Справа № 820/18127/14
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 лютого 2015 р. №820/18127/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Орджонікідзевського районного суду міста Харкова, третя особа - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд: - визнати протиправною бездіяльність Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, відносно не направлення в УІАЗ ГУМВС України в Харківській області, облікових документів відносно ОСОБА_1, прийнятого остаточного процесуального рішення за кримінальною справою № 12502 за ознаками злочину, передбаченого ст.81 ч.2 Кримінального кодексу УССР; - зобов'язати Орджонікідзевський районний суд м. Харкова направити в УІАЗ ГУМВС України в Харківській області документи, необхідні для корегування відомостей щодо руху кримінальної справи №12502 за ознаками злочину, передбаченого ст.81 ч.2 Кримінального кодексу УССР, відповідно до прийнятого остаточного процесуального рішення; - зобов'язати Орджонікідзевський районний суд м. Харкова направити в УІАЗ ГУМВС України в Харківській області подання, в якому вказати, що кримінальна справа №12502 за ознаками злочину, передбаченого ст.81 ч.2 Кримінального кодексу УССР, відносно ОСОБА_1, 1954 року народження, закрито.

В обґрунтування позову зазначив, що 25.10.1974р. позивача було заарештовано прокуратурою Орджонікідзевського району м. Харкова за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.81 КК України, кримінальна справа №12502. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10.02.1975 р. ОСОБА_1 направлено на примусове лікування в психіатричну лікарню загального типу. В подальшому позивачу змінили примусові заходи медичного характеру на амбулаторне лікування. Однак листом УІАЗ ГУМВС України в Харківській області від 15.08.2014 року №8/6 А-26,28 позивача повідомлено, що у базах даних ГУМВС України в Харківській області містяться відомості про арешт ОСОБА_1, направлення його на примусове лікування в психіатричну лікарню загального типу та відсутність остаточного рішення у кримінальній справі №12502. Також у зазначеному листі було зазначено про відсутність підстав для зняття відомостей у відношенні ОСОБА_1 З метою з'ясування обставин не надсилання рішення по кримінальній справі №12502 до УІАЗ ГУМВС України в Харківській області позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із зверненням від 24.10.2015р. У відповідь на звернення Орджонікідзевським районним судом м. Харкова повідомлено, що направлення будь-яких документів по кримінальній справі №12502 до УІАЗ ГУМВС України в Харківській області неможливо, оскільки усі документи знищенні внаслідок залиття архіву у 2002 році.

На підставі викладеного позивач вважає, що через бездіяльність Орджонікідзевського районного суду м. Харкова не внесено інформацію до відомостей УІАЗ ГУМВС України в Харківській області, а тому порушено його права. У судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, у клопотанні №148 від 26.01.2015р. (а.с.69) просив суд розглядати справу без його участі. У своїх запереченнях відповідач вказав, що ухвала про направлення на примусове лікування в психіатричну лікарню загального типу від 10.02.1975р. є остаточним рішенням, а тому посилання УІАЗ ГУМВС України в Харківській області на відсутність остаточного рішення у кримінальній справі №12502 є неправомірним. Також відповідач посилався на положення ст.422 КПК України (в редакції 1960 року) та зазначив, що рішення про зміну призначених позивачу заходів медичного характеру не обов'язково приймалося саме Орджонікідзевським районним судом м. Харкова. На підставі викладеного вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що суперечать фактичним обставинам справи, а тому просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, у клопотанні від 21.01.2015р. (а.с.65) просив суд розглядати справу без його участі.

Враховуючи положення ст.ст.122, 128 КАС України суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників відповідача та третьої особи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.10.1974р. позивача було заарештовано прокуратурою Орджонікідзевського району м. Харкова за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.81 КК України, кримінальна справа №12502. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.02.1975 р. ОСОБА_1 направлено на примусове лікування в психіатричну лікарню загального типу. В подальшому примусові заходи медичного характеру позивача були змінені на амбулаторне лікування.

У 2014 році позивач звернувся до Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України в Харківській області (далі за текстом - УІАЗ ГУМВС України в Харківській області) із заявою, в якій просив зняти відомості щодо наявності арешту та кримінальної справи по відношенню до ОСОБА_1

Листом УІАЗ ГУМВС України в Харківській області від 15.08.2014 року №8/6 А-26,28 (а.с.13) позивача повідомлено, що у базах даних ГУМВС України в Харківській області містяться відомості про арешт ОСОБА_1, наявність кримінальної справи №12502 в ході якої ухвалою від 10.02.1975р. останнього направлено на примусове лікування в психіатричну лікарню загального типу. Також у зазначено листі повідомлено, що по кримінальній справі №12502 відсутнє остаточне рішення, а тому відповідно до положень Інструкції "Про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку і органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України" відсутні підстави для зняття відомостей у відношенні ОСОБА_1

З метою виключення відомостей у відношенні ОСОБА_1, позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із зверненням від 24.10.2015р.(а.с.14), в якому просив направити необхідні документи до УІАЗ ГУМВС України в Харківській області для виправлення відомостей щодо кримінальної справи №12502.

У відповідь на звернення Орджонікідзевським районним судом м. Харкова листом від 31.10.2014р. вих. №26062 позивача повідомлено, що направлення будь-яких документів по кримінальній справі №12502 до УІАЗ ГУМВС України в Харківській області неможливо, оскільки усі документи знищенні внаслідок залиття архіву у 2002 році.

Не погоджуючись із діями Орджонікідзевського районного суду м. Харкова позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Згідно ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.

Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про інформацію", основними принципами інформаційних відносин є достовірність і повнота інформації.

Також, частиною 1 ст.5 даного Закону передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

У відповідності до ч.2 ст.7 Закону встановлено, що суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Статтею 9 Закону передбачено, що основними видами інформаційної діяльності є створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорона та захист інформації.

Реалізація вищезазначених положень щодо об'єкту оперативно-довідкового обліку регулюється Інструкцією про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, затвердженої спільним наказом МВС України та Державного департаменту України з питань виконання покарань від 23.08.02 р. №823/188 (далі за текстом - Інструкція).

Зазначеною інструкцією передбачено об'єкт оперативно-довідкового обліку та порядок постановки, зняття з обліку та надання щодо цього даних.

Відповідно до п.2.1 Інструкції облік здійснюється шляхом ведення алфавітних оперативно-довідкових картотек (далі - ОДК) і дактилоскопічних картотек (далі - ДК), у тому числі з використанням автоматизованих банків даних та автоматизованих дактилоскопічних інформаційних систем. Централізований облік здійснюється Департаментом інформаційних технологій при МВС України (далі - ДІТ при МВС), а регіональний (місцевий) облік - управліннями (відділами) оперативної інформації при ГУМВС України в Автономній Республіці Крим та при управліннях МВС України в областях. У місті Києві і Київській області алфавітний і дактилоскопічний облік здійснюється ДІТ при МВС України, а в місті Севастополі - УОІ при ГУМВС України в Автономній Республіці Крим.

Згідно положень п.2.2 та п.2.3 Інструкції в ДІТ при МВС централізованому обліку та в УОІ-ВОІ регіональному (місцевому) обліку підлягають, зокрема, особи, що вчинили злочини і направлені за рішенням суду до психіатричних лікарень для примусового лікування.

Положеннями п.4.7 Інструкції передбачено, що судами після винесення судового рішення: а) вироки судів щодо осіб, яким взяття під варту обрано в порядку запобіжного заходу, направляються безпосередньо до слідчих ізоляторів ДДУПВП у триденний термін після вступу вироку в закону силу; б) копії вироків щодо осіб, засуджених до міри покарання, що не пов'язана з позбавленням волі, направляються до органів виконання покарань; в) копії ухвал (постанов) про зміну вироку і зняття судимостей - до УОІ-ВОІ за місцем засудження; г) довідки форми 6 про результати розгляду кримінальних справ у суді - у триденний термін після вступу вироку в законну силу до правоохоронних органів за місцем реєстрації справи; ґ) документи, що усувають виявлені в судових вироках розбіжності (між описовою і резолютивною частинами, перекручування прізвищ, імен та по батькові тощо), - до органів МВС, СБУ, прокуратури, установ і органів ДДУПВП.

Проаналізувавши вказані норми суд дійшов до висновку, що Орджонікідзевський районний суд м. Харкова після прийняття остаточного рішення по кримінальній справі №12502 зобов'язаний повідомити правоохоронні органи про наслідки розгляду кримінальної справи для внесення відповідних відомостей у інформаційній системі МВС України.

З наданої УІАЗ ГУМВС України в Харківській області довідки вбачається, що в рамках кримінальної справи №12502 ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.02.1975р. ОСОБА_1 направлено на примусове лікування в психіатричну лікарню загального типу. Крім того, у зазначеній довідці зазначено, що рішення по справі немає.

Судом встановлено, що позивач проходив примусові заходи лікування в Харківській обласній клінічній психіатричній лікарні №3 від 15.10.2014 року. Однак, у 1975 році ОСОБА_1 примусові заходи лікування в психіатричній лікарні загального типу були змінені на амбулаторне лікування, у зв'язку із чим, останній став на облік у Міський психоневрологічний диспансер №3.

Протягом останніх п'яти років позивач за допомогою до Міського психоневрологічного диспансеру №3 не звертався та у Харківській обласній клінічній психіатричній лікарні №3 на лікуванні не перебував. Зазначений факт також підтверджується постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року у справі №820/14972/14.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.422 КПК України (в редакції 1960 року) скасування або зміна призначених судом примусових заходів медичного характеру може мати місце лише за ухвалою суду чи постановою судді, який застосував ці заходи, або суду за місцем лікування.

Таким чином вбачається, що для зміни призначених судом примусових заходів медичного характеру обов'язково необхідна наявність рішення суду.

Відповідач у своїх запереченнях зазначав, що рішення про зміну призначених судом примусових заходів медичного характеру може прийматися не лише судом, який застосував ці заходи, але й судом за місцем лікування.

Суд з метою з'ясування можливостей прийняття рішення про зміну призначених судом примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_1 в рамках кримінальної справи №12502 судами за місцем лікування, направив до Московського районного суду м.Харкова та до Київського районного суду м.Харкова запити про надання інформації.

Із наданих на запити відповідей (а.с.89, 92) вбачається, що у період з 1975 по 2015 рік кримінальних справ відносно ОСОБА_1 у провадженні Московського районного суду м.Харкова та Київського районного суду м.Харкова не перебувало і не приймалося рішення про зміну призначених судом примусових заходів медичного характеру.

З викладеного вище випливає, що єдиним судом, який у 1975 році міг прийняти рішення про зміну призначених судом примусових заходів медичного характеру є Орджонікідзевський районний суд м. Харкова як суд, що застосував ці заходи.

Також відповідач у запереченнях зазначав, що рішення суду про застосування примусових заходів медичного характеру є остаточним, а тому посилання УІАЗ ГУМВС України в Харківській області про відсутність остаточного рішення не відповідають дійсності.

Однак суд зазначає, що відповідно до положень ст.423 КПК України (в редакції 1960 року) коли особа, щодо якої були застосовані примусові заходи медичного характеру внаслідок її психічного захворювання після вчинення злочину, видужає, то суд на підставі висновку медичної комісії в порядку статті 419 цього Кодексу виносить ухвалу, а суддя - постанову про скасування застосованого заходу медичного характеру та направлення справи для провадження досудового слідства чи судового розгляду, якщо неосудність або обмежена осудність була встановлена під час судового слідства. Час перебування в медичній установі, якщо ця особа засуджена до позбавлення волі або виправних робіт, зараховується в строк відбування покарання. Ухвала (постанова) про відновлення справи може бути винесена в межах встановленої законом давності притягнення до кримінальної відповідальності.

З викладеного вище вбачається, що ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.02.1975р. про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_1 не може вважатися остаточним рішенням по кримінальній справі №12502, оскільки такі заходи були змінені на амбулаторне лікування, що досліджувалося раніше.

Таким чином заперечення відповідача спростовані в ході судового розгляду.

Більше того, суд звертає увагу, що позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з заявою про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження за 1975 рік. Так, відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.09.2014р. №644/6351/14-к (пров. 1-вп/644/1/14), провадження за заявою ОСОБА_1 закрито за недостатністю зібраних матеріалів для точного відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження. Зазначене також підтверджується постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року у справі №820/14972/14.

З викладеного вбачається, що позивач неодноразово звертався до різних державних органів та використав усі можливості надані кримінально-процесуальним кодексом України, але питання порушення прав позивача не вирішено.

Положеннями п.10 Інструкції передбачено строк зберігання облікових документів. Разом з Інструкцією не визначений термін зберігання інформації, який сплив у спірних відносинах.

Тому, в такому випадку, суд вважає, що необхідно застосовувати загальні положення Кримінального кодексу (надалі - КК України), який діє на теперішній час, а саме КК України від 05 квітня 2001 року із змінами та доповненнями

В ст.49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п'ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п'ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Як було зазначено вище позивача обвинувачували за ч.2 ст.81 Кримінального Кодексу України від 28.12.1960 р. (у редакції 1960 року), а саме у скоєнні крадіжки повторно або за попереднім зговором групою осіб.

Даний вид злочину відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Враховуючи той факт, що строк притягнення до відповідальності сплив та застосовуючи аналогію кримінального закону можливо стверджувати про те, що наявні підстави для вилучення з оперативно - довідкових картотек облікових документів відомостей щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строку їх зберігання.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування свого рішення покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем по справі ні документально, ні нормативно не доведено правомірність відмови позивачу у наданні відповідних документів до УІАЗ ГУМВС України в Харківській області для видалення відомостей про наявність кримінальної справи №12502 відносно ОСОБА_1.

Згідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовні вимоги з приводу визнання протиправною бездіяльність Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, відносно не направлення в УІАЗ ГУМВС України в Харківській області, облікових документів відносно ОСОБА_1, прийнятого остаточного процесуального рішення за кримінальною справою №12502 за ознаками злочину, передбаченого ст.81 ч.2 Кримінального кодексу УССР та зобов'язання відповідача направити в УІАЗ ГУМВС України в Харківській області документи, необхідні для корегування відомостей щодо руху кримінальної справи №12502 за ознаками злочину, передбаченого ст.81 ч.2 Кримінального кодексу УССР, відповідно до прийнятого остаточного процесуального рішення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про зобов'язання відповідача направити в УІАЗ ГУМВС України в Харківській області подання, в якому вказати, що кримінальна справа №12502 за ознаками злочину, передбаченого ст.81 ч.2 Кримінального кодексу УССР, відносно ОСОБА_1, 1954 року народження, закрито, суд зазначає наступне.

Незважаючи на викладене вище, судом не встановлено, що кримінальна справа №12502 закрита, адже відповідно до матеріалів справи останнім рішенням про яке суд може стверджувати є рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, яким були змінені призначені судом примусові заходи медичного характеру. В той же час, інформація про подальший перебіг кримінальної справи №12502 та прийнятті в ході її розгляду рішення - відсутня.

Також суд зазначає, що зазначена позовна вимога є фактично ідентичною вимозі про зобов'язання відповідача надіслати документи, необхідні для корегування відомостей щодо руху кримінальної справи №12502, яка розглядалася судом вище.

Більше того, позовна вимога про зобов'язання відповідача надіслати документи, необхідні для корегування відомостей щодо руху кримінальної справи №12502 в повній мірі захищає права та інтереси позивача і направлена на поновлення порушених прав останнього.

На підставі викладеного вимога про зобов'язання відповідача направити в УІАЗ ГУМВС України в Харківській області подання, в якому вказати, що кримінальна справа №12502 за ознаками злочину, передбаченого ст.81 ч.2 Кримінального кодексу УССР, відносно ОСОБА_1, 1954 року народження, закрито - не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Орджонікідзевського районного суду міста Харкова, третя особа - Головне управління міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні ді - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, відносно не направлення в УІАЗ ГУМВС України в Харківській області, облікових документів відносно ОСОБА_1, прийнятого остаточного процесуального рішення за кримінальною справою №12502 за ознаками злочину, передбаченого ст.81 ч.2 Кримінального кодексу УССР.

Зобов'язати Орджонікідзевський районний суд м. Харкова направити в УІАЗ ГУМВС України в Харківській області документи, необхідні для корегування відомостей щодо руху кримінальної справи №12502 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.81 Кримінального кодексу УССР, відповідно до прийнятого остаточного процесуального рішення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 02.03.2015 року.

Суддя Полях Н.А.