Справа № 825/1237/14
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Київ К/800/68669/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Громадської організації «Чернігівський громадський комітет захисту прав людини» до Щорської міської ради Чернігівської області, Щорської районної державної адміністрації Чернігівської області про зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Громадської організації «Чернігівський громадський комітет захисту прав людини» на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року Громадська організація (далі - ГО) «Чернігівський громадський комітет захисту прав людини» звернулася до суду з позовом до Щорської міської ради Чернігівської області, Щорської районної державної адміністрації Чернігівської області, в якому просила: визнати дії відповідачів щодо ненадання позивачу на запити текстової та графічної складових матеріалів Генерального плану м. Щорс протиправними; зобов'язати відповідачів надати позивачу копію текстової та графічної складових Генерального плану м. Щорс; зобов'язати Щорську міську раду Чернігівської області виконати вимоги пункту 11 статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та розмістити частини Генерального плану м. Щорс, що не мають обмежень у доступі, на веб-сайті Щорської міської ради Чернігівської області, а також у загальнодоступному місці у приміщенні Щорської міської ради Чернігівської області.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року, позивачу відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що судами першої та апеляційної інстанції помилково не враховано, що на момент звернення позивача з інформаційним запитом вже діяли Закони України «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Про планування та забудову територій» та ряд підзаконних актів профільних міністерств та відомств, які передбачали необхідність перегляду матеріалів генеральних планів на предмет зняття грифів обмеження доступу, встановлених відповідними суб'єктами інформаційних відносин, проте відповідачами в порушення вимог законодавства не було переглянуто матеріали Генерального плану м. Щорс з метою виокремлення частин, які мають бути обмежені у доступі та забезпечення доступу до решти частин містобудівного документа чим допущено протизаконну бездіяльність щодо перегляду грифу обмеження доступу.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05 лютого 2014 року позивач звернувся до міського голови м. Щорс з інформаційним запитом, в якому просив надати копію матеріалів Генерального плану м. Щорс та надати інформацію про виконання вимог пункту 11 статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме, роз'яснити порядок ознайомлення представників позивача з Генеральним планом м. Щорс у приміщенні міської ради (адреса приміщення, дні та години для ознайомлення громадян із генеральним планом тощо), та інформацію про те, які матеріали будуть надані для ознайомлення.

Щорською міською радою Чернігівської області на вищевказаний інформаційний запит було надано відповідь, в якій зазначено, що міська рада не має можливості надати позивачу копії матеріалів генерального плану м. Щорс та забезпечити загальну доступність вищевказаних матеріалів, у зв'язку з тим, що всі наявні графічні та текстові матеріали генерального плану м. Щорс знаходяться на зберіганні в секторі взаємодії з правоохоронними органами, оборонної та мобілізаційної роботи (режимно-секретному органі) Щорської районної державної адміністрації Чернігівської області та рекомендовано звернутись безпосередньо до фактичного держателя інформації Щорської районної державної адміністрації Чернігівської області.

03 березня 2014 року ГО «Чернігівський громадський комітет захисту прав людини» звернулася до голови Щорської районної державної адміністрації Чернігівської області з аналогічним інформаційним запитом.

Листом від 11 березня 2014 року № 10-17/505 відповідач повідомив позивача про неможливість задоволення прохання згідно запиту, оскільки Генеральний план м. Щорс в повному обсязі має гриф «Для службового користування» та роз'яснив порядок ознайомлення з документами з грифом обмеження доступу.

Крім того, 03 березня 2014 року позивач звернувся до ДП «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» із запитом №3-03/3К, в якому просив надати копію матеріалів Генерального плану м. Щорс.

У відповідь на зазначений запит листом від 11 березня 2014 року №Д-493 позивача повідомлено, що зняти гриф обмеження доступу «для службового користування» з матеріалів Генерального плану м. Щорс (розробленого в 1991 році) ДП «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя не має права, оскільки матеріали вказаної роботи виконані з використанням топографічної основи, яка має гриф обмеженого доступу «Для службового користування». Крім того зазначено, що топооснова надана інституту для проектування автором-розробником - ДП «Укргеоінформ», який згідно п. 44 «Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №1893 від 27 листопада 1998 року зі змінами та доповненнями, має право приймати рішення про зняття грифу обмеженого доступу.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відмовляючи позивачу у наданні інформація, яка містить гриф «Для службового користування», відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес встановлено Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про інформацію» встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, зокрема, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 цього Закону інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Статтею 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що до службової може належати інформація: що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф «для службового користування». Доступ до таких документів надається відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону.

Згідно ч. 1-3 ст. 21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

Порядок обліку, зберігання, використання та знищення документів, справ, видань, магнітних та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, який є обов'язковим для всіх центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності визначений Інструкцією про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 27 листопада 1998 року N 1893 (далі - Інструкція N 1893).

Пунктом 35 цієї Інструкції встановлено заборону користуватися відомостями з документів з грифом «Для службового користування» для відкритих виступів або опублікування у засобах масової інформації, експонувати такі документи на відкритих виставках, демонструвати їх на стендах, у вітринах або інших громадських місцях.

Відповідно до п. 37 Інструкції N 1893 представники інших організацій допускаються до ознайомлення і роботи з документами з грифом «Для службового користування» з дозволу керівників організацій (структурних підрозділів), у володінні та розпорядженні яких перебувають ці документи, за наявності письмового запиту організацій, в яких вони працюють, із зазначенням характеру завдання, що виконується.

Відповідно до ч. 11 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) загальна доступність матеріалів генерального плану населеного пункту забезпечується шляхом його розміщення на веб-сайті органу місцевого самоврядування та у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації, а також у загальнодоступному місці у приміщенні такого органу, крім частини, що становить державну таємницю та належить до інформації з обмеженим доступом відповідно до законодавства. Зазначена частина може включатися до складу генерального плану населеного пункту як окремий розділ.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, Генеральний план м. Щорс є містобудівною документацією, яка визначає принципові рішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту, та в повному обсязі має гриф «Для службового користування».

Таким чином, оскільки запитувана позивачем інформація належить до інформації з обмеженим доступом, зокрема, до службової інформації з грифом «Для службового користування», колегія суддів погоджується з висновками судів, що відмовляючи позивачу у наданні такої інформації, відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до оспорювання позивачем правомірності дій по встановленню на матеріали генерального плану м. Щорс та протиправної бездіяльності щодо не зняття з нього (його частин) грифа обмеження доступу «Для службового користування», що не є предметом розгляду у даній справі про зобов'язання відповідачів надати копію текстової та графічної складових Генерального плану м. Щорс, а тому не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Громадської організації «Чернігівський громадський комітет захисту прав людини» залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало