Справа № 0670/2487/12
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2015 р. м. Київ К/800/13774/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства «ПВН»

на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2013 року

у справі за позовом Приватного підприємства (далі - ПП) «ПВН» до Територіального управління Головної державної інспекції (далі - ТУ ГДІ) на автомобільному транспорті в Житомирській області про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ПП «ПВН» звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування постанов ТУ ГДІ на автомобільному транспорті в Житомирській області від 04 квітня 2012 року №129495 про застосування фінансових санкцій у розмірі 1700,00 грн та від 04 квітня 2012 року №129496 про застосування фінансових санкцій у розмірі 1700,00 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2012 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано зазначені постанови ТУ ГДІ на автомобільному транспорті в Житомирській області.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2013 року скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ПП «ПВН» порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції. Зазначає, що апеляційним судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 15 березня 2012 року о 10 год. 55 хв. державними інспекторами ТУ ГДІ на автомобільному транспорті в Житомирській області проведено перевірку транспортного засобу марки I-VAN р/н НОМЕР_1, що належить ПП «ПВН», водій ОСОБА_4, під час якої виявлено порушення вимог пунктів 1.4, 2.11 Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07 травня 2010 року № 278 і статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

04 квітня 2012 року начальником ТУ ГДІ на автомобільному транспорті в Житомирській області прийнято постанову №129495 про застосування фінансової санкції до ПП «ПВН» в сумі 1700,00 грн.

Крім того, згідно акту № 047610, 15 березня 2012 року о 15 год. 54 хв. державними інспекторами ТУ ГДІ на автомобільному транспорті в Житомирській області проведено перевірку автомобіля марки I-VAN р/н НОМЕР_2, що належить ПП «ПВН», водій ОСОБА_5, під час якої виявлено порушення вимог пунктів 1.4, 2.11 Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07 травня 2010 року № 278. Також у водія відсутній поліс обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті, чим порушено вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року № 959.

04 квітня 2012 року начальником ТУ ГДІ на автомобільному транспорті в Житомирській області винесено постанову №129496 про застосування фінансової санкції до ПП «ПВН» в сумі 1700,00грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач не надав суду доказів обґрунтованості прийнятих постанов №129495 і № 129496 від 04 квітня 2012 року про застосування до позивача штрафних санкцій за порушення Закону України «Про автомобільний транспорт».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що водіями маршрутних таксі порушено вимоги п.1.4 та п.2.11 наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 07 травня 2010 року №278 «Про затвердження Порядку розроблення та затвердження паспорту автобусного маршруту».

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст.159 КАС України з огляду на наступне.

Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567, визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб'єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень.

Відповідно до пункту 21 Порядку у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за відповідною формою. В цьому акті з посиланням на порушену норму зазначаються виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом.

Отже, акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта суд дає оцінку акта.

Як видно із змісту акту перевірки від 15 березня 2012 року, в них зафіксовано наступні факти: водій ОСОБА_4 надавав послуги з регулярних пасажирських перевезень за маршрутом №3 (Богунія - Міське кладовище) без оформлення документів передбачених статтею статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: витяг з паспорту маршруту, який виготовлений як фотокопія з паспорту маршруту, засвідчена печаткою організатора перевезень, чим порушено вимоги пункту 1.4 та пункту 2.11 Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07 травня 2010 року № 278. Згідно даного акту, водій транспортного засобу ОСОБА_4 з висновками акту не погодився.

В акті № 047610 від 15 березня 2012 року перевірки автомобіля марки I-VAN р/н НОМЕР_2, що належить ПП «ПВН», вказано, що водій ОСОБА_5 надавав послуги з регулярних пасажирських перевезень без оформлення документів передбачених статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: витяг з паспорту маршруту, який виготовлений як фотокопія з паспорту маршруту, засвідчена печаткою організатора перевезень, чим порушено вимоги пункту 1.4 та пункту 2.11 Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07 травня 2010 року № 278. Також у водія відсутній поліс обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті, чим порушено вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року № 959.

Судом першої інстанції, досліджувались відповідні докази, на підставі яких суд дійшов висновку, що всі необхідні документи для здійснення пасажирських перевезень, у водіїв були, а тому визнав недоведеними вказані порушення.

Із змісту вказаних актів вбачається, що послуги з регулярних перевезень надавались без оформлення документів, передбачених статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Проте, в чому саме полягало порушення, в актах не зазначено.

Згідно із частинами 1, 2 статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Вимоги до паспортів автобусних маршрутів регулярних та регулярних спеціальних перевезень, процедура розроблення, погодження та затвердження таких паспортів передбачені Порядком розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженим Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07 травня 2010 року №278 (далі - Порядок №278).

Відповідно до пункту 1.3 Порядку № 278 автомобільний перевізник повинен забезпечити, зокрема, водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, - витягом з паспорта маршруту, який виготовляється як фотокопія паспорта, засвідчена печаткою організатора перевезень.

Згідно із пунктом 1.4 Порядку № 278 фотокопія з паспорта маршруту регулярних перевезень або відповідний примірник паспорта регулярних спеціальних перевезень пред'являється водієм автобуса під час здійснення перевезень пасажирів, а відповідні примірники паспортів - автомобільним перевізником за його місцезнаходженням для перевірки представникам Головавтотрансінспекції під час здійснення ними державного контролю та представникам Державтоінспекції МВС України (далі - Державтоінспекція).

Пунктом 2.11 Порядку №278 передбачено, що паспорт маршруту регулярних перевезень виготовляється у кількості, необхідній для забезпечення організації перевезень, у тому числі організатора перевезень, який зберігає його як контрольний примірник, та перевізника; водії, які здійснюють перевезення пасажирів за даним маршрутом, забезпечуються витягом з паспорта маршруту, який виготовляється як фотокопія паспорта, засвідчена печаткою організатора перевезень.

Частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи (частина 1 статті 202 КАС України).

Скасовуючи постанову суду першої інстанції, апеляційний суд не навів відповідного обґрунтування, не послався на докази, які мав право досліджувати відповідно до частини 2 статті 195 КАС України.

Крім того, судом першої інстанції в рішенні суду надавалась оцінка тим обставинам, що на момент перевірки у водія ОСОБА_5 не було полісу обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті, чим порушено вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року № 959. Проте, висновки суду апеляційної інстанції щодо цих обставин в рішенні відсутні.

Суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні (частина 1 статті 220 КАС України).

Відповідно до частини 2 статті 227 КАС України підставою для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, постанова апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції на новий апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «ПВН» задовольнити частково.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2013 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак