Справа № П/811/79/15
Суддя: В.С. Мирошниченко
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
УХВАЛА

26 лютого 2015 року Справа № П/811/79/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мирошниченка В.С.,

за участю: секретаря с/з - Озерної М.О.,

представника позивача - Лисенка Р.В.;

представника відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області до міського комунального лікувально-профілактичного закладу - Дитяча міська лікарня про стягнення заборгованості з витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 в сумі 77 815,46 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в м.Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області звернулось з позовом до міського комунального лікувально-профілактичного закладу - Дитяча міська лікарня про стягнення заборгованості з витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 в сумі 77 815,46 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідача за період з 2012 по травень 2015 року наявна заборгованість з витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 в сумі 77 815,46 грн.

Представником відповідача надані заперечення, згідно яких він заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем пропущений термін звернення до суду. Зазначив, що положення ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не поширюється на зазначені правовідносини, оскільки строк давності не застосовується лише до недоїмки, пені та штрафу. Заборгованість з витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 не є недоїмкою, а тому обчислення строку давності здійснюється згідно положень ст. 99 КАС України.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов та надав додаткові пояснення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше. Цей строк обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень щодо справ, зазначених у п. 5 ч.1 ст. 183- 2 цього Кодексу, встановлюється 15-денний строк, який обчислюється з дня виявлення суб'єктом владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача наявну заборгованість за період з 2012 по травень 2015 р. з витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 в сумі 77 815,46 грн.

Відповідно до ч.15 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Поняття недоїмки визначено у ч.2 ст. 106 цього Закону (яка в силу п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" діє на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків) та включає в себе суми страхових внесків своєчасно не нарахованих та/або не сплачених страхувальниками у строки, визначені ст.20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених ч.3 ст. 20 цього Закону, які вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків.

Як слідує зі ст. 1 цього ж Закону, страховими внесками є кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

В свою чергу поняття відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій розкрито у п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та означає внесення підприємствами та організаціями з коштів, призначених на оплату праці до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз вищезазначених положень законодавства дозволяє суду дійти висновку, що страхові внески до 2011 р. (тобто до введення єдиного соціального внеску) сплачувалися за працівників, які фактично працюють на підприємстві та які не вийшли на пенсію (застрахованих осіб), а відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій сплачується за осіб, для яких вже настав страховий випадок - непрацездатність у зв'язку з досягненням пільгового пенсійного віку.

Після настання страхового випадку сплата страхових внесків (або єдиного соціального внеску) за застраховану особу припиняється, натомість, якщо пенсіонер вийшов на пенсію на пільгових умовах, він втрачає статус застрахованої особи, а підприємство починає відшкодовувати витрати на виплату та доставку пільгової пенсії.

З огляду на викладене, саме поняття "страховий внесок" не може застосовуватися до виплат, які здійснюються щодо пенсіонерів (в тому числі пільгових пенсій), оскільки для цих осіб вже настав страховий випадок у зв'язку з досягненням пільгового пенсійного віку, призначено виплату страхового відшкодування у вигляді пенсії, а тому вони втратили статус застрахованих осіб.

Відтак, за пенсіонерів не можуть сплачуватися страхові внески, оскільки страховий випадок для них вже настав, а обчислення страхового стажу припинилося, так само як за працюючих застрахованих осіб не може сплачуватися відшкодування на виплату та доставку пільгової пенсії, оскільки для них не настав страховий випадок, а відповідно й право на вихід на пільгову пенсію.

При цьому, на відмінну від страхових внесків, які нараховуються в процентному відношенні до заробітної плати працівника, підприємство відшкодовує пільгову пенсію пропорційно пільговому стажу пенсіонера на цьому підприємстві, тобто перебирає на себе зобов'язання Пенсійного фонду України з пенсійного забезпечення цих осіб.

Таким чином, поняття "страхові внески" та "відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій" розрізняються як за своїм змістом та порядком обчислення, так і за особою, за яку ці внески сплачуються - страхові внески сплачуються за працездатну особу, а пільгові пенсії відшкодовуються за пенсіонера, який отримав право на вихід на такий вид пенсії, а тому ці поняття є відмінними за своєю правовою природою та взаємовиключними.

Зазначене дає підстави для висновку, що правила ч.15 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо непоширення строків стягнення стосується лише недоїмки зі сплати страхових внесків, однак витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за своєю правовою природою не є страховими внесками, а тому й не підпадають під визначення "недоїмка" в розумінні цього Закону.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що на розглядувані правовідносини поширюються загальний строк звернення до суду, який визначений у ч.2 ст. 99 КАС України та становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1 встановлено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Пункт 6.4 Інструкції визначає, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів ПФУ щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Аналіз цієї норми законодавства дозволяє дійти висновку, що у разі, якщо підприємство до 25-го числа відповідного місяця не вносить суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, з 26-го числа цього ж місяця в уповноваженого органу ПФУ виникає право на стягнення цих витрат з підприємства. Розмір такого відшкодування визначається у відповідних розрахунках до 20 січня поточного року, або протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

При цьому, неправомірна та необґрунтована бездіяльність органу ПФУ, як то невчасне направлення розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, неправильне обчислення суми відшкодування, не може бути підставою для поновлення позивачу пропущених строків звернення до суду, оскільки 26-го числа кожного місяця позивачу було відомо про несплату підприємством фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, однак не вжито жодних заходів з цього приводу.

Як слідує з матеріалів справи позивач звернувся до суду з цим позовом 15.01.2015 р. Тобто, позовні вимоги в частині стягнення пільгових пенсій за період з 2012 р. по травень 2014 р. заявлені з пропуском строків звернення до суду, оскільки останній день пред'явлення вимоги за травень 2014 р. (строк сплати до 25.05.2014 р. включно) є 26 листопада 2014 р.

З розрахунку позовних вимог, який здійснений позивачем слідує, що за період з січня 2012 р. по травень 2014 р. відповідачу було нараховано 77 815,46 грн. на виплату та доставку пільгових пенсій.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з січня 2012 р. по травень 2014 р. включно, у розмірі 77815,46 грн. заявлені з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, який передбачений ч.2 ст. 99 КАС України.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

На підставі матеріалів справи суд не знайшов підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду із зазначеними позовними вимогами, а тому адміністративний позов належить залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 100, 165 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Управління Пенсійного фонду України в м.Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області до міського комунального лікувально-профілактичний закладу - Дитяча міська лікарня про стягнення заборгованості з витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 в сумі 77 815,46 грн. - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд, шляхом подання в 5-денний строк з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали у письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Дата складання ухвали в повному обсязі - 03.03.2015.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду В.С. Мирошниченко