Справа № 813/8827/14
Суддя: Тертичний Віталій Григорович
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року № 813/8827/14

11 год. 30 хв. м.Львів, вул. Чоловського, 2

Зал судових засідань № 5

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Тертичного В.Г.

за участю секретаря судового засідання Олійника Ю.В.

представників сторін:

від представника позивача - Свистович Ю.П.

від представника відповідача - Чопко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства «Енерготранссервіс» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання незаконною відмови та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Дочірнє підприємство «Енерготранссервіс» (ДП «Енерготранссервіс») звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, в якій просить:

- визнати незаконною відмову Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області здійснити зарахування сум авансових внесків з податку на прибуток, сплачених Дочірнім підприємством «Енерготранссервіс» при виплаті дивідендів, в рахунок щомісячних авансових внесків з податку на прибуток за 2014 рік;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Галицькому районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області зарахувати Дочірньому підприємству «Енерготранссервіс» сплачений ним авансовий внесок з податку на прибуток при виплаті дивідендів у сумі 275079,00 грн. в рахунок сплати щомісячного авансового внеску з податку на прибуток за 2014 рік (період з грудня 2014 року по лютий 2015 року).

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 09 грудня 2014 року ним було подано заяву до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області за вих. № 14/175-01 із заявою провести зарахування частини суми переплати з податку на прибуток, а саме 275079,00 грн., сплачену в якості авансового внеску при виплаті дивідендів, в рахунок сплати щомісячних авансових платежів з податку на прибуток за грудень 2014 року та січень-лютий 2015 року. Проте, відповідачем всупереч нормам податкового кодексу України було прийнято рішення про відмову в зарахуванні авансових внесків, сплачених при виплаті дивідендів в рахунок щомісячних авансових внесків, яке викладено в листі за вих. № 1281/13-04/20-0038 від 25.12.2014 року. Вважає таку відмову незаконною та такою, що обмежує права позивача як платника податку на вільне розпорядження власними коштами.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснення надала аналогічні до викладеного в позовній заяві, просить позов задоволити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив в повному обсязі та подав письмове заперечення на позовну заяву. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що позивачем не задекларовано у Додатку ЗП Податкової декларації з податку на прибуток на 2013 рік рядок 13.5.2 «сума що відноситься на зменшення нарахованої суми податку юридичної особи в наступних звітних (податкових) періодах та не подано до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік відповідно до вимог пп.153.3.4 п.153.3 ст.152 Податкового кодексу України та вимог листа Міністерства доходів і зборів України від 07.02.2014 року № 3194/7/99-99-19-03-01/17, а також на момент подання податкової декларації з податку на прибуток підприємством не було подано відповідної заяви щодо зарахування сум сплачених авансових внесків у зв'язку з виплатою дивідендів у зменшення сум щомісячних авансових внесків з податку на прибуток, що підлягають сплаті у 2014 році, та згідно Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» щодо порядку сплати податкового зобов'язання з податку на прибуток при виплаті дивідендів, частина суми переплати з податку на прибуток, а саме 275079,00 грн., сплачена в якості авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів не може бути зарахована в рахунок майбутніх платежів сплати авансових внесків з податку на прибуток за грудень 2014 та січень-лютий 2015 року. З огляду на наведене вважає, що посадові особи Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова діяли відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України з дотриманням норм Податкового кодексу України.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

ДП «Енерготранссервіс» () перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління державної фіскальної служби у Львівській області з 27.02.2007 року. Станом на 15 січня 2015 року підприємство перебуває на загальній системі оподаткування.

Позивачем у 2014 році було здійснено виплату дивідендів засновникам підприємства згідно їх рішення про розподіл прибутку підприємства за 2013 рік загальною сумою 5500000,00 грн., що підтверджується протоколом № 03/11/14 загальних зборів учасників ТзОВ «Західавтотрек» від 27.11.2014 року. Цього ж дня відбувалась виплата дивідендів. У відповідності до вимог Податкового кодексу України (п.153.3.2 п.153.1 ст.153) позивачем сплачено авансовий внесок з податку на прибуток у сумі 990000,00 грн. (за ставкою податку на прибуток, визначеною Податковим кодексом України, чинною на момент виплати - 18 %) - згідно платіжного доручення № 356 від 27.11.2014 року.

У лютому 2014 року ДП «Енерготранссервіс» було подано податкову декларацію з податку на прибуток за звітний 2013 рік, що підтверджується квитанцією № 1. Згідно даної декларації сума податкового зобов'язання щомісячного авансового внеску з податку на прибуток, який повинен сплачуватись підприємством щомісячно з березня 2014 року по лютий 2015 року, розрахована як 1/12 від податку на прибуток за 2013 рік та становить - 91693,00 грн.

З урахуванням права платника податку на зарахування суми сплаченого авансового внеску при виплаті дивідендів в рахунок сум щомісячних авансових внесків, які підлягають сплаті платником податку, наданого абз.5, 6 п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, позивачем 09 грудня 2014 року було подано заяву до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління Міндоходів за № 14/175-01, в якій керуючись п.43.4 ст.43 Податкового кодексу України, просили зарахувати частину суми переплати з податку на прибуток, а саме 275079,00 грн., сплачену в якості авансових внесків при виплаті дивідендів, в рахунок сплати щомісячних авансових внесків з податку на прибуток за грудень 2014 року та січень-лютий 2015 року, визначених за результатами податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік.

Проте, відповідачем 25 грудня 2014 року на адресу ДП «Енерготранссервіс» скеровано лист № 1281/13-04/20-0038, яким відмовлено в зарахуванні авансових внесків, сплачених при виплаті дивідендів в рахунок щомісячних авансових внесків.

В основу відмови податковим органом покладено висновки про необхідність застосування до спірних правовідносин положень підпункту 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України, в силу яких, на думку відповідача, таке зарахування можливе виключно за результатами звітного податкового періоду, тобто, 2014 року.

З вищевказаним рішенням відповідача не погоджуються, вважають таку відмову незаконною, яка обмежує права позивача як платника податку на вільне розпорядження власними коштами, оскільки неправомірно зобов'язує здійснювати переплату податку на прибуток, створює перешкоди у виконанні інших грошових зобов'язань платника податку, тому звернулись з даним позовом до суду та просять задовольнити позов повністю.

Відповідно до пп. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно з абз. 4 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (в редакції, яка набрала чинності 12.08.2012 року), платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Абзацом 11 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (в редакції, яка набрала чинності 12.08.2012 року) передбачено, що в складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Абзацом 12 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (в редакції, яка набрала чинності 04.08.2013 року) встановлено, що дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається починаючи з березня поточного звітного (податкового) року по лютий наступного звітного (податкового) року включно.

В силу вимог наказу Міністерства доходів і зборів України "Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства" від 30.12.2013 року № 872, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.01.2014 року за № 103/24880 (за даною формою позивачем було подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік), авансовий внесок з податку на прибуток підприємства, що підлягатиме сплаті щомісячно, самостійно зазначається платником податків у рядку 23 податкової декларації з податку на прибуток підприємства. Також, на розрахунок авансового внеску з податку на прибуток підприємства, що підлягатиме сплаті щомісячно, має вплив значення рядків 13.1 (сума податку на прибуток, отриманий з іноземних джерел, що сплачений суб'єктами господарювання за кордоном, яка зараховується під час сплати ними податку в Україні в розмірі, який не перевищує суми податку, що підлягає сплаті таким платником протягом такого звітного (податкового) періоду), 13.2 (сума податку, нарахованого платником податку на прибуток (при консолідованій сплаті) за місцезнаходженням його відокремлених підрозділів) та 13.6 (податок на землю, що використовується в сільськогосподарському виробничому обороті виробників сільськогосподарської продукції) додатка ЗП до рядка 13 податкової декларації з податку на прибуток підприємства.

В свою чергу, відповідно до пп. 153.3.2 п. 153.2 ст. 153 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Згідно з пп. 153.3.4 п. 153.4 ст. 153 Податкового кодексу України, в разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Наказом Міністерства доходів і зборів України "Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства" від 30.12.2013 року № 872, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.01.2014 року за № 103/24880, визначено, що сума нарахованого авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів) відображається у рядках 13.3 - 13.5 додатка ЗП до рядка 13 податкової декларації з податку на прибуток підприємства, при цьому, сума нарахованого авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів) у звітному (податковому) періоді - у рядку 13.3 вказаного додатку, сума нарахованого авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів) у минулих періодах, не врахована у зменшення податку - у рядку 13.4 вказаного додатку, сума, що відноситься на зменшення нарахованої суми податку в поточному звітному (податковому) періоді - у рядку 13.5.1 вказаного додатку, сума, що відноситься на зменшення нарахованої суми податку в наступних звітних (податкових) періодах (яка переноситься до рядка 13.4 додатка ЗП до рядка 13 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за наступний звітний (податковий) період) - у рядку 13.5.2 вказаного додатку.

Таким чином, починаючи з 2013 року платники авансових внесків з податку на прибуток підприємств, які здійснюють виплату дивідендів (прирівняних до них платежів), мають право на зменшення суми податкових зобов'язань з даного податку на суму перевищення суми авансового внеску, попередньо сплаченого протягом цього чи попередніх звітних (податкових) періодів у зв'язку із виплатою дивідендів, над сумою податкових зобов'язань за певний звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація з податку на прибуток підприємства із заповненим рядком 13.5.1 додатка ЗП до рядка 13.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо об'єктів нерухомості" від 04.07.2013 року № 403-VII, який набрав чинності 04.08.2013 року, до статті 57 Податкового кодексу України внесено зміни.

Зокрема, абзацом 5 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (в редакції, яка набрала чинності 04.08.2013 року) передбачено, що на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом.

Абзацом 6 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (в редакції, яка набрала чинності 04.08.2013 року) встановлено, що у разі якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Отже, зміни, внесені до Податкового кодексу України, прямо дозволяють платнику податку на прибуток підприємств зараховувати суму перевищення авансових внесків, сплачених протягом звітного чи попередніх звітних (податкових) періодів у зв'язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів), над сумою податкових зобов'язань за звітний податковий період, в тому числі ту, що задекларована у рядку 13.5.2 додатка ЗП до рядка 13 річної податкової декларації з податку на прибуток підприємства, в рахунок зменшення податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств під час сплати щомісячних авансових внесків протягом поточного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, у разі якщо сума авансових внесків, сплачених у зв'язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів), перевищує суму податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств за 2013 рік, то платник податку може зменшувати суми щомісячних авансових внесків з даного податку, які підлягають сплаті у 2014 році, на суму такого перевищення до повного її погашення.

Позиція аналогічного характеру викладена у листі Міністерства доходів і зборів України від 17.07.2014 року № 17176/7/99-99-19-02-02-17.

Згідно пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України, платники податків мають право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України, передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до вимог п. 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України, обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Пунктом 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України, передбачено, що платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Згідно п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Пунктом 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату, є надміру сплаченими грошовими зобов'язаннями.

Вказана позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України викладеною в таких ухвалах: від 16 жовтня 2013 року у справі № К/800/44446/13, від 16 червня 2014 року у справі № К/800/50700/13, від 14.08.2014 року у справі № К/800/36294/14, від 09 вересня 2014 року у справі № К/800/5947/14.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, не довів правомірності вчинених ним дій щодо прийняття рішення про відмову здійснити зарахування сум авансових внесків з податку на прибуток, сплачених Дочірнім підприємством «Енерготранссервіс» при виплаті дивідендів, в рахунок щомісячних авансових внесків з податку на прибуток за 2014 рік.

Відтак, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області здійснити зарахування Дочірньому підприємству «Енерготранссервіс» сплачений ним авансовий внесок з податку на прибуток при виплаті дивідендів у сумі 275079,00 грн. в рахунок сплати щомісячного авансового внеску з податку на прибуток за 2014 рік (період з грудня 2014 року по лютий 2015 року).

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що зобов'язання відповідача вчинити наведені дії не є наданням податковому органу вказівок, які б свідчили про вирішення судом питань, що належать до виключної компетенції даного суб'єкта владних повноважень, оскільки суд лише приводить протиправні дії та бездіяльність відповідача у відповідність до порядку встановленого законом.

З огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, що наведені в позовній заяві обставини підтверджуються достатніми доказами та свідчать про обґрунтованість позовних вимог. Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав. А тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

Понесені позивачем судові витрати у формі судового збору на підставі ст. 94 КАС України присуджуються з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 17-19, 69-71, 94, 151-154, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконною відмову Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області здійснити зарахування сум авансових внесків з податку на прибуток, сплачених Дочірнім підприємством «Енерготранссервіс» при виплаті дивідендів, в рахунок щомісячних авансових внесків з податку на прибуток за 2014 рік;

3. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Галицькому районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області зарахувати Дочірньому підприємству «Енерготранссервіс» сплачений ним авансовий внесок з податку на прибуток при виплаті дивідендів у сумі 275079,00 грн. в рахунок сплати щомісячного авансового внеску з податку на прибуток за 2014 рік (період з грудня 2014 року по лютий 2015 року);

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь Дочірнього підприємства «Енерготранссервіс» (79007, м.Львів, пр-т.Свободи, 19/21, код ЄДРПОУ - 34943698) 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений 03 березня 2015 року.

Суддя Тертичний В.Г.