Справа № 804/18873/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 р. Справа № 804/18873/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
при секретарі судового засіданняПанченко Я.І.
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: Гусєва К.В. Гагарський А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД ПАКСТАНДАРТ» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.11.2014р., -

ВСТАНОВИВ:

14.11.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД ПАКСТАНДАРТ» звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та просить скасувати податкове повідомлення-рішення № від 07.11.2014р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 184 414,50 грн., в т.ч. 122943,00 грн. за основним зобов'язанням та 61471,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оспорюване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі висновків акту перевірки від 28.10.2014р. за якими укладені між позивачем та ТОВ «БОСФОР-ТВ» і ТОВ КСВ-ГРУП» угоди визнані податковим органом нереальними через те, що у відповідача була відсутня інформація про наявність або відсутність вказаних контрагентів основних засобів, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, матеріалів (сировини) товарних запасів, трудових ресурсів для здійснення господарської діяльності. Позивач не погоджується з висновками, викладеними в акті від 28.10.2014р., так як позивачем були надані всі документи, що підтверджують здійснення господарських операцій з вказаними контрагентами та позивач не може нести відповідальності за порушення, які вчинені контрагентами позивача по ланцюгу постачання товару згідно ст. 61 Конституції України, а тому вважає, що дані, викладені в актах перевірки контрагентів позивача не можуть розглядатися як доказ вини позивача щодо порушень вимог податкового законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, у письмових запереченнях на позов просив відмовити у задоволенні позову повністю посилаючись на те, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах податкового законодавства, так як позивачем під час перевірки було надано видаткові накладні, які не мають юридичної сили первинних документів, оскільки складені з порушенням ст.ст.1,9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: у видаткових накладних відсутні ПІБ та посади осіб, які здавали та приймали товар, відсутній № і дата довіреності як на особу, яка приймала товар, так і на особу, яка його здавала, від отримувача товару відсутня печатка позивача, візуальним оглядом встановлено, що підписи на видаткових накладних не директорів, у видаткових накладних відсутнє місце складання, транспортування нібито здійснювалося шляхом наймання автопідприємства ТОВ «КСВ-ГРУП»(м. Запоріжжя) на підставі договору транспортних експедиційних послуг згідно товарно-транспортних накладних (далі -ТТН), однак у вказаних ТТН відсутня будь-яка інформація стосовно вантажно-розвантажувальних операцій, а тому виходячи з наведеного податковою інспекцією зроблено висновок про те, що товари від ТОВ «БОСФОР-ТВ» фактично не були поставлені у зв'язку з чим у позивача не було підстав для віднесення до складу податкового кредиту відповідних сум, так як позивачем були отримані податкові накладні без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків у зв'язку з чим дії позивача призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України. Також, позивачем не було надано доказів використання придбаного товару у господарській діяльності позивача, позивач не провів відповідних розрахунків за товар, що свідчить про відсутність змін активів, зобов'язань чи власного капіталу. За викладеного, представник відповідача вважає, що акт перевірки від 28.10.2014р. складений правомірно, згідно діючого законодавства, а висновки цілком обґрунтованими.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 14.01.2015р.

У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД ПАКСТАНДАРТ» 16.12.2003р. зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради за адресою: м. Дніпропетровськ, Кіровський район, пр.Кірова, буд.98-д, перебуває на обліку в ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, з 23.12.2003р. є платником податку на додану вартість, що підтверджується копією статуту позивача, копією довідки статистики, копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 26.09.2007р. (а.с. 135-157,207).

У період з 15.10.2014р. по 21.10.2014р. податковою інспекцією на підставі наказу №875 від 13.10.2014р., згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ЗАВОД ПАКСТАНДАРТ» щодо дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість по взаємовідносинах з платниками податків ТОВ «БОСФОР-ТВ» та ТОВ «КСВ-ГРУП» за липень 2014р. за результатами якої було складено акт №2960/04-65-22-03/32723849 від 28.10.2014р. за висновками якого встановлені наступні порушення, а саме:

- п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість у розмірі 122943,00 грн. у липні 2014р.(а.с.10-28).

На підставі вищевказаного акту перевірки, податковою інспекцією 07.11.2014р. було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № за яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальній сумі 184414,50 грн., у тому числі за основним платежем - 122943 грн., за штрафними санкціями - 61471,50 грн. (а.с.43).

Позивач оспорює вказане податкове повідомлення-рішення та просить його скасувати посилаючись на те, що воно прийняте на підставі необґрунтованих висновків податкового органу, які викладені в акті від 28.10.2014р., так як позивач не може нести відповідальності за дії своїх контрагентів, господарські операції позивача підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами.

Заслухавши представників позивача та відповідача, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Нормами підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПКУ передбачено, що постачання товарів - це будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

У відповідності до підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 ПКУ об'єктом оподаткування є операції платника податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій , зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг - п.198.1 ст. 198 ПКУ.

Пунктом 198.2 ст. 198 вказаного вище Кодексу, визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За приписами пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.4, 201.6 статті 201 ПКУ податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

У відповідності до п.2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, з аналізу наведених вище норм видно, що підставами для формування податкового кредиту та податкових зобов'язань, витрат та доходів є наявність у платника податків належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій.

При цьому, підставою для формування податкового кредиту є податкова накладна, яка зареєстрована у встановленому законодавством порядку у Єдиному реєстрі податкових накладних і лише відсутність такої накладної або оформлення її з порушенням ст. 201 ПК України позбавляє платника податку права на формування податкового кредиту та податкових зобов'язань.

Як свідчать матеріали справи, у тому числі і акт перевірки від 28.10.2014р. податковою інспекцією у ході перевірки не виявлено фактів відсутності у позивача первинних бухгалтерських документів та фактів відсутності податкових накладних або оформлення їх з порушенням ст. 201 ПК України.

Так, із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що видами діяльності позивача за КВЕД-2010 є: виробництво гофрованого паперу та картону, паперової та картонної тари; інші види видавничої діяльності; неспеціалізована оптова торгівля; діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; консультування з питань комерційної діяльності й керування; спеціалізована діяльність із дизайну(а.с.207).

Позивач у своїй діяльності використовував орендоване офісне приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, буд. 98-Д, загальною площею 9,6 кв.м.; приміщення загальною площею 1657,5 м2, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Верстова,33-А з підсобними (допоміжними) спорудами, а також виробниче обладнання, що знаходилися у позивача в оренді згідно договору оренди об'єкта нерухомості №1-А від 31.12.2013р. та договору №1-АО оренди виробничого обладнання від 31.12.2013р., що підтверджується відомостями, наведеними у акті перевірки від 28.10.2014р., копіями відповідних договорів та копіями актів приймання-передачі майна в оренду (а.с.12,177-182).

Також згідно з відомостями наведеними у акті перевірки від 28.10.2014р., які не оспорюються позивачем, та копією штатного розпису видно, що за штатним розписом позивача станом на липень 2014р. на підприємстві позивача працювало 45,5 штатних одиниць(а.с.13, 194).

У перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з ТОВ «БОСФОР-ТВ» з приводу придбання у вказаної юридичної особи картону та взаємовідносини з ТОВ «КСВ-ГРУП» щодо надання позивачеві послуг з перевезення вантажу.

Так, між ТОВ «БОСФОР-ТВ» (продавцем) та ТОВ «ЗАВОД ПАКСТАНДАРТ» (покупцем) було укладено договір купівлі-продажу №3006/14 від 30.06.2014р. за умовами якого продавець зобов'язувався передати у власність покупця, а покупець зобов'язувався прийняти та оплатити сировину та матеріали, необхідні для виробництва гофротари, загальна кількість якого, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) одиниці виміру товару та ціна одиниці виміру визначаються сторонами у накладних на постачання цього товару, при цьому, п.1.4 договору визначено, що товар забирається покупцем на умовах самовивозу та строк договору встановлено до 31.05.2014р. (а.с.45-46).

В той же час, 01.07.2014р. позивач звернувся з листом до ТОВ «БОСФОР-ТВ» в якому зазначив, що у вищевказаному договорі купівлі-продажу була допущена описка в п.5.2 договору та просив вважати строк дії договору до 31.05.2015р. (а.с.47).

У зв'язку з тим, що поставка товару здійснювалася самовивозом, на адресу позивача 01.07.2014р. ТОВ «БОСФОР-ТВ» було листом повідомлено позивача про готовність товару до відвантаження та необхідність надання автомобільного транспорту на склад ТОВ «БОСФОР-ТВ» за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт.Губиниха, вул. Берегова, 34-в (а.с.48).

Факт реального здійснення господарської операції за вказаним договором підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме: копією договору купівлі-продажу, вищенаведеними листами, копіями накладних на отримання товару, копіями податкових накладних, копіями товарно-транспортних накладних та копіями платіжних доручень від 06.10.2014р., від 16.12.2014р. про оплату позивачем за придбаний товар по вищевказаному договору, де у складі вартості товару позивачем, у тому числі сплачена і сума ПДВ (а.с.45-90, 170-171).

Окрім того, з метою перевезення вищезгаданого товару, 12.06.2014р. між ТОВ «КСВ-ГРУП» (Виконавцем) та ТОВ «ЗАВОД ПАКСТАНДАРТ» (Замовником) був укладений договір транспортно-експедиційних послуг №1206/14 за умовами якого Виконавець взяв на себе зобов'язання доставити автомобільним транспортом довірений йому Замовником вантаж згідно із ТТН з місця відправлення, яке оговорюється на кожну поставку окремо, до пункту призначення, а Замовник взяв на себе зобов'язання сплатити плату за перевезення вантажу, при цьому, у п. 7.2 договору сторонами строк дії його визначений був до 31.12.2011р. (а.с.91-92).

01.07.2014р. позивач листом за №07/14/02 повідомив ТОВ «КСВ-ГРУП» про те, що у п.7.2 вищевказаного договору була допущена технічна описка та просив вважати строк дії договору до 31.12.2014р. (а.с.95).

Також,01.07.2014р. позивач листом за №07/14/03 просив забезпечити вантажний автотранспорт для виконання зобов'язань за договором транспортно-експедиційних послуг від 12.06.2014р. в пункт завантаження за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Губиниха, вул. Берегова, 34-в, вивантаження товару здійснити за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Верстова, буд. 33а (а.с.94).

Факт реальності здійснення господарських операцій за вищевказаним договором для позивача підтверджується копіями відповідного договору наведеного вище, копіями актів здачі-приймання робіт (надання послуг), копіями рахунків-фактур, копіями податкових накладних, копіями товарно-транспортних накладних, а також копією платіжного доручення про оплату позивачем наданих послуг з перевезення вантажу, де у складі наданих послуг позивачем сплачено у тому числі і суму ПДВ (а.с.91-134, 169).

При цьому, факт використання придбаного позивачем картону у ТОВ «БОСФОР-ТВ» у своїй господарській діяльності відповідно до КВЕД підтверджується копіями оборотно-сальдових відомостей, копіями накладних-вимог на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів та довідками-розрахунками (а.с.172-173, 212-272).

Окрім того, згідно наданих позивачем витягів з ЄДРПОУ та з реєстру платників ПДВ станом на липень 2014р. ТОВ «БОСФОР-ТВ» та ТОВ «КСВ-ГРУП» були зареєстровані у ЄДРПОУ як юридичні особи та були платниками податку на додану вартість (а.с.208-211).

Зазначені вище первинні бухгалтерські документи, у тому числі і товарно-транспортні накладні відповідають вимогам ст.ст.1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є належними доказами виконання господарських операцій за вищенаведеними договорами та не визивають у суду сумнівів щодо їх недостовірності.

Незважаючи на те, що вищевказані первинні бухгалтерські документи, які були досліджені також у ході перевірки і посадовою особою органу державної податкової служби, у акті від 28.10.2014р. податковим інспектором зроблено висновки про те, що позивачем отримано податкові накладні від ТОВ «БОСФОР-ТВ» без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, в звязку з тим дії позивача призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України через те, що в товарно-транспортних накладних відсутня будь-яка інформація стосовно вантажно-розвантажувальних операцій, а тому виписані ТТН на постачання товару від ТОВ «БОСФОР-ТВ» не можна вважати належно оформленими, так як немає можливості дослідити час прибуття вантажу, час вибуття вантажу, можливого простою ставлять під сумнів факт перевезення товару,а, відповідно, оскільки товар не був поставлений, то і суми ПДВ не повинні бути віднесені до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду. За викладеного, податковий інспектор дійшов висновку, що операції з придбання позивачем товару не спричиняють реального настання правових наслідків, а, отже, є нікчемними по ланцюгу постачання.(а.с. 16-23).

Однак, такі висновками органу державної податкової служби є помилковими та не ґрунтуються на нормах чинного податкового законодавства України, суперечать дослідженим податковою інспекцією первинним бухгалтерським документам, виходячи з наступного.

Статтею 20 Податкового кодексу України контролюючим податковим органам надано право, зокрема, для здійснення функцій, визначених податковим законодавством, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, у порядку, визначеному цим Кодексом, інформацію, довідки, копії документів (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності) про фінансово-господарську діяльність, отримувані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, дотриманням вимог іншого законодавства, здійснення контролю за яким покладено на органи державної податкової служби, а також фінансову та статистичну звітність, в порядку та на підставах, визначених цим Кодексом; під час проведення перевірок вимагати виготовлення і надання копій первинних документів (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою), які свідчать про порушення податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, та отримувати їх у платників податків у порядку, встановленому цим Кодексом; під час проведення перевірок вивчати та перевіряти первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку, інші регістри, фінансову, статистичну звітність, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Згідно Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984 (далі - Порядок № 984) визначено, що акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі із посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

З аналізу вищенаведених норм чинного законодавства України, вбачається, що відповідачу та його посадовим особам відповідно до покладених на них функцій та повноважень не надано повноваження щодо встановлення у висновках в акті перевірки фактів реальності чи нереальність правочинів, нікчемності (фіктивності) укладених правочинів суб'єктами господарювання при перевірці їх господарської діяльності.

Також слід зазначити, що є безпідставними посилання податкового інспектора на те, що у товарно-транспортних накладних відсутня інформація стосовно вантажно-розвантажувальних операцій, не зазначено час вибуття, час прибуття вантажу, можливого простою, виходячи з наступного.

Згідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363 товарно-транспортна накладна є лише документом, що підтверджує фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей у просторі під час його транспортування.

В той же час, товарно-транспортна накладна не є обов'язковим та єдиним документом, який може підтверджувати реальність господарської операції за договором поставки, купівлі-продажу та не є обов'язковим первинним документом бухгалтерського обліку з урахуванням того, що жодними нормами чинного законодавства не передбачено обов'язковість складання товарно-транспортної накладної саме за договорами купівлі-продажу.

При цьому, і норми ст.ст.198, 201 Податкового кодексу України не ставлять в залежність право платника податків на формування податкового кредиту та витрат від наявності чи відсутності товарно-транспортної накладної на поставлений товар чи наявності у вказаних ТТН певних недоліків у її оформленні за наявності інших первинних документів, що свідчать про рух активів підприємства, отримання прибутку, сплату суми ПДВ у складі придбаного товару та інше, а тому відсутність документів, що підтверджують транспортування товару не може бути безумовною підставою для позбавлення платника податків права на формування податкового кредиту та податкових зобов'язань з ПДВ та віднесення вказаних сум до податкового кредиту підприємства у відповідному періоді.

Частина 1 статті 71 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Представником відповідача у ході судового розгляду справи не доведено належними і допустимими доказами правомірність прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення з підстав виявлених недоліків у оформленні товарно-транспортних накладних на перевезення товару, оскільки жодними нормами чинного законодавства України не передбачено позбавлення платника податків права на формування податкового кредиту та податкових зобов'язань та витрат за умови встановлення недоліків у товарно-транспортних накладних на перевезення товару з урахуванням надання позивачем інших первинних бухгалтерських документів, які підтверджують як отримання товару, так і його оплату та використання у своїй господарській діяльності.

Окрім того, слід зазначити, що доводи податкового органу про те, що не зазначення у ТТН інформації про вантажно-розвантажувальні операції та не зазначення часу вибуття, прибуття вантажу, можливого простою ставлять під сумнів факт перевезення товару, з огляду на те, що сумніви та припущення податкового інспектора є його суб'єктивною думкою, які не ґрунтуються на нормах податкового законодавства щодо виявлених порушень, а тому такі сумніви і припущення податкового інспектора не можуть бути підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням норм п.56.21 ст. 56 ПК України.

І, взагалі, є неспроможними посилання представника відповідача на неналежне оформлення видаткових накладних та те, що візуальним оглядом встановлено, що підписи на видаткових накладних не директорів, з огляду на те, що недоліки у оформленні видаткових накладних відповідно до норм податкового законодавства не передбачають позбавлення позивача права на формування податкового кредиту з ПДВ, а щодо припущень податкового інспектора про те, що вказані видаткові накладні підписані не директорами підприємств жодними доказами не підтверджені, наприклад, висновками почеркознавчої експертизи.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що викладені в акті перевірки від 28.10.2014р. висновки про нереальність здійснення господарських операцій по взаємовідносинах позивача з ТОВ «БОСФОР-ТВ» та ТОВ «КСВ-ГРУП» є протиправними, спростовуються вищенаведеними доказами, а тому є такими, що прийняті не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Виходячи з норм ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи, що позивачем при поданні позову за платіжним дорученням №161 від 14.11.2014р. сплачено судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.(а.с.2 ), то зазначені судові витрати підлягають стягненню з Державного бюджету на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД ПАКСТАНДАРТ» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.11.2014р. - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 07.11.2014р.

Стягнути з Державного бюджету України () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД ПАКСТАНДАРТ» (49100, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, проспект Кірова, буд. 98-Д, ) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 19.01.2015р.

Суддя С.О. Конєва