Справа № 802/3882/14-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 лютого 2015 р. Справа № 802/3882/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання: Павліченко А.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Цибка В.В.,

представника третьої особи: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до: Головного управління Держземагенства у Вінницькій області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Липовецька районна державна адміністрація Вінницької області, ОСОБА_5, Зозівська сільська рада Липовецького району Вінницької області, відділ Держземагенства у Липовецькому районі Вінницької області

про: визнання нечинним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати нечинним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Вінницькій області за № ВН/:04:000/00002035 від 31.12.2013 року "Про надання земельної ділянки в оренду".

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що тривалий час він використовує земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Зозівської сільської ради Липовецького району за межами населеного пункту площею 12,00 га. Однак у червні 2014 року йому стало відомо, що вказана земельна ділянка надана ОСОБА_5 в оренду терміном на 25 років відповідно до оскаржуваного наказу. Позивач ОСОБА_4 вважає таке рішення суб'єкта владних повноважень неправомірним, оскільки право користування цією земельною ділянкою вже було надано йому згідно з рішенням Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області 4 сесії 5 скликання від 13.09.2006 року "Про надання згоди щодо набуття права оренди земель резервного фонду" та договором про право тимчасового користування землею, який було укладено 15.01.2007 року із Зосівською сільською радою та зареєстровано у Книзі записів договорів на право тимчасового користування землею під № 2 від 15.01.2007 року. Крім того, позивачем виготовлено кадастровий план земельної ділянки та проведено її виділ в натурі із зазначенням площі та суміжних землекористувачів, а орендна плата за користування цією земельною ділянкою сплачується ним відповідно до вимог договору про право тимчасового користування землею.

У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що пунктом 2 рішення Зозівської сільської ради 4 сесії 5 скликання від 13.09.2006 року "Про надання згоди щодо набуття права оренди земель резервного фонду" ОСОБА_4 було зобов'язано звернутись із заявою до районної державної адміністрації щодо надання в оренду спірної земельної ділянки та укласти договір оренди. 20.07.2009 року позивач звернувся з відповідною заявою до голови Липовецької районної державної адміністрації, однак жодного рішення за цією заявою так і не було прийнято. Отже, ОСОБА_4 правомірно продовжував користуватись земельною ділянкою на підставі договору про право тимчасового користування землею від 15.01.2007 року. Вважає, що про дану обставину відповідачу було достовірно відомо, а тому наказ № ВН/:04:000/00002035 від 31.12.2013 року є протиправним та підлягає скасуванню. Також просить врахувати, що інвентаризація спірної земельної ділянки проведена землевпорядною організацією з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки в іншому випадку у технічній документації було б відображено її законного землекористувача, яким є позивач ОСОБА_4

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов заперечив та у своїх поясненнях звертає увагу суду на те, що 18.12.2013 року ОСОБА_5 звернувся до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області із клопотанням про надання земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення (ріллі) в оренду строком на 25 років для ведення фермерського господарства, в тому числі земельної ділянки площею 12,00 га (кадастровий номер :04:000:2329), яка розташована на території Зозівської сільської ради за межами населеного пункту. Оскільки до поданого клопотання були надані усі необхідні документи, передбачені законом, а також враховуючи те, що ця земельна ділянка була зареєстрована в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 31.12.2013 року прийнято оскаржуваний наказ про надання ОСОБА_5 вищевказаної земельної ділянки у користування для ведення фермерського господарства. В подальшому між Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області та ОСОБА_5 було укладено договір оренди земельної ділянки, який на даний час є чинним. Водночас договір про право тимчасового користування землею від 15.01.2007 року, на який посилається позивач, представник позивача вважає нікчемним, оскільки на момент прийняття рішення від 13.09.2006 року "Про надання згоди щодо набуття права оренди земель резервного фонду" Зозівська сільська рада не вправі була розпоряджатись землями, що знаходились за межами населеного пункту. Крім того, цей договір не був зареєстрований у встановленому законом порядку, а отже позивач ОСОБА_4 не може вважатися правомірним користувачем спірної земельної ділянки.

Представник третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги заперечив та пояснив, що наданий позивачем договір про право тимчасового користування землею від 15.01.2007 року порушує публічний порядок і є нікчемним, оскільки на момент його укладення Зозівська сільська рада не вправі була розпоряджатись землями, що знаходились за межами населеного пункту. Крім того, відповідно до ст. 18 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, тоді як договір про право тимчасового користування землею від 15.01.2007 року, укладений між ОСОБА_4 та Зозівською сільською радою, взагалі не пройшов державної реєстрації. Відтак, цей договір не набрав чинності, а тому позивач не набув права користування земельною ділянкою площею 12,00 га, що розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області поза межами населеного пункту. Крім того позивач не зазначає, яким чином оскаржуваний наказ порушує його прав або інтересів, хоча судом може бути захищене виключно законне право або інтерес особи. Також третя особа просить врахувати, що позивач 20.07.2009 року звертався до Липовецької районної державної адміністрації та 11.02.2014 року до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області із заявами про надання йому в оренду вищевказаної земельної ділянки, однак йому було відмовлено. Водночас ОСОБА_4 фактично погодився із такими рішеннями, оскільки не оскаржив їх у судовому порядку.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Липовецька районна державна адміністрація Вінницької області, Зозівська сільська рада Липовецького району Вінницької області та відділ Держземагенства у Липовецькому районі Вінницької області участі у судовому засіданні своїх представників не забезпечили та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, оцінивши інші докази, які є у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити з огляду на наступне.

Встановлено, що 18.12.2013 року ОСОБА_5 звернувся до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області із клопотанням про надання земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення (ріллі) в оренду строком на 25 років для ведення фермерського господарства, зокрема земельної ділянки площею 12,00 га (землі резервного фонду) (кадастровий номер :04:000:2329), розташованої на території Зозівської сільської ради за межами населеного пункту с. Зозів (а.с. 42). До клопотання було долучено графічні матеріали (викопіювання з кадастрової картки), на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, документи, що підтверджують наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, копії паспорту, ідентифікаційного коду та нотаріально посвідченої довіреності представника заявника.

На підставі вказаних документів та відповідно до ч. 1 ст. 93, ч. 1 ст. 123, ч. 1, 3 ст. 124, ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України, ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство", Положення про Головне управління Держземагенства в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 року № 258, Положення про Головне управління Держземагенства у Вінницькій області, затвердженого наказом Держземагенства України № 433 від 13.09.2012 року, враховуючи наказ Держземагенства України № 72 від 28.02.2013 року "Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб" та беручи до уваги витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, виданий Реєстраційною службою Липовецького районного управління юстиції Вінницької області від 30.12.2013 року, індексний номер 15746986, Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області видано наказ № ВН/:04:000/00002035 від 31.12.2013 року "Про надання земельної ділянки в оренду", яким ОСОБА_5 надано в оренду терміном на 25 років земельну ділянку із земель резервного фонду сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області площею 12,00 га із кадастровим номером :04:000:2329 - для ведення фермерського господарства (а.с. 41).

29.01.2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області та ОСОБА_5 було укладено договір оренди землі № 46, про що внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 17096625 від 30.01.2014 року (а.с. 90-96).

Позивач ОСОБА_4, вважаючи що саме він є належним користувачем вищезазначеної земельної ділянки, не погодився із рішенням відповідача про надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_5 та оскаржив його в судовому порядку.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України "Про фермерське господарство".

Так, в силу положень ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 4 статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п. 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів, затвердженого Указом Президента України № 445 від 08.04.2011 року (далі - Положення), Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Згідно з пп. 6-1 п. 4 Положення Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держземагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи.

Оскільки спірна земельна ділянка належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, саме до компетенції Головного управління Держземагенства у Вінницькій області відноситься розгляд питання про надання чи відмови у наданні цієї земельної ділянки в оренду.

Порядок надання у користування земельних ділянок державної або комунальної власності визначений статтею 123 ЗК України, частиною другої якої передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді АРК, Раді міністрів АРК, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Разом із тим, в силу вимог ч. 1 ст. 123 ЗК України надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Як вбачається з матеріалів справи, звернувшись до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області з відповідним клопотанням про надання земельної ділянки в оренду, третя особа ОСОБА_5 зазначив у ньому всю необхідну інформацію та надав усі документи, передбачені вищевказаними положеннями закону.

При цьому у ході розгляду справи судом встановлено, що на підставі наказу Головного управління Держземагенства у Вінницькій області № 67 від 12.08.2013 року було проведено роботи по інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Вінницької області, а розпорядженням Липовецької районної державної адміністрації № 332 від 13.11.2013 року затверджено Технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території окремих сільських рад, зокрема Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (а.с. 121-134).

Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру № НВ-013 від 02.11.2013 року (а.с. 129) та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 15746986 від 30.12.2013 року (а.с. 84), спірна земельна ділянка, розташована на території Зозівської сільської ради площею 12,00 га (кадастровий номер :04:000:2329), була зареєстрована як у Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", так і у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Водночас межі та цільове призначення земельної ділянки не змінювались, а відтак надання її відповідачем у користування без попереднього складання документації із землеустрою слід вважати правомірним з огляду на положення ч. 1 ст. 123 ЗК України.

Враховуючи наведене суд погоджується з доводами представника Головного управління Держземагенства у Вінницькій області про відсутність правових підстав для відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про передачу вищевказаної земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства.

Посилання позивача ОСОБА_4 на те, що саме він є законним користувачем спірної земельної ділянки судом до уваги не беруться, оскільки належних доказів на підтвердження цієї обставини позивачем не надано. Крім того матеріали справи засвідчують, що питання про правомірність використання позивачем такої земельної ділянки на підставі рішенням Зозівської сільської ради 4 сесії 5 скликання від 13.09.2006 року "Про надання згоди щодо набуття права оренди земель резервного фонду" та договору про право тимчасового користування землею від 15.01.2007 року є спірним, однак воно не може вирішуватися в порядку адміністративного судочинства, адже стосується цивільних правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів осіб, які брали участь у справі, оцінивши досліджені у ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог ОСОБА_4 щодо визнання нечинним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Вінницькій області за № ВН/:04:000/00002035 від 31.12.2013 року "Про надання земельної ділянки в оренду". Відтак, у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Враховуючи вимоги ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сало Павло Ігорович