Справа № 2а-1870/1755/11
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 р.Справа № 2а-1870/1755/11
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Управління житлової політики, комунального господарства та благоустрою Сумської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "СКС Консалд" на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09.11.2011р. по справі № 2а-1870/1755/11

за позовом Управління житлової політики, комунального господарства та благоустрою Сумської міської ради

до Державної фінансової інспекції у Сумській області третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "СКС Консалд"

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління житлової політики, комунального господарства та благоустрою Сумської міської ради, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Контрольно-ревізійного управління в Сумській області третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "СКС Консалд", в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати протиправною та скасувати вимогу Контрольно-ревізійного управління в Сумській області від 11.01.2011 № 04-14/160 "Про усунення виявлених ревізією порушень законодавства з фінансових питань".

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 9.11.2011р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013р., в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 13.03.2014 року ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013р. скасовано, справу направлено на носий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У даній ухвалі судом касаційної інстанції зазначено, що під час розгляду апеляційним судом скарг Управління та Товариства на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 9.11.2011р., ухвалою від 11.10.2012р. задоволено клопотання Товариства та призначено додаткову комплексну будівельно-технічну та економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

В листі експертної установи від 15.02.2013р. зазначено, що призначену судом експертизу здійснено не було в зв'язку з тим, що судом не погоджено можливість проведення експертизи в строк, що перевищує три місяця, а Товариство не перерахувало попередню оплату за проведення експертизи. При цьому, висновок суду про те, що призначену експертизу не проведено "з причин незалежних від суду", не відповідає обставинам справи, а дії суду апеляційної інстанції не в повній мірі відповідають приписам частин 4 та 5 статті 11 та статті 159 КАС України.

Частиною 5 ст. 227 КАС України передбачено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Отже, в даному апеляційному провадженні справа розглядається з урахуванням наведених висновків суду касаційної інстанції.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 року призначено по адміністративній справі за № 2а-1870/1755/11 додаткову комплексну судову будівельно-технічну та економічну експертизу. Доручено проведення експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2014 року погоджено строк організації та подальшого виконання експертизи - понад три місяці.

17 грудня 2014 року до Харківського апеляційного адміністративного суду надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи за № 6005/14-43/13780/14-42 від 28.11.2014 року (а.с. 25-45, т.5) та 22.01.2015 року - висновок судово-економічної експертизи за № 6006/14-45 від 29.12.2014 року (а.с. 49-55, т.5) разом з матеріалами справи.

Ухвалою від 23.01.2015 року поновлено провадження у справі та призначено її розгляд у судовому засіданні на 10.02.2015 року.

Таким чином, при новому розгляді справи судом апеляційної інстанції вжито заходи для проведення експертизи на виконання вимог ч. 4 ст. 11 КАС України.

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ч. 5 ст. 82 КАС України висновок експерта для суду не є обов'язковим, однак незгода суду з ним повинна бути вмотивована в постанові або ухвалі.

Отже, при новому розгляді справи суд апеляційної інстанції розглядає справу також з урахуванням доказів, отриманих у результаті проведення додаткової комплексної експертизи.

Так, позивач і третя особа, не погоджуючись із постановою Сумського окружного адміністративного суду від 09.11.2011р. по справі № 2а-1870/1755/11, подали апеляційні скарги, відповідно до яких просять скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповноту дослідження обставин у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 26.02.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що Контрольно - ревізійним управлінням в Сумській області відповідно до постанови Зарічного районного суду м. Суми від 16.11.2010 № 4-16433/10 про надання дозволу на проведення ревізії та постанови прокуратури м. Суми по порушеній кримінальній справі від 30.09.2010 № 10840047 та на підставі направлень № 1193, 1194 від 17.11.2010 та № 1275 від 10.12.2010 проведено ревізію окремих питань фінансово - господарської діяльності управління житлової політики, комунального господарства та благоустрою Сумської міської ради.

Результати перевірки оформлені актом ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності в правлінні житлової політики, комунального господарства та благоустрою Сумської міської ради за період з 01.01.2008 по 31.12.2009 року від 20.12.2010 р. № 04-09/96 (т. 1 а.с.10-28).

На підставі висновків вказаного акту ревізії відповідачем складено та надіслано позивачу лист-вимогу від 11.01.2011 № 04-14/160 «Про усунення виявлених ревізією порушень законодавства з фінансових питань» (т.1 а.с.29-30), яким зобов'язано позивача відобразити в обліку дебіторську заборгованість за невиконані роботи в сумі 359359, 60 гривень. Провести претензійно - позовну роботу з підрядником щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів.

З дослідженого акту перевірки слідує, що фактичною підставою для прийняття контролюючим органом рішення, слугував висновок про те, що в актах виконаних робіт форми КБ-2 в за червень - грудень 2008 року, червень - грудень 2009 з капітального ремонту та модернізації ліфтів подвійно включені роботи, які вже враховані іншими розцінками та роботи, склад яких не відповідає фактично виконаним роботам внаслідок чого відповідачем зроблено висновок про завдання матеріальної шкоди установі в сумі 359359, 60 грн.

Позивач, оскаржуючи вимогу відповідача, посилається на те, що висновок перевіряючих про те, що в акти виконаних робіт форми КБ-2 в за червень - грудень 2008 року, червень - грудень 2009 з капітального ремонту та модернізації ліфтів деякі види робіт, що зазначені в акті ревізії обраховано і включено до актів форми КБ-2в двічі, є помилковим, оскільки склад робіт до розцінок ЖТІ-25-1 - «Посадка кабіни на уловлювачі» та ЖТ1-25-2 - «Зняття кабіни з уловлювачів», не співпадають зі складом робіт розцінки ЖТ1-24-1 «Зняття навантаження з лебідки. Навантаження лебідки», та їх не дублюють. Складом робіт відповідно до розцінок ЖТ1-25-1 «Переміщення кабіни використовуючи штурвал вгору» та ЖТ 1-26-2 «Переміщення кабіни використовуючи штурвал вниз» та склад робіт розцінки ЖТ1-25-3 «Випробовування дії уловлювачів» різні. Роботи по розцінкам ЖТ1-26-1 та ЖТ1-26-2, а саме перевірка на поверхах закриття дверей шахти, як допоміжні, не можуть входити до складу розцінки ЖТ 1-25-3. Також, склад робіт розцінки (ЖТ 1-427-6) та склад робіт по розцінкам (ЖТ1-310-14) та (ЖТ1-310-18) є різними.

Крім того, позивач зазначив, що роботи з капітального ремонту ліфта провадяться на підставі відомості дефектів, що складається при проведенні експертного обстеження ліфта та повинні включати всі необхідні роботи. Після проведення капітального ремонту ліфта по окремим його механізмам та деталям необхідно провести роботи по наладці ліфта як цілого механізму. Даний вид робіт охоплюється розцінкою ЖТ 1-27-1 «Підготовка ліфтів до здачі в експлуатацію» з проведенням всього комплексу робіт по наладці механічної частини, що і є складом робіт по цій розцінці. Отже, до розцінки ЖТ 1-27-1 «Підготовка ліфтів до здачі в експлуатацію» не входять роботи по регулюванню роботи стулок розсувних дверей шахти (Ж П-535-3). регулюванню руху каретки розсувних дверей шахти (ЖТ 1-538-3), вивірення по штихмасу направляючою кабіни (ЖТ 1-546-2) бо це не взаємодіючі між собою деталі, прочищення, промивання і змащення направляючих кабіни (ЖТ1-546-3) бо вони між собою не труться, а перевірка цілісності ланцюга проводів до центральної (поверхової) коробки (ЖТ1-651-12) - це електрична частина, а не механічна. Позивач також зазначає, що розцінку ЖТ 1-772-1 «Заміна визивного апарату» застосовувати не можна, тому що це розцінка по ремонту ліфта, а переговорні пристрої в кабінах ліфтів - це частина іншого обладнання - диспетчеризації, роботи по її встановленню виконуються не електромеханіками по ліфтам, як передбачається розцінкою ЖТ1-772-1, а електромонтерами ДОіТ. Таким чином, розроблення та затвердження нової розцінки на ремонт ліфта не потрібно, оскільки застосовані розцінки М 11-168-1 та М10-99-6 відносяться до робіт з монтажу приладів, засобів автоматизації (М11-168-1 «Щити та пульти автоматики») та монтажу обладнання зв'язку (М10-99-6 «Засіб переговорний») відповідають складу та технології виконання робіт із встановлення переговорних пристроїв. Таким чином роботи виконані у відповідності до вимог п.1,8 та 2.13 ВБН Д.2.8-204.02-2004. Крім того, в п.2.4 ресурсних кошторисних норм зазначено, що нормами враховано роботи по розвантаженню матеріалів виробів і конструкцій на приоб'єктному складі, витрати на вертикальне та горизонтальне транспортування матеріалів, виробів і конструкцій від приоб'єктного складу до місця установки (укладки) або монтажу (внутрішньобудівельний транспорт), а також витрати па транспортування матеріалів і сміття, одержаних у процесі виконання ремонтних робіт, до місця їх складування. Вищевказаний внутрішньобудівельний транспорт у розцінках на встановлення ЛШ. редуктора, електродвигуна не передбачений. Також позивач зазначає, що виконання пусконалагоджувальних робіт після проведення капітального ремонту ліфта передбачено п. 4.5 КД 36.1-002-2000.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до Положення про управління житлової політики, комунального господарства та благоустрою Сумської міської ради, затвердженого рішенням сесії Сумської ради від 25.11.2009 р №3160-МР до повноважень УЖПКГБ Сумської міської ради входить управління об'єктами житлово-комунального господарства, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, які надаються населенню.

Лімітними довідками про бюджетні асигнування та кредитування на 2008,2009 р., виданих фінансовим управлінням Сумської міської ради на виконання рішень Сумської міської ради, доведено ліміт асигнувань з загального фонду міського бюджету за КФКВ 100102 "Капітальний ремонт житлового фонду місцевих органів влади" на проведення капітальних видатків та складено відповідний кошторис УЖПКГБ Сумської міської ради.

З матеріалів справи вбачається, що в 2008 році між позивачем та TOB "СКС Консалд" було укладено три договори на виконання робіт по капітальному ремонту ліфтів, та по одному договору на виконання робіт по модернізації та заміні ліфтів, на виконання робіт по капітальному ремонту та модернізації ліфтів та на виконання робіт по капітальному ремонту лінії диспетчерського зв'язку. Загальна вартість робіт, передбачених договорами, 5 337 323,18грн.

В 2009 році між позивачем та TOB "СКС Консалд" було укладено три договори на виконання робіт по капітальному ремонту ліфтів та модернізації ліфтів. Загальна вартість робіт, передбачених даними договорами, складає 1 944 634,2грн.

На підставі зазначених договорів TOB "СКС Консалд" виконані роботи по капітальному ремонту та модернізації ліфтів в м. Суми, про що складено акти приймання виконаних робіт ф. КБ - 2.

Відповідач, за результатами проведення ревізії встановив, що при розрахунку виконаних робіт, допущено завищення їх вартості, у зв'язку з чим склав вимогу, якою зобов'язав Управління житлової політики, комунального господарства та благоустрою Сумської міської ради відобразити дебіторську заборгованість.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Положення, Держфінінспекція відповідно), її визначено як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (пункт 1 цього Положення).

Держфініспекція утворена шляхом реорганізації Головного контрольно-ревізійного управління України відповідно до Указу Президента України від 9 грудня 2010 року № 1085/2010.

Частиною першою статті 1 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2939-ХІІ) встановлено, що головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Пункт 7 статті 10 Закону № 2939-XII закріплює право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів всіх рівнів, державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання визначає Порядок проведення інспектування (пункт 1 цього Порядку).

За правилами пункту 2 зазначеного Порядку інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

За змістом частини шостої статті 2 Закону № 2939-XII порядок проведення Держфінінспекцією державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, за правилами пунктів 45, 46 Порядку проведення інспектування у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державної контрольно-ревізійної служби, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому.

Якщо ж вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з пунктом 50 цього Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги.

Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії підприємства.

При цьому оскаржувана вимога Інспекції вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Відповідно до частини другої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Частиною першою статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів при розгляді даної справи враховує позицію Верховного Суду України, викладену у судових рішеннях від 27.01.2015 року за позовом 5-ї клінічної лікарні м. Полтави до Державної фінансової інспекції в Полтавській області та від 20.01.2015 року за позовом ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», та приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Управління житлової політики, комунального господарства та благоустрою Сумської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "СКС Консалд" залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09.11.2011р. по справі № 2а-1870/1755/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Водолажська Н.С. Філатов Ю.М.
Повний текст ухвали виготовлений 03.03.2015 р.