Справа № 803/354/15-а
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову

02 березня 2015 року Справа № 803/354/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого -судді Дмитрука В.В.,

суддів Валюха В.М., Сороки Ю.Ю.,

при секретарі судового засіданні Приходай Я.О.,

за участю представника позивача Гончарука В.В.,

представника третьої особи на стороні позивача Литвинюка Ю.В.,

представника відповідача Самчука О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Волвест» про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Волвест» до Державної виконавчої служби України з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин №36» ЛТД про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Волвест» звернулося з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби України про визнання протиправними дій щодо передачі на реалізацію майна - магазину з кафе (приміщення з №58-1 по №58-43) загальною площею 1 029,9 м2, що знаходиться за адресою: м.Луцьк, вул. Відродження, 18 та зобов'язання відповідача провести дії по зняттю з реалізації через Систему електронних торгів арештованим майном, які призначені на 04.03.2015р., вказаного майна.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 27.02.2015 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Одночасно з позовною заявою позивач подав до суду клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, яке також додатково обґрунтовано доданим до уточненого адміністративного позову клопотанням від 27.02.2015р. Клопотання вмотивовані тим, що внаслідок виконання спірних дій до ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди інтересам позивача у вигляді продажу майна за заниженою ціною, що призведе до суттєвих матеріальних збитків. Позивач просить забезпечити позов шляхом зобов'язання Державної виконавчої служби України зупинити реалізацію арештованого майна до набрання судовим рішенням у справі законної сили.

В судовому засіданні представник позивача та представник третьої особи підтримали заявлене клопотання з викладених у ньому мотивів.

Представник відповідача проти задоволення клопотання про вжиття заходів адміністративного позову заперечив, мотивуючи тим, що права позивача в результаті проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна жодним чином не будуть порушені, оскільки дане майно належить на праві власності ТзОВ «Магазин №36», яке саме й є стороною виконавчого провадження.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини).

Зокрема, з метою недопущення незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права, в адміністративному судочинстві впроваджено інститут забезпечення позову. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві.

Так, відповідно до частини першої статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При цьому частиною третьою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України допускає забезпечення адміністративного позову забороною вчиняти певні дії.

З огляду на вищезазначені положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що обов'язковою умовою для застосування судом заходів забезпечення адміністративного позову є надання заявником доказів: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливості без вжиття таких заходів захистити ці права, свободи та інтереси; необхідності докладення значних зусиль та витрат для їх відновлення; очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебуває виконавче провадження №20594365 про звернення стягнення боргу у сумі 1 648 617,55 доларів США на предмет іпотеки за іпотечним договором №09.20/08-1 від 21.08.2008р., а саме: магазин з кафе (приміщення з №58-1 по №58-43) загальною площею 1 029,9 м2, що знаходиться за адресою: м.Луцьк, проспект Відродження, 18, та належить майновому поручителю - ТзОВ «Магазин №36» ЛТД.

Згідно з п.1.5 Іпотечного договору №09.20/08-І від 21.08.2008р., в редакції викладеній згідно з договором про внесення змін №1 від 22.12.2008р., заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами у загальній сумі 10 789 917грн., що становить в еквіваленті за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладання Іпотечного договору 2 227 572,77 доларів США.

У межах даної адміністративної справи позивачем оскаржуються дії відповідача щодо передання такого майна поручителя за договором іпотеки - ТзОВ «Магазин №36» ЛТД на реалізацію. В обґрунтування своїх позовних вимог ТзОВ «Волвест» зазначає, що його права, як боржника за договором іпотеки та зберігача майна, так і права поручителя за вказаним договором - ТзОВ «Магазин№36» ЛТД були порушені в ході оцінки арештованого майна, оскільки останнє не було ознайомлене зі звітом оцінювача та позбавлене таким чином права на подання заперечень проти результатів оцінки, згідно з якими вартість арештованого майна визначена в сумі 4 401 000грн., у порядку, визначеному статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно інформації, що міститься на інтернет-ресурсі «Система електронних торгів арештованим майном», електронні торги щодо вказаного майна (лот №44409) призначено на 04 березня 2015 року.

За таких умов суд вважає, що реалізація спірного майна до ухвалення судового рішення у даній справі по суті призведе до порушення майнових прав позивача та може не лише утруднити, але й унеможливити виконання ймовірного судового рішення та вплинути на майнові інтереси інших осіб у разі передання права власності на спірне майно іншій особі (особам), які не беруть участі у цьому судовому процесі.

Крім того, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди інтересам держави у вигляді недоотримання Державним бюджетом України належного до сплати виконавчого збору у випадку реалізації арештованого майна за заниженою ціною.

Водночас, суд критично оцінює вимоги позивача саме до відповідача щодо зупинення реалізації майна, оскільки на даному етапі спірних правовідносин відповідач фактично вже виконав дії щодо передачі описаного майна позивача на реалізацію та не бере безпосередньої участі у процедурі реалізації такого майна.

Так, згідно частини першої статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

При цьому, за змістом статті 58 та частини третьої статті 62 вказаного Закону, державним виконавцем майно передається на реалізацію.

Натомість, пунктом 1 Розділу V Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2014 року за № 427/25204) встановлено, що реалізація майна здійснюється шляхом проведення Організатором електронних торгів.

Так само, абзацом дванадцятим пункту 1 розділу І вказаного Порядку здійснення організації та проведення електронних торгів покладається на Організатора - державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України.

Таким органом, згідно пункту 4 вищезазначеного Наказу №656/5, є Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

При цьому суд зазначає, що визначальним критерієм для забезпечення позову є безпосередньо загроза заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, при цьому заборона вчиняти певні дії може адресуватись не тільки суб'єкту владних повноважень, але й будь-яким іншим особам, дії яких можуть негативно вплинути на права та інтереси позивача.

За таких умов суд вважає за необхідне вжити заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони Державному підприємству «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України проводити електронні торги з реалізації майна ТзОВ «Магазин №36» ЛТД, а саме: магазину з кафе (приміщення з №58-1 по №58-43) загальною площею 1 029,9 м2, що знаходиться за адресою: м.Луцьк, проспект Відродження, 18, які призначені на 04.03.2015р.

Керуючись статтями 117, 118 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Волвест» про застосування заходів забезпечення адміністративного позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом заборони Державному підприємству «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України проводити 04 березня 2015 року електронні торги з реалізації майна, а саме: магазину з кафе (приміщення з №58-1 по №58-43) загальною площею 1 029,9 м2, що знаходиться за адресою: м.Луцьк, проспект Відродження, 18, до набрання рішенням в адміністративній справі №803/354/15-а законної сили.

Копію ухвали вручити сторонам та невідкладно направити до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 81 літ. А).

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий В.В.Дмитрук

Судді В.М.Валюх

Ю.Ю.Сорока