Справа № К/9991/30317/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/30317/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Кочана В.М.,
Олексієнка М.М., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до начальника Управління Пенсійного фонду України в місті Красноармійську Донецької області Початовського Володимира Івановича про визнання рішення протиправним та зобов'язання прийняти рішення про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2011 року, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом, у якому просила визнати рішення начальника Управління Пенсійного фонду України в місті Красноармійську Донецької області Початовського В.І. від 25 червня 2010 року про відмову у призначенні їй пенсії у зв'язку із втратою годувальника протиправним, зобов'язати відповідача призначити таку пенсію відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 9 листопада 2010 року позов задоволено. Визнано рішення начальника Управління Пенсійного фонду України в місті Красноармійську Донецької області Початовського В.І. від 25 червня 2010 року про відмову ОСОБА_4 в призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника протиправним. Зобов'язано начальника Управління Пенсійного фонду України в місті Красноармійську Донецької області Початовського В.І. прийняти рішення про призначення ОСОБА_4 пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Вирішено питання щодо судових витрат.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2011 року постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 9 листопада 2010 року скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернулася з касаційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2011 року та залишити в силі постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 9 листопада 2010 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно частин 1, 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 17 червня 2010 року ОСОБА_4 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в місті Красноармійську Донецької області з письмовою заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням начальника Управління Пенсійного фонду України в місті Красноармійську Донецької області від 25 червня 2010 року позивачеві відмовлено у призначенні такої пенсії, виходячи з того, що ОСОБА_4 не надано свідоцтво про шлюб між нею і померлим ОСОБА_6

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення про відмову у призначенні позивачеві пенсії у зв'язку з втратою годувальника є протиправним та не ґрунтується на вимогах закону.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що право на пенсію мають лише чоловік (дружина) померлого, шлюб яких зареєстровано у встановленому законом порядку, в той час, як проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, не є підставою для виникнення таких прав.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Зі змісту частин 2, 3 вказаної статті вбачається, що непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Пунктом 23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, встановлено, що за документ, який засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім'ї, а також рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 січня 2010 року встановлено факт проживання ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6, починаючи з 1971 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а також факт втрати нею джерела засобів до існування після смерті чоловіка.

У відповідності до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі викладеного, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відмова у призначенні позивачеві пенсії у зв'язку з втратою годувальника з підстав ненадання свідоцтва про шлюб між нею та померлим годувальником є протиправною, однак помилково зобов'язав начальника Управління Пенсійного фонду України в місті Красноармійську Донецької області Початовського В.І. прийняти рішення про її призначення.

Відповідно до статті 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Пунктом 3.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 лютого 2008 року № 5-5, встановлено, зокрема, що начальник управління керує його діяльністю, персонально відповідає за виконання покладених на управління завдань, визначає ступінь відповідальності працівників; представляє управління в державних органах, громадських організаціях, без доручення підписує документи від імені управління.

Призначення (здійснення перерахунку) і виплату пенсії здійснює управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах відповідно до покладених на нього завдань, що передбачено пунктом 2.2 цього Положення.

Таким чином, рішення від 26 червня 2010 року про відмову в призначенні ОСОБА_4 пенсії у зв'язку з втратою годувальника було прийнято та підписано начальником Початовським В.І. у зв'язку з виконанням його функціональних обов'язків від імені Управління Пенсійного фонду України в місті Красноармійську Донецької області.

Зі змісту статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції залишив поза увагою вказані обставини і вимоги закону та не залучив до участі у справі належного відповідача.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в позові апеляційний суд на зазначені порушення уваги не звернув та не виправив їх.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що постанова Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 9 листопада 2010 року та постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2011 року підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 9 листопада 2010 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2011 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_4 до начальника Управління Пенсійного фонду України в місті Красноармійську Донецької області Початовського Володимира Івановича про визнання рішення протиправним та зобов'язання прийняти рішення про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника - направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Кочан В.М.

Олексієнко М.М.