Справа № 2а-4937/12/2070
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Київ К/9991/69286/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 8 серпня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Харківського національного університету внутрішніх справ про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2012 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача. Просила визнати незаконним та скасувати накази Харківського національного університету внутрішніх справ від 28 листопада 2011 року № 646 та від 19 березня 2012 року № 111, поновити її на посаді інспектора центру соціально-гуманітарної роботи та дозвілля Харківського національного університету внутрішніх справ або на іншій рівноцінній посаді у званні майора міліції, стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що її звільнення є незаконним, оскільки вона не вчиняли нічого, що могло б дискредитувати працівника міліції, а службове розслідування було проведено з порушенням вимог законодавства.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_4 в частині визнання незаконним та скасування наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 28 листопада 2011 року № 646 залишено без розгляду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 8 серпня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачка з 1996 року проходила службу в органах внутрішніх справ, з квітня 2010 року - займала посаду інспектора відділення організації соціально-гуманітарної роботи центру соціально-гуманітарної роботи та дозвілля Харківського національного університету внутрішніх справ.

19 березня 2012 року наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 111 о/с ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ згідно п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року (далі - Положення).

Підставою для видання наказу про звільнення позивачки стали висновок службового розслідування, затвердженого 12 січня 2012 року, та рішення атестаційної комісії від 20 січня 2012 року. Так, в ході службового розслідування встановлено, що позивачка перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ, періодично бере участь у організації та проведенні свят. Починаючи з 2009 року ОСОБА_4 неодноразово розміщувала оголошення рекламного змісту («Організація і проведення свят за індивідуальним сценарієм / DJ») зі своїм фото та номерами телефонів у весільному журналі «Ваша свадьба» № 3(06) вересень-листопад 2009 року, № 2(09) літо 2010 року, № 4 (11) 2010/11. Крім того, у розділі «Музика, ведення» журналу «Ваша свадьба» № 3(06) вересень-листопад 2009 року на арк. 224-225 розміщено фото ОСОБА_4, вказано її ім'я та прізвище, вид послуг, які вона надає - «тамада», а також опубліковано її інтерв'ю, у якому вона визнає факт неодноразового надання послуг з організації весіль. Також у ході проведення службового розслідування проаналізовано електронну версію журналу «Ваша свадьба», де за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено фото ОСОБА_4 (у цивільному одязі, з мікрофоном у руці) із зазначенням імені та виду послуг, які вона надає - «тамада, ведучий весілля, Харків». Відповідач прийшов до висновку, що позивачка порушила вимоги присяги працівника органів внутрішніх справ України, п. 15 Положення, Законів України «Про міліцію», «Про засади запобігання і протидії корупції», ст. 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», пп. 3, 7, 9, 10 Етичного кодексу працівника органів внутрішніх справ України, Директиви Міністерства внутрішніх справ України «Питання службового етикету працівників органів внутрішніх справ» від 28 квітня 2004 року № 8, посадову інструкцію інспектора відділення організації соціально-гуманітарної роботи центру соціально-гуманітарної роботи і дозвілля, затвердженої наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 8 червня 2011 року № 292, свої функціональні обов'язки та фактично дискредитувала звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, оскільки перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ періодично займалася діяльністю, спрямованою на одержання прибутків, розміщуючи оголошення про надання послуг з організації свят та беручи участь в організації та проведенні свят. При цьому, ОСОБА_4 не зверталася до керівництва з клопотанням про надання дозволу на зайняття іншими оплачуваними роботами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачка, перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ України, скоїла вчинок, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, який виразився у розміщенні оголошень про надання послуг з організації свят та в організації і проведенні таких свят за винагороду, за що на неї правомірно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ. Передбачений ст. 16 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» строк накладення дисциплінарного стягнення відповідачем не порушено.

Відповідно до п. 66 Положення особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Згідно ст.18 Закону України «Про міліцію» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) працівникам міліції забороняється займатись будь-якими видами підприємницької діяльності, а так само організовувати страйки або брати в них участь.

Пунктом 15 Положення визначено, що особам рядового і начальницького складу забороняється займатися будь-якими видами іншої оплачуваної (крім викладацької, наукової, творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) та підприємницької діяльності безпосередньо або через інших осіб, а також організовувати страйки та брати у них участь.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до ст. 16 вказаного Закону дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, провадження в кримінальній справі або справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, провадження в кримінальній справі чи справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або провадження в кримінальній справі чи справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, ретельно дослідивши всі обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки факт порушення, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, доведено, порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення дотримано.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи позивачки про порушення відповідачем при її звільненні ч. 3 ст. 16 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» були предметом розгляду судів першої та апеляційної інстанцій, зазначеним доводам надано належну правову оцінку.

Інші доводи касаційної скарги про незаконність судових рішень, порушення норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та матеріалах справи, спростовуються висновками судів, викладеними у судових рішеннях.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 8 серпня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк