Справа № 806/5002/14
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Житомир

справа № 806/5002/14

категорія 9.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Семенюка М.М.,

з участі секретаря судового засідання Лисайчука А.О.,

за участі представника позивача Похилька О.С., Степанчука А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Поліської сільської ради до Державної фінансової інспекції в Житомирській області про визнання протиправними та скасування пунктів 5,7,8,9,11 вимоги від 20.10.2014 року №64-17/937,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати пункти 5, 7, 8, 9, 11 вимоги від 20.10.2014 року № 64-17/937 "Про усунення виявлених ревізією порушень сільського бюджету та фінансово - господарської діяльності за період з 01.01.2011 по 01.07.2014". Також просив призупинити дію подання Державної фінансової інспекції у Житомирській області про зменшення бюджетних асигнувань розпоряднику бюджетних коштів № 7 від 22.10.2014 року та розпорядження про зупинення операцій з бюджетними коштами від 22.10.2014 року № 71 до моменту винесення остаточного рішення по даній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані пункти вимоги є необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повныстю з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав письмові заперечення на позовну заяву (а.с. 129-130).

Заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Встановлено, що Державної фінансової інспекції в Житомирській області за результатами проведеної ревізії сільського бюджету та фінансового - господарської діяльності Поліської сільської ради за період з 01.01.2011 року по 01.07.2014 року складено акт від 10.09.2014 року за № 64-09/155 (а.с. 11-77).

Не погодившись з висновками викладеними в акті ревізії від 20.10.2014 року позивач подав до контролюючого органу письмові заперечення від 23.09.2014 року № 390/02-18 до акту ревізії фінансово - господарської діяльності Поліської сільської ради за період з 01.01.2011 року по 01.07.2014 року (а.с. 78-79). За результатами розгляду заперечень відповідача від 23.09.2014 року на акт № 64-09/94 від 10.09.2014 року, Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області надано висновки на заперечення, згідно змісту яких, відповідач не прийняв вказані заперечення, оскільки останні не спростовують фактів порушень викладених в акті ревізії (а.с. 81-89).

На підставі виявлених порушень, зазначених в акті ревізії, заступником начальника Житомирської міжрайонної Держфінінспекції прийнято вимогу від 20.10.2014 року № 64-17/937 "Про усунення виявлених ревізією порушень сільського бюджету та фінансово - господарської діяльності в Поліській сільській раді за період з 01.01.2011 року по 01.07.2013 року" (а.с. 90-95).

У вказаній вимозі контролюючий орган на підставі Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", з метою повного усунення виявлених порушень та попередження їх виникнення в подальшому пред'являв вимоги розглянути матеріали ревізії на виробничій нараді, по наслідках ревізії видати розпорядження; осіб, винних в порушеннях притягнути до дисциплінарної та матеріальної відповідальності. Також, вимагав:

- у п. 5 - стягнути з КПК "Добробут" зайве нарахування до відшкодування пільг в сумі 9815,23 грн.;

- провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо зайвого нарахування до відшкодування пільг для жителів Поліської територіальної громади на загальну суму 9815,23 грн. (зарахувати в рахунок майбутніх платежів);

у п. 7 - відобразити в обліку дебіторську заборгованість в сумі 32079,49 грн. за завищення вартості виконаних робіт;

- стягнути з ТОВ "Арт-Хаус" зайву виплату коштів у сумі 32079,49 грн., або виконання відповідного обсягу робіт чи надання послуг;

- в іншому випадку відшкодувати шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 133-136 Кодексу законів про працю України, за рахунок осіб, якими підписано акти виконаних робіт, що призвело до зайвого витрачання бюджетних коштів в сумі 32079,49 грн.;

- у п. 8 - зменшити бюджетні асигнування КПК "Добробут" на відповідну суму;

- у п. 9 - зменшити бюджетні асигнування на відповідну суму;

- у п. 11 - стягнути зайво відшкодовані кошти в сумі 3636,77 грн. з винних осіб, відповідно до вимог чинного законодавства;

- в іншому випадку відшкодувати шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст. 130-136 кодексу законів про працю України, за рахунок осіб, якими зайво відшкодовано кошти, що призвело до матеріальної шкоди бюджету Поліської сільської ради на суму 3636,77 грн.

Про вжиті заходи та виконання цих обов'язкових вимог зобов'язано відповідача надіслати письмову інформацію з копіями протоколу виробничої наради, розпорядження та підтверджуючих документів до 19.11.2014 року на адресу інспекції.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекції), згідно з пунктом 1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 310, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Основними завданнями Держфінінспекції є реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю, а також внесення на розгляд Міністра фінансів пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначеній сфері (п. 3 наведеного Положення).

Відповідно до приписів статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Згідно зі п. 7, 10 ст. 10 Закону № 2939-XIІ, яка кореспондується із пунктом 6 Положення, органу державного фінансового контролю надається право: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Також, підпунктом 21 пункту 6 Положення передбачено, що Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право у разі виявлення збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Пунктом 46 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що відповідачу надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Разом з цим, що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, виявлення під час ревізії Поліської сільської ради завдані збитки бюджету, відповідно до Закону № 2939-XII, дає відповідачу право вимагати відшкодування завданих збитків.

Виходячи з наведеного, у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем пред'явлена вимога, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення.

Однак, збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряється судом, який розглядає такий позов, а не шляхом заявлення позову до підконтрольної установи про виконання вимоги в частині забезпечення відшкодування чи стягнення матеріальної шкоди.

Верховний Суд України у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14), 20 травня 2014 року (справа № 21-93а14), від 28 жовтня 2014 року (справа № 21-462а14) та від 18 листопада 2014 року (справа № 21-461а14) зазначав, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії.

Висновки цих постанов Верховного Суду України, згідно із приписами ст. 244-2 КАС України, щодо застосування зазначених норм матеріального права є обов'язковими для застосування до спірних правовідносин, що є предметом цього позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог Поліської сільської ради про визнання протиправними та скасування пунктів 5, 7, 8, 9, 11 вимоги від 20.10.2014 року за № 64-17/937 необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М. Семенюк

Повний текст постанови виготовлено: 02 березня 2015 р.