Справа № 872/14412/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2015 рокусправа № 0870/10243/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 травня 2013 року у справі № 0870/10243/12 за адміністративним позовом Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування пункту вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 травня 2013 року позов Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації (далі позивач) задоволено. Судом визнано протиправними та скасовано пункт другий вимоги від 12.07.2012 № 04-04-05-15/8241 Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області (далі відповідач) щодо відшкодування зайво виплачених коштів на загальну суму 925 258грн. 79коп..

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, просив скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 травня 2013 року у даній справі та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких зазначив, що суд прийняв законне та обґрунтоване рішення і підстави для його скасування відсутні.

У судовому засіданні представники позивача заперечували проти доводів та обґрунтувань апеляційної скарги, прохали залишити постанову суду першої інстанції у даній справі без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

В судове засідання апеляційної інстанції представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином.

Заслухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що працівниками фінансової інспекції в Дніпропетровській області було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2010 по 31.03.2012, результати якої викладено в акті ревізії №04-19-48 від 27.06.2012р..

У акті ревізії зазначено, що позивачем, внаслідок затвердження у кошторисах та штатних розписах інтернатних установ, відповідно до тарифікаційних списків завищеного розміру схемних посадових окладів, зайво використано коштів на заробітну плату за КЕКВ 1110 "Оплата праці працівників бюджетних установ" у сумі 654 341 грн. 54 коп., в тому числі: 2010 рік - 271 526 грн. 10 коп., 2011 рік - 299 861 грн. 20 коп., І квартал 2012 року - 82 954 грн. 24 коп., та, як наслідок, зайво сплачено внесків до державних цільових фондів по незаконно виплачених сумах з оплати праці за КЕКВ 1120 "Нарахування на заробітну плату" на загальну суму 270 917 грн. 25 коп., в тому числі: 2010 рік - 112 455 грн. 68 коп., 2011 рік - 124 065 грн. 77 коп., І квартал 2012 року - 34 395 грн. 81 коп..

Перевіряючими зроблено висновок, що дане порушення допущено відповідальною особою - начальником відділу економіки та фінансового контролю управління з питань економіки і фінансів Головного управління ОСОБА_1, яка відповідно до посадової інструкції здійснює контроль за додержанням штатної дисципліни, витрачанням фонду оплати праці, правильністю встановлення посадових окладів, проводить перевірку до затвердження начальником Головного управління штатних розписів установ та закладів, підпорядкованих Головному управлінню.

За наслідками ревізії відповідачем винесено обов'язкову до виконання вимогу від 12.07.2012р. №04-04-05-15/8241 щодо усунення виявлених порушень, якою позивача зобов'язано вчинити ряд дій.

Так, в п.2 вимоги від позивача вимагається відшкодувати зайво виплачені кошти на загальну суму 925 258 грн.79 коп. шляхом повернення зазначеної суми до обласного бюджету, у тому числі за рахунок винних осіб, а також шляхом проведення претензійно-позовної роботи.

Позивач, вважаючи неправомірними висновки Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, викладені в акті ревізії стосовно зазначеного вище порушення, та заявлену у пункті 2 до обов'язкового виконання вимогу протиправною, звернувся до суду з позовом про її скасування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з наступного.

Посадові оклади (тарифні ставки) підвищувались на 25% у залежності від виконуваних функціональних обов'язків та обсягу роботи у шкідливих і важких умовах праці, до якого включені посади: робітник з комплексного обслуговування і ремонту будинків, прибиральник службових приміщень, електромонтер, слюсар-сантехнік, комірник, вартівник, підсобний робітник, робітник з ритуальних послуг, у відповідності до наказу Міністерства праці та МОЗ від 05.10.2005 №308/519 та колективних договорів кожної установи, які прийняті на підставі Закону України "Про колективні договори і угоди".

Судом були дослідженні посадові інструкції комірника, підсобного робітника, сторожа, прибиральника службових приміщень, робітника з комплексного обслуговування і ремонту будинків, електромонтера, слюсар-сантехніка, робітника ритуальних послуг, і зроблено висновки, що зазначенні працівники безпосередньо знаходяться на території закладу та виконують свої трудові обов'язки безпосередньо поряд із хворими особами, тобто знаходяться в групі ризику.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про необґрунтованість викладених в акті ревізії та вимозі висновків щодо допущення позивачем збитків, вказавши, що позивач діяв у відповідності до норм діючого законодавства та згідно підзаконних актів, що регулювали його діяльність.

Проте, колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними, виходячи з наступного.

Згідно Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі - Положення), Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України, відповідно до покладених на неї завдань, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення, Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням встановлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведене свідчить про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У даному випадку фінінспекція пред'явила вимогу від 12.07.2012 №04-04-05-15/8241, зокрема, у п.2 щодо відшкодування зайво виплачених коштів. Тобто, в оскарженому пункті вимоги вказується на виявлені збитки та їхній розмір, та зобов'язано позивача вчинити дії, направлені на відшкодування такої шкоди (збитків).

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Дані висновки відповідають правовій позиції, викладеній Верховним судом України у постановах від 15.04.2014р у справі №21-40а14, від 20.05.2014р. у справі №21-93а14, від 18.09.2014р у справі № 21-332а14.

Оскільки при вирішенні спору суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права до встановлених у справі обставин, апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити, постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та в задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 травня 2013 року у справі № 0870/10243/12 - скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 27.02.2015р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак