Справа № 332/43/15-а (2-а/332/16/15)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2015 р.справа № 332/43/15-а (2-а/332/16/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2015 року у справі № 332/43/15-а (2-а/332/16/15) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05 січня 2015 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні нарахування позивачу як інваліду 2 групи суми невиплаченої частини щорічної разової допомоги на оздоровлення у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік та зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу суми невиплаченої частини щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2014 рік у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, з урахуванням здійснених за вказаний період фактичних виплат.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2015 року позов залишено без розгляду, у зв'язку з пропуском позивачем шестимісячного строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвала суду мотивована тим, що щорічну допомогу на оздоровлення передбачену ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу виплачено у січні 2014 року, а з позовом до суду він звернувся 05 січня 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду визначеного статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвали та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що позивач дізнався про порушення своїх прав у січні 2014 року, оскільки щорічна допомога на оздоровлення передбачена ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є щорічною виплатою та здійснюється протягом одного року. В зв'язку з тим, що така допомога є щорічною виплатою та здійснюється протягом одного року ОСОБА_1 у листопаді 2014 року звернувся до відповідача з заявою про виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення у повному обсязі. Вважає, що про порушення своїх прав позивач дізнався з часу отримання відповіді Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району від 03.12.2014 року, і саме з цього часу розпочався перебіг строку звернення до суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зміни до нього офіційно публікуються в періодичних виданнях після їх прийняття. Отже, положення цього правового акту є загальнодоступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Як вбачається з матеріалів справи, щорічна разова допомога на оздоровлення за 2014 рік була виплачена позивачу у січні 2014 року в розмірі 120,00 грн., що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району про доходи № 3263/08-06 від 03.12.2014 року (а.с.8).

Враховуючи те, що позивачу щорічна разова допомога на оздоровлення за 2014 рік була виплачена у січні 2014 року, а також те, що він звернувся до суду з цим позовом у січні 2015 року, ОСОБА_1 пропустив шестимісячний строк звернення до суду визначений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що щорічна допомога на оздоровлення передбачена ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є щорічною виплатою та здійснюється протягом одного року, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки така допомога виплачується одним платежем протягом бюджетного року.

Тобто, отримавши в січні місяці 2014 року щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 120,00 грн., позивач з цього часу і повинен був дізнатися про своє порушене право, а не з часу отримання відповіді Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району від 03.12.2014 року.

Згідно зі статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Отже, враховуючи те, що щорічна разова допомога на оздоровлення за 2014 рік була виплачена позивачу у січні 2014 року в розмірі 120,00 грн., а також те, що така допомога виплачується одним платежем протягом календарного року та Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зміни до нього офіційно публікуються в періодичних виданнях після їх прийняття, позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду з цим позовом, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зробив висновок про необхідність залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 199, 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2015 року у справі № 332/43/15-а (2-а/332/16/15) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко