Справа № 9101/112239/2012
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2014 рокусправа № 1170/2а-398/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Манцова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року

у адміністративній справі № 1170/2а-398/12 за позовом Малого приватного підприємства «Тарон» до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року адміністративний позов Малого приватного підприємства «Тарон» задоволено, та скасовано податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції від 16.11.2011 року №, на користь позивача з Державного бюджету України присуджено документально підтверджений сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 1844,03 грн.

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена відповідачем по справі з підстав не врахування обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору у цій справі та порушення норм матеріального права, у зв'язку з чим просить її скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені вимог позивача в повному обсязі.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу державної податкової інспекції - задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати, з прийняттям у цій справі нового рішення про відмову у задоволені вимог позивача, виходячи з нижченаведеного.

Підставою для винесення відповідачем оскаржуваного у цій справі позивачем податкового повідомлення рішення від 16.11.2011 року № , яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 170784 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 13619 грн., став акт перевірки №138/23-1/13758371 від 08.11.2011 року (а.с.59-75), в якому зафіксовано порушення позивачем вимог п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України шляхом заниженння податку на додану вартість за період з 01.05.2011 по 31.07.2011 року всього в розмірі 170784 грн., в тому числі: за травень 2011 року у сумі 51517 грн., за червень 2011 року у сумі 64794 грн., за липень 2011 року у сумі 54473 грн..

Зазначений акт перевірки був оформлений податковим органом внаслідок проведеної з 01.11.2011 р. по 02.11.2011 р. документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині правомірності нарахування податкового кредиту з податку на додану вартість та правомірності декларування валових витрат з податку на прибуток по взаємовідносинам із ПП «Гімалая» та ПП «Потенца» за період з 01.05.2011 року по 31.07.2011 року.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, МПП «Тарон» до податкового органу в період червня-серпня 2011 року подавалися податкові декларації з податку на додану вартість, зокрема: 16.06.2011 року податкова декларація №78191 за травень 2011 року, якою визначено суму податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду, у розмірі 6 190 грн. (а.с.113-115); 14.07.2011 року податкова декларація №88325 за червень 2011 року, якою визначено суму податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду, у розмірі 2 238 грн. (а.с.110-112); 16.08.2011 року податкова декларація №102411 за липень 2011 року, якою визначено суму податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду, у розмірі 1 818 грн. (а.с.102-104); а згідно даних автоматизованої системи співставлення на рівні ДПА України податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів та додатками №5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», позивачем до складу податкового кредиту операції з придбання товарів (робіт, послуг) у ПП «Гімалая» та ПП «Потенца» за період з 01.05.2011 року по 31.07.2011 року віднесено суму податку на додану вартість загальним розміром 170784 грн., в тому числі: ПП «Потенца» - на суму 97539,57 грн. (травень 2011 року на 6166,67 грн., червень 2011 року на 36900 грн., липень 2011 року на 54472,90 грн.); та ПП «Гімалая» на суму 73244,35 грн. (травень 2011 року на суму 45350,35 грн., червень 2011 року на суму 27894 грн.).

Вирішуючи спір у цій справі, суд першої інстанції узяв до уваги, що відображені позивачем в податковому обліку господарські взаємовідносини з ПП «Гімалая» та ПП «Потенца» у період з 01.05.2011 року по 31.07.2011 року були здійснені ним на виконання умов укладеного позивачем 02.11.2009 року з управлінням капітального будівництва Кіровоградської облдержадміністрації договору підряду №48/09 (а.с.116-120), та додаткових угод від 10.05.2011 р. № 6/11 (а.с.121), і втід 07.09.2011 року №52/11 (а.с.124), предметом яких є виконання робіт по об'єкту «будівництва навчального корпусу загальноосвітньої школи №15 у м. Кіровограді» за рахунок коштів субвенції з державного бюджету на соціально-економічний розвиток», загальна вартість яких відповідно до п.5.1. цього договору, погоджена за договірними цінами відповідно до тендерної пропозиції і на момент укладення даного договору складає 5131688 грн., в тому числі по податку на додану вартість 855281,33 грн. У загальній договірній ціні вартість будівельно-монтажних робіт складає 4831246,80 грн., в тому числі по податку на додану вартість -805207,80 грн., вартість обладнання 300441,20 грн., у тому числі по податку на додану вартість 4762360 грн. (а.с. 116 -120), що змінювалося додатковими угодами (а.с.121, 124).

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що у правовідносинах позивача з ПП «Гімалая» та ПП «Потенца» було дотримано усі вимоги закону, що пов'язані з формуванням податкового кредиту, оскільки єдиною підставою для цього є наявність у платника податку-покупця належно оформленої податкової накладної, а факт використання позивачем товару у власній господарській діяльності, та, відповідно, реальність виконання договору, отримання послуг, і використання їх в господарській діяльності підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи.

Однак, суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам не відповідає.

В даному випадку, суд першої інстанції не взяв до уваги, що надання податковому органу належним чином всіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Також, судом першої інстанції не були враховані приписи ч.1 ст.11 КАСУ щодо здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно, частинами 4 та 5 цієї статті на суд покладається обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; зобов'язує суд запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Так, судом першої інстанції по даній справі не досліджено питання щодо фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами ПП «Гімалая» та ПП «Потенца», з підтвердженням відповідними доказами: факту сплати податку на додану вартість в ціні придбаного товару (робіт, послуг); фізичних, технічних та технологічних можливостей у контрагентів позивача до вчинення дій, що становлять зміст господарських операцій; та тощо.

Крім того, судом першої інстанції інстанцій не надано належної оцінки відсутності у позивача: угод (контрактів) на придбання товарів та надання послуг його контрагентами в письмовій формі; товарно-транспортних накладних для встановлення факту поставки товару контрагентами ПП «Гімалая» та ПП «Потенца», у яких поставщиком товарів (послуг) був ТОВ «Євросвіт», який також як і вказані контрагенти позивача не мав майна, трудових ресурсів, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, засобів для транспортування та іншого майна, яке економічно необхідно для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності.

Проте, встановлення даних обставин має важливе значення для правильного вирішення даної справи, а тому під час перегляду даної справи в апеляційному порядку, судова колегія бере до уваги, що: позивачем письмових угод з ПП «Гімалая» та ПП «Потенца» по придбанню товарів та отримання послуг - не укладалися.

Статею 712 Цивільного кодексу України чітко установлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Моментом виконання обов'язку продавця щодо передачі товару за договором купівлі-продажу згідно зі ст. 664 ЦКУ є: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Таким чино, відсутність у позивача належним чином укладених договорів з його контрагентами позбавляє можливості визначити реальності досягнутої домовленості по переліку товару, його кількості, умов поставки та інш. Тим більш при установленних податковим органом фактів відсутності у контрагентів позивача об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (послуг) у підприємств-постачальників та по операціях з продажу цих товарів (послуг) підприємствам-покупцям (яким є позивач) за перевіряємий період, та відсутність документального підтвердження господарських операцій безпосередньо з позивачем з врахуванням реального часу їх здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які були економічно необхідні для здійснення цих господарських операцій.

Так, матеріалами справи підтверджено, що: директор та засновник ПП «Гімалая» та ПП «Потенца» ОСОБА_1 є єдиною працббчою особою на вказаних підприємствах; у власності ПП «Гімалая» та ПП «Потенца» немає ні нерухомого майна ні автотранспорту, що підтверджено письмовими відповідями Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації», та Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства Внутрішніх справ в Кіровоградській області (а.с.146, 147); не отримувалися ПП «Гімалая» та ПП «Потенца» також ліцензії, патенти та дозволи, відповідно яких вони б мали право на здійснення будівництва будівель чи діяльності автомобільного вантажного транспорту, на посередництво в торгівлі сільськогосподарською сировиною живими тваринами, текстильною сировиною, напівфабрикатами, чи оптовою торгівлею зерном, насінням та кормами для тварин, або оптовою торгівлею м'ясом та м'ясопродуктами, та оптовою торгівлею паливом.

Прийнття судом першої інстанції до уваги доводів позивача про те, що придбані ним у контрагентів товари завозилися відразу на об'єкти замовника позивача, та були в повному обсязі оплачені - є безпідставним в даному випадку, оскільки у позивача відсутні первинні документи які б підтверджували реальність переміщення придбаного ним товару та отримання послуг від ПП «Гімалая» і ПП «Потенца», директор яких не підписував взагалі будь-яких документів по спірним господарським операціям з позивачем, що підтверджено висноком експертного дослідження підписів № 4155/02 від 16.09.2011 р. (а.с.139-140).

Статтею Відповідно до п. 135.2 ст. 135 Кодексу доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Частинами другою та третьою ст. 9 Закону України від 16.07.1999 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зі змінами та доповненнями передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення, та повинен містити в собі зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, особистий підпис, та інші дані (п.2 ст.9).

Долучені до матеріалів справи позивачем акти здачі-прийому по автопослугам від ПП «Потенца» (а.с.20-21, 24-25,27-28-) та ПП Гімалая» (а.с.49-52) - не можуть вважатися первинними на підтвердження фактів переміщення товарі, оскільки не містять інформації, яка б свідчила про реальність цих послуг та яка є обов'язковою для формування податкового кредиту та зобов'язань для вказаних господарських операцій, і тим більше не замінюють ТТН, які в даном випадку вважаються первинними документами в розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України»,

Відповідно до пп. 11.1 п. 11 "Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р. основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Оформлення перевезень вантажів здійснюється товарно-транспортними накладними (п.п.11.4 п.11 Правил). Відповідно до п. 1 вищеназваних Правил товарно-транспортна накладна є єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Не є підтвердженням реальності здійснення господарських операцій позивача з його контрагентами також долучені до матеріалів справи видаткові накладні (а.с.22-23, 26,29, 47-48, 26,29), які з боку ПП «Гімалая» та ПП «Потенца» підписані неналежною особою, тобто не їх директором ОСОБА_1, та з боку позивача підписані невідомою особою (відсутні призвіще імя та по батькові, посада), та відсутні довіреності хоча про ни в цих видаткових накладних згадується.

Долучені до матеріалів справи платіжні доручення (а.с.30-40, 53-59) не містять в собі підписів відповідних осбі, відмітки банку про проведення платежу, а в деяких навіть відсутня інформація про дати їх одержання та проведення платежів банком.

Оскільки, позивачем не надано належних доказів та не підтверджено придбання автотранспортних послуг та товарів у ПП «Гімалая» та ПП «Потенца», колегія суддів, погоджується з позицією податкового органу щодо безпідставного формування позивачем в перевіряємому періоді сум податкових зобов'язань та кредиту.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про безпідставність задоволення судом першої інстанції вимог позивача у цій справі з підстав неналежної правової оцінки ним фактичних обставин та норм матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, що є підставою для скасування рішення суду, та прийняття у справі нової постанови про відмову у задоволені адміністративного позову Малого приватного підприємства «Тарон».

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби - задовольнити

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року - скасувати та прийняти нову постанову

Відмовити у задоволені позову Малого приватного підприємства «Тарон» до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України .

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов