає 7,34 м., що не відповідає схемі забудови земельної ділянки будівельного паспорта, де передбачено відстань 8 м. Також встановлено, що будівельний паспорт розроблений з порушенням додатку 3.1 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» та п. 7.50 вказаного ДБНу».

11.12.2012 року ІДАБК у Львівській області видано припис №3/10 про усунення ОСОБА_3 порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогами: вжити заходів щодо приведення будівельного паспорту у відповідність до ДБН та здійснити перебудову гаражу у відповідності до будівельного паспорту.

12.06.2013 року ІДАБК у Львівській області повторно було проведено перевірку щодо виконання ОСОБА_3 припису №3/10 від 11.12.2012 року і встановлено, що такий не виконано.

23.12.2013 року ІДАБК у Львівській області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації №ЛВ 08 (будівництво цегляного гаража на АДРЕСА_1, Львівська область, замовник: ОСОБА_3.).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, 08.02.2014 року зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на житловий будинок, об'єкт житлової нерухомості, в тому числі і гараж, за адресою: АДРЕСА_1.

Прокурор вважає, що у декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ЛВ 08 від 23.12.2013 року внесено недостовірні дані, тому і звернувся до суду з даним позовом в інтересах ОСОБА_2

Вирішуючи спір, суд керується наступними положеннями чинного законодавства.

Відповідно до ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладено обов'язок представляти інтереси держави у суді, у випадках передбачених законом.

Частиною 2 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 361 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Наявність таких підстав має бути підтверджена прокурором шляхом надання суду відповідних доказів.

Так, прокурором долучено до матеріалів справи лист №6202/03-13 від 07.08.2014 року Управління пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області (а.с. 123), зі змісту якого вбачається, що станом на час звернення до суду з даним позовом, ОСОБА_2 був інвалідом ІІІ групи загального захворювання. Крім цього, долучено заяву від 10.10.2014 року, підписану позивачем, згідно якої останній просить «без його участі відстояти та захистити інтереси в суді до повного відновлення ущемлених прав» (а.с. 122).

Суд звертає увагу, що згідно принципу рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що ця засада «вимагає, щоб кожній зі сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєве менш сприятливе становище порівняно з опонентом».

З урахуванням наведеного, слід вказати, що намагання прокурором здійснити представницьку функцію інтересів громадянина в суді не є порушенням правових засад адміністративного судочинства.

При цьому, суд враховує заперечення відповідача щодо відсутності порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_2 і зазначає наступне.

Відповідно до п. 8 ст. 3 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, позовні вимоги якої в розумінні ст.ст. 69-71 КАС України повинні бути обґрунтовані та доведені належними доказами.

Тобто, позивач має надати докази того, що дії відповідача порушують його права та інтереси.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо неопосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Дана позиція висловлена Конституційним Судом України у рішенні від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 у справі N 1-10/2004.

Суд приходить до висновку, що саме обставини (юридичні факти) і норми права у своїй сукупності дають право особі звернутись до суду з вимогами до іншої особи, тим самим обґрунтовуючи та підтверджуючи заявлені позовні вимоги. Встановлення факту наявності/відсутності порушення прав та законних інтересів позивача оскаржуваними діями відповідача є визначальною ознакою наявності/відсутності права позивача на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом.

Визначення поняття «справа адміністративної юрисдикції» наведено у п. 1 ст. 3 КАС України, згідно якої - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Стаття 17 КАС України встановлює категорії спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ. Так, зокрема, згідно ч. 1 вказаної статті юрисдикція адміністративного суду поширюється на спори осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Поняття «суб'єкт владних повноважень» визначено у п. 7 ст. 3 КАС України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

У пункті 6 вищевказаної статті визначено, що адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Тобто, з урахуванням вищенаведеного, випливає, що публічно правовий спір виникає із публічно-правових відносин між суб'єктом владних повноважень з приводу прийняття ним рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності і саме в тих правовідносинах, учасником яких є фізична або юридична особа.

З матеріалів справи вбачається, що публічно-правові відносини у зв'язку із реєстрацією ІДАБК у Львівській області декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ЛВ 08 від 23.12.2013 року цегляного гаража по АДРЕСА_1, Львівська область, що належить ОСОБА_3 виникли саме між суб'єктом владних повноважень - відповідачем 1 - ІДАБК у Львівській області та відповідачем 2 - ОСОБА_3

Позивач, ОСОБА_2, не є учасником вказаних правовідносин у публічно-правовій сфері. Відповідно, ІДАБК у Львівській області не здійснювала щодо нього жодних управлінських функцій.

Здійснення суб'єктом владних повноважень діяльності по реєстрації спірної декларації про готовність гаражу до експлуатації, поданої ОСОБА_3, не зачіпає прав, свобод чи інтересів позивача в сфері публічно-правових відносин.

Водночас, слід вказати, що з аналізу матеріалів справи та пояснень сторін, наданих ними в судовому засіданні, вбачається наявність між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем 2 - ОСОБА_3 цивільно-правового спору, який стосується порядку користування їхніми суміжними земельними ділянками, що знаходяться за адресами: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2

Відповідно суд вважає за необхідне зазначити, що такий спір можливо вирішити в порядку цивільного судочинства.

Крім того, суд звертає увагу, що державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції покладено на Держархбудінспекцію та її територіальні органи, в даному випадку, - на ДАБІ України в особі Департаменту ДАБІ у Львівській області.

В той же час, у матеріалах справи міститься копія постанови Львівського окружного адміністративного суду від 18.03.2014 року по справі №813/4839/13-а за позовом ІДАБК у Львівській області до ОСОБА_3 про зобов'язання виконати припис №3/10 від 11.12.2012 року (а.с. 140). Зі змісту останньої вбачається, що оскільки ІДАБК у Львівській області прийняла рішення про готовність спірного гаража до експлуатації, відтак, немає підстав для зобов'язання ОСОБА_3 виконати припис №3/10 від 11.12.2012 року, яким вимагається вжити заходів щодо приведення будівельного паспорта у відповідність до ДБН та здійснити перебудову гаража. У задоволенні позову відмовлено повністю. Вказане судове рішення сторонами не оскаржувалось.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обов'язок доказування в адміністративному процесі покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У контексті з положеннями ч. 1 ст. 6 КАС України, яка передбачає право на судовий захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах.

При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Між тим, ні позивач, ні прокурор не надали суду доказів того, що діями відповідача/відповідачів порушені права, свободи чи інтереси ОСОБА_2 в публічно-правових відносинах, а саме щодо реєстрації декларації №ЛВ 08 від 23.12.2013 року про готовність гаражу до експлуатації за адресою: АДРЕСА_1, Львівська область, що подана відповідачем ОСОБА_3, та не довели, що реєстрація вказаної декларації безпосередньо зачіпає права позивача.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи пояснення прокурора та заперечення представника відповідача, суд приходить до висновку, що дії ІДАБК у Львівській області щодо реєстрації декларації про готовність гаражу за адресою: АДРЕСА_1, Львівська область до експлуатації стосуються лише відповідачів 1 та 2 у справі і не мають до ОСОБА_2 жодного відношення, оскільки останній не є учасником публічно-правових відносин, що виникли в зв'язку з реєстрацією вказаної декларації, відтак, позовні вимоги є необґрунтовані і не підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до положень ст. 94 КАС України з сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 70-72, 94, 160-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 02.03.2015 року.

Суддя Клименко О.М.