Справа № 2а-4507/11/2670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Київ К/9991/26296/12

№ К/9991/26296/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби (ДПІ)

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.06.2011

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2012

у справі № 2а-4507/11/2670 Окружного адміністративного суду м. Києва

за позовом Прокурора Святошинського району м. Києва в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва

до Публічного акціонерного товариства «Туристичний комплекс «Пролісок»

про стягнення податкового боргу в загальній сумі 1319919,57 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.06.2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2012, позов задоволено частково: стягнуто з Публічного акціонерного товариства (ПАТ) «Туристичний комплекс «Пролісок» на користь Державного бюджету України податковий борг у розмірі 1254027,00 грн., в тому числі: по податку на додану вартість - 523250,46 грн.; по земельному податку - 729777,71 грн.; по штрафним (фінансовим) санкціям - 998,84 грн.

В касаційній скарзі ДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Відповідач не реалізував своє процесуальне право подання заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що станом на 21.03.2011 в особовому рахунку ПАТ «Туристичний комплекс «Пролісок» як платника податків, зборів обліковувався податковий борг у загальному розмірі 1319919,57 грн.: з податку на додану вартість -587786,46 грн., з земельного податку - 731134,27 грн. та штрафних санкцій - 998,84 грн.

Вказані податкові зобов'язання виникли у відповідача на підставі податкових повідомлень-рішень та рішень про застосовування штрафних (фінансових) санкцій № , № від 30.07.2010, № /0 від 01.10.2010, № /0 від 14.10.2010, № /0, № /0 від 04.11.2010.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону № 2181-III податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону № 2181-III платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Підпунктом 5.4.1 цієї статті встановлено, що узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, є сумою податкового боргу платника податку.

Суди попередніх інстанцій правильно застосували ці норми, зробивши висновок, що оскільки відповідач не сплатив в установлений підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ самостійно узгодженні суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість, із земельного податку (податкові декларації з податку на додану вартість за червень - грудень 2010 року, січень 2011 року ( з врахуванням уточнюючих розрахунків від 01.10.2010 та від 01.02.2011), податкові розрахунки земельного податку за 2010 рік та 2011 рік) та суми податкових зобов'язань із податку на додану вартість та із земельного податку, визначенні контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями від 01.10.2010 № /0, від 14.10.2010 № /0, від 04.11.2010 № /0, у відповідача виник податковий борг, розмір якого з врахуванням встановлених у справі обставин щодо сплати відповідачем ПДВ у сумі 64868,00 грн. та земельного податку у сумі16984,66 грн. платіжними дорученнями із зазначенням призначення платежу на сплату податкових зобов'язань за відповідні податкові звітні періоди, склав 523250,46 грн. із податку на додану вартість та 729777,71 грн. із земельного податку.

Крім того, суд встановив, що рішеннями ДПІ у Святошинському районі м. Києва від 30.07.2010 № та № до ПАТ «Туристичний комплекс «Пролісок» застосовані штрафні санкції за порушення норм Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій» в розмірі 320,00 грн. та 680,00 грн., які не були сплачені відповідачем. При відсутності з боку відповідача заперечень щодо правомірності застосованих санкцій суд дійшов правильного висновку, що суми санкцій підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновку суду про часткове задоволення позову. Довід в касаційній скарзі, що суд безпідставно зменшив податковий борг відповідача на 64868,00 грн. та 16984,66 грн., оскільки ці суми відповідають платежам за інші податкові звітні періоди, ніж за червень - грудень 2010 року, січень 2011 року ( з податку на додану вартість), за 2010 та 2011 роки (із земельного податку), не обґрунтований: ДПІ не зазначає, за які ж податкові звітні періоди ці суми сплачені, а посилається лише на дані оперативного обліку сплачених відповідачем податків, зборів (обов'язкових платежів) станом на 21.04.2011 стосовно суми податкового боргу 1319919,57 грн.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.06.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев