Справа № 2а-3522/09/0470
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Київ К/9991/1658/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі

м. Дніпропетровська

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2011

у справі № 2а-3522/09/0470 Дніпропетровського окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Система аптек «Лінда-фарм»

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська (ДПІ)

про скасування податкового повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2010 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2011 скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2010 та прийнято нову постанову, якою позов задоволено: скасовано податкове повідомлення-рішення від 08.08.2008 № /0 та рішення від 08.08.2008 № .

В касаційній скарзі ДПІ просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2011 та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2010, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для нарахування позивачу податкового зобов'язання із податку з доходів фізичних осіб та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковим повідомленнями-рішеннями та рішенням, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 31.07.2008 № 3993/23-1/31944458, про порушення позивачем норм пункту 7.1 статті 7, підпунктів 8.1.1, 8.1.2 пункту 8.1 ст. 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (Закон № 889-ІV) та п. 3.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (далі - Положення № 637). Так, згідно з висновками акту перевірки позивач не утримав податок з доходів фізичних осіб - надміру витрачені кошти, отримані працівниками на відрядження або під звіт та не повернуті у встановлений строк, що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб у сумі 820,40 грн. Крім того, актом перевірки зафіксована відсутність документів, підтверджуючих проведення готівкових розрахунків на загальну суму 4635,00 грн.

За наслідками перевірки 08.08.2008 відповідачем прийнято: податкове повідомлення-рішення № /0 про донарахування податкових зобов`язань із податку з доходів фізичних осіб у сумі 3156,45 грн. (у т.ч. 820,40 грн. - основний платіж та 2336,05 грн. - штрафні (фінансові) санкції) та рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 4625,40 грн.

Відповідно до пункту 2.15 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув'язка окремих показників.

Згідно із пунктом 1.4. розділу II Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 р. № 59, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29.06.1999 за № 418/3711, за час перебування у відрядженні працівнику відшкодовуються витрати на проїзд (включаючи попереднє замовлення квитків, користування постільними речами в поїздах, оплату аеропортних зборів, перевезення багажу) як до місця відрядження й назад, так і за місцем відрядження. Указані витрати можуть бути відшкодовані лише при наявності документів (у оригіналі), підтверджуючих вартість цих витрат, у вигляді рахунків готелів (мотелів) чи інших суб'єктів, що надають послуги по розміщенню та проживанню відрядженого працівника, транспортних білетів та інше.

Відповідно до розділу 3 наказу Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації № 187 від 14.03.06р (чинного на час проведення перевірки) квиток - документ, що має назву «Пасажирський квиток та багажна квитанція», у тому числі електронний квиток, виданий перевізником (його агентом), який включає умови договору перевезення та повідомлення, разом з польотними та пасажирським купонами. Електронний квиток - електронний документ, який включає роздрук маршруту, електронні купони і, у разі використання, документ для посадки.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 р. № 851-IV електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (стаття 8 цього Закону).

Як свідчать матеріали справи, факт перебування комерційного директора товариства - Ступакової І.Б. у відрядженні контролюючим органом не заперечується та, зокрема, підтверджується, наявними у справі доказами: контрактом № 2424-07, актом прийому передачі виконаних послуг на участь у конференції від 24.03.07, наказом керівника підприємства про направлення у відрядження, посвідченням про відрядження.(а.с. 69-70, 72,74)

Крім того, долучені до справи приходна квитанція на придбання квитків, роздруківка маршруту до електронного авіаквитку, довідка про придбання електронного квитка на ім'я відрядженого працівника, вантажна квитанція з вказівкою номеру електронного квитка, копія закордонного паспорту особи, направленої у відрядження підтверджують факт придбання вищезазначеною особою електронного квитка на авіаційний транспорт та здійснення авіаперельоту.

Посилання ДПІ в касаційній скарзі на неточність маршруту, зазначеного у квитанції про сплату авіабілету, не знайшли свого підтвердження під час судового процесу, оскільки податковим органом жодним доказом не доведено, що місце відправлення не співпадає з місцем, зазначеним в наданих позивачем документах щодо відрядження свого працівника.

З огляду на викладене, правильним є висновок суду апеляційної інстанції, що відшкодована вартість витрат на переліт повітряним транспортом у сумі 4035,00 грн. не є сумою надміру витрачених коштів на відрядження, а висновок суду першої інстанції про не надання позивачем доказів (оригіналів документів), що могли бути підставою для повернення таких витрат, не відповідають фактичним обставинам у справі.

Згідно з пунктом 1.6. розділу I Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон підприємство за наявності підтвердних документів (в оригіналі) відшкодовує фактичні витрати відрядженим працівникам на наймання жилого приміщення з розрахунку вартості одного місця у готельному номері за кожну добу такого проживання з урахуванням побутових послуг, що надаються в готелях (прання, чистка, лагодження та прасування одягу), за користування холодильником, телевізором, телефоном (крім витрат на телефонні переговори) тощо.

Факт направлення та знаходження працівника товариства ОСОБА_5 у відрядженні підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення про відрядження (а.с. 78), а факт витрат відрядженого працівника на найм житлового приміщення - копією квитанції до прибуткового касового ордеру від 20.09.2007 № 226, виданого СПД ОСОБА_6 та засвідченого печаткою (а.с. 80).

Відповідно до Положення № 637 касовий ордер - це первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси.

Правильними є висновки суду апеляційної інстанції, що правовими нормами, чинним на час виникнення правовідносин, з приводу прав і обов'язків сторін в яких стосується спір, не була встановлена заборона щодо підтвердження витрат на проживання відрядженого працівника квитанцією до прибуткового касового ордеру чи щодо надання послуг з розміщення та проживання відрядженої особи суб'єктом підприємницької діяльності, який працює на спрощеній системі оподаткування.

Приймаючи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції дійшов юридично правильного висновку про неправомірність податкового повідомлення-рішення № /0 та рішення № від 08.08.2008.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі

м. Дніпропетровська залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко
Судді: О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев