Справа № 201/14914/14-а (2-а/201/386/2014)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2015 рокусправа № 201/14914/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у листопаді 2014 року звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому просила: визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу роботу викладачем з класу фортепіано в дитячій музичній школі № 15 за періоди роботи з 02.11.1984 по 01.09.1988, з 31.08.1990 по 01.09.1991, з 31.12.1991 по 14.07.2014; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська зарахувати до спеціального стажу роботу викладачем з класу фортепіано в дитячій музичній школі № 15 за періоди з 02.11.1984 по 01.09.1988, з 31.08.1990 по 01.09.1991, з 31.12.1991 по 14.07.2014; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій у зв'язку з наявністю педагогічного стажу більш ніж 30 років та виходом на пенсію за віком.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська та згідно з протоколом № 4220 від 25.07.2014 отримує пенсію за віком.

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до УПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська з заявою про визнання права на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Як вбачається з відповіді УПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська № 9332/07/45 від 13.10.2014, періоди роботи ОСОБА_1 в МКЗК «Дніпропетровська дитяча музична школа № 15» з 02.11.1984 по 01.09.1988, з 31.08.1990 по 01.09.1991, з 31.12.1991 по 14.07.2014 не зараховано до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки позивач у зазначені періоди працювала на посаді концертмейстера, тоді як чинним законодавством вказана посада не віднесена до посад, робота на яких зараховується зі спеціального стажу, відповідно й право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій у ОСОБА_1 відсутнє.

Надаючи оцінку правомірності відмови Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська у виплаті грошової допомоги колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 57 Закону України «Про освіту» держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам призначення і виплату пенсії відповідно до чинного законодавства.

Згідно з частиною 3 статті 12 Закону України «Про позашкільну освіту» позашкільні навчальні заклади можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, станцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладів (шкіл естетичного виховання), спортивних шкіл, дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, фізкультурно-спортивних клубів за місцем проживання, фізкультурно-оздоровчих клубів інвалідів, спеціалізованих дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, дитячих стадіонів, дитячих бібліотек, дитячих флотилій, галерей, бюро, оздоровчих закладів, що здійснюють позашкільну освіту.

Згідно з Переліком типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06.05.2001, до позашкільних навчальних закладів, зокрема, відносять початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).

Відповідно до положень статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Пунктом «е» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до окремих категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, зокрема, належать працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років до яких, зокрема, належить робота в позашкільних навчальних закладах на посаді директора, його заступників з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючих відділами (лабораторіями, кабінетами), художніх керівників, керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Посада позивача відсутня у вказаному переліку, проте дорученням Кабінету Міністрів України №397/21 від 06.01.95 (без внесення змін до вищевказаної постанови) дію постанови Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 поширено на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання порядок призначення пенсій за вислугу років.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» № 963 від 14.06.2000 посада викладача у позашкільних закладах включена до переліку посад педагогічних працівників.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 наказом № 56 від 02.11.1984 була прийнята на посаду викладача по класу фортепіано та концертмейстера в МКЗК «Дніпропетровська дитяча музична школа № 15». Згідно з довідкою № 127 від 13.11.2014 МКЗК «Дніпропетровська дитяча музична школа № 15» позивач працює на вказаній посаді й по теперішній час.

Відмовляючи ОСОБА_1 у зарахуванні періоду роботи в МКЗК «Дніпропетровська дитяча музична школа № 15» з 02.11.1984 по 01.09.1988, з 31.08.1990 по 01.09.1991, з 31.12.1991 по 14.07.2014, до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідач виходив з того, що відповідно до наказів про педагогічне навантаження (які були дослідженні УПФУ) за вказані періоди, навантаження по посаді концертмейстера перевищувало навантаження на посаді викладача, а тому є підстави вважати, що посада концертмейстера є основною, а викладача - за сумісництвом.

Проте суд апеляційної інстанції знаходить необґрунтованими вказані висновки УПФУ та зазначає, що відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.93, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції визначено, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.14 встановлено, що робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим порядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом.

Відповідно до пункту 1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України № 43 від 28.06.1993, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 червня 1993 року за № 76, сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом.

Як вбачається з записів трудової книжки ОСОБА_1, остання, згідно з наказом № 56 від 02.11.1984, була прийнята на посаду викладача по класу фортепіано та концертмейстера.

Суд зазначає, що жодних записів щодо виконання ОСОБА_1 роботи викладача по класу фортепіано за сумісництвом з роботою концертмейстера, в трудовій книжці позивача не міститься. Відсутні й докази укладання ОСОБА_1 відповідного трудового договору.

Окрім того, як вбачається з досліджених в судовому засіданні наказів по МКЗК «Дніпропетровська дитяча музична школа № 15» «Про встановлення педагогічного навантаження» (№ 49 від 19.09.1991, № 40 від 10.09.1992, № 64 від 22.09.1993, № 64 від 19.09.1994, № 60 від 25.09.1995, № 85 від 25.09.1996, № 62 від 17.09.1997, № 90 від 18.09.1998, № 97 від 17.09.1999, № 83 від 15.09.2000, № 107 від 06.09.2001, № 120 від 23.09.2002, № III від 22.09.2003, № 88 від 20.09.2003, № 96 від 22.09.2005, № 1114 від 18.09.2006, № 115 від 21.09.2007, № 109 від 19.09.2008, № 128 від 15.09.2009, № 127 від 15.09.2010, № 64 від 15.09.2011, № 59 від 18.09.2012, № 49 від 16.09.2013) ОСОБА_1 не віднесена до осіб, які виконували роботу за сумісництвом.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності відмови Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська у зарахуванні до спеціального (педагогічного) стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», роботу викладачем з класу фортепіано в дитячій музичній школі № 15 за періоди роботи з 02.11.1984 по 01.09.1988, з 31.08.1990 по 01.09.1991, з 31.12.1991 по 14.07.2014.

Доводи апелянта про відсутність наказів за 1990-1991 навчальні роки спростовуються матеріалами справи, в яких містяться накази про педагогічне навантаження працівників МКЗК «Дніпропетровська дитяча музична школа № 15» за відповідні періоди.

Відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Враховуючи, що ОСОБА_1 має страховий стаж у зв'язку з виконанням робіт на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» понад 30 років та до призначення пенсії за віком не отримувала будь-які іншу пенсію, остання має право на отримання грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до вищевказаної норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська залишити без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року в адміністративній справі № 201/14914/14-а - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 26 лютого 2015 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова