Справа № 814/2756/14
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/2756/14

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду
у складі:
головуючого Ступакової І.Г.
суддів Бітова А.І.
Милосердного М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, стягнення компенсації, -
В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення з військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 на користь позивача грошової компенсації за не отримане речове майно згідно довідки.
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України, а саме у військовій частині НОМЕР_1 на посаді техніка групи енергетичного забезпечення центра автоматизованих засобів управління батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення, що підтверджується довідкою від 03 вересня 2014 року №746.
26 серпня 2014 року на підставі не повного забезпечення речовим майном за період служби, позивач звернувся з рапортом № 123 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 про забезпечення його речовим майном або виплати грошової компенсації замість нього.
У задоволені вимог рапорта № 123 ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з відсутністю фінансування.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.
Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно та продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Статтею 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17 лютого 2000 року призупинено дію частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них. Цей Закон набув чинності з 11 березня 2000 року.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб від 3 листопада 2006 року № 328-V» статтю 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ викладено в новій редакції, а також доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
При цьому положення частини другої статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.
Отже, колегія суддів вважає, що на момент звернення позивача до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення на користь позивача грошової компенсації за не отримане речове майно Законодавством України не передбачено такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, а пункт 27 Положення про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444, не підлягає застосуванню, оскільки суперечить положенням Закону № 2011-XII.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2013 року (справа №21-38а13), від 27 травня 2014 року (справа № 21-132а14) та від 15 липня 2014 року (справа № 21-164а14).
Як вбачається з апеляційної скарги, ОСОБА_1 звільнився з військової служби Збройних Сил України, тому відповідно до вищезазначених норм права позивач не має права на отримання речового майна, або замість предметів речового майна кошти відповідно до вартості зазначених предметів.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову правомірним.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.Г.Ступакова

Судді: А.І.Бітов

М.М.Милосердний