Справа № 201/352/15-а
Суддя: Брага А. В.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/352/15-а
Провадження № 2а/201/22/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Брага А.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2015 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, в якій позивач просить суд зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська здійснити їй перерахунок нарахування та виплату пенсії у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, з якої справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з 14 липня 2014 року.

В обґрунтування заявлених позивних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду було зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця, починаючи з 15 січня 2014 року, включивши до складу заробітної плати для призначення пенсії суми індексації заробітної плати, матеріальної грошової винагороди, допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до довідки Департаменту соціального захисту населення у Дніпропетровській області №21/0/12 від 27 грудня 2013 року та виплатити суму недоотриманої пенсії. В ході виконання постанови суду відповідач розпорядженням № 185875 від 02 вересня 2014 року безпідставно зменшив розмір призначеної позивачу пенсії державного службовця з 90 відсотків на 80 відсотків і перерахував пенсію, виходячи з 80 відсотків, що призвело до зменшення розміру пенсії на 162,00 гривень, а в наслідок виконання рішення суду утворилась надміру виплачена сума пенсії за період з 15 січня 2014 року по 31 липня 2014 року в розмірі 998,50 гривень, яка на підставі рішення УПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 23 липня 2014 року утримувалась щомісячно з пенсії в розмірі 20 відсотків, починаючи з 01 серпня 2014 року. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними та такими, що порушують її конституційні права на розмір пенсії гарантований державою, у зв'язку з чим остання і звернулася до суду з даним позовом.

Представник відповідача надав до суду заперечення, в яких просить суд відмовити в задоволенні позову, з посиланням на статтю 37 ЗУ «Про державну службу» в редакції, що була чинною станом на 15 січня 2014 року та передбачала призначення пенсії в розмірі 80 % суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська з 10 жовтня 2006 року та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу».

03 березня 2014 року постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги ОСОБА_1 до УПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії були задоволені частково; визнано неправомірним дії УПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії державного службовця на підставі довідки про заробітну плату від 15 січня 2014 року; зобов'язано УПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця на підставі довідки про заробітну плату від 15 січня 2014 року з урахуванням зазначених в ній сум матеріальної допомоги на оздоровлення, грошову винагороду, а також сум індексації починаючи з 11 серпня 2013 року; присуджено стягнути з відповідача одним платежем заборгованість пенсійних виплат, за період з 11 серпня 2013 року по 03 березня 2014 року.

30 травня 2014 року постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу УПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська було задоволено частково; постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2014 року було скасовано; позов задоволено частково та визнано неправомірними дії УПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії державного службовця з 15 січня 2014 року; зобов'язано УПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 на підставі довідки про складові заробітної плати №21/0/12 від 27 грудня 2013 року, виданої Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської області державної адміністрації, з 15 січня 2014 року; в решті позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

На виконання рішення суду Управлінням було здійснено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 15 січня 2014 року у розмірі 80% заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань та сум індексації заробітної плати, на які нараховувались та були сплачені внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Станом на 15 січня 2014 року діяв Закон України «Про державну службу» зі змінами внесеними Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», які набули чинності з 01 жовтня 2011 року.

Так, ст. 37 цього Закону була викладена в новій редакції, що передбачала призначення пенсії державним службовцям в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, в ст. 37 Закону України «Про державну службу» на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії була відсутня норма, що передбачала збільшення розміру пенсії у зв'язку з наявністю у особи стажу роботи на державній службі понад 10 років.

Суд ставиться критично до доводів позивача про те, що при здійсненні Управлінням перерахунку пенсії позивачу з 15 січня 2014 року на виконання рішення суду необхідно було застосувати норму ст. 37 Закону України «Про державну службу», яка діяла на день призначення пенсії позивачу та втратила чинність на день здійснення перерахунку пенсії, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з рішення Конституційного суду України від 09 лютого 1999 року № 1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, на виконання зазначеної постанови Управлінням було здійснено перерахунок пенсії з урахуванням у складі заробітної плати матеріальної допомоги і грошової винагороди з 15 січня 2014 року.

Отже, при перерахунку пенсій позивачці було застосовано норма законодавства, що діяла на момент здійснення правочину, а тому немає підстав для визнання дій Управління в цій частині позовних вимог неправомірними.

Окрім того, відповідно до ч. 9 ст. 267 КАС України особа - позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду в порядку позовного провадження, з відповідною заявою про визнання протиправними рішення Управління при здійсненні перерахунку її пенсії на виконання постанови суду до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська остання не зверталась.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані і не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 71, 159, 161-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: А.В. Брага