Справа № 2а/0270/1179/11
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/0270/1179/11

Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

25 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Терепи С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 травня 2011 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Тростянецької об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправними та скасувань рішень про застосування штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Тростянецької об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправними та скасувань рішень про застосування штрафних санкцій.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.05.2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову про задоволення адміністративного позову.

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив суд задовольнити її у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04.05.2011 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про державну реєстрацію, виданого Тростянецькою районною державною адміністрацією від 23.11.2005 року.

04.11.2010 року працівниками Тростянецької ОДПІ в присутності бармена ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 проведено перевірку кафе-бару, що належить позивачу, щодо дотримання останнім порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

За результатами перевірки складено відповідний акт (а.с.10-11), в якому зазначено про порушення позивачем п.п. 1, 13 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та п.2.6 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. № 637.

За результатами проведеної перевірки 25 листопада 2010 року Тростянецькою ОДПІ прийняті рішення № від 25.11.2010 р. про застосування до позивача штрафних санкцій в сумі 124 153 грн. та № від 25.11.2010 р. про застосування до позивача штрафних санкцій в сумі 1 250 грн..

Відмовляючи в задоволенні позову, суд І інстанції виходив з того, що перевірка проведена з дотриманням вимог податкового законодавства, податковим органом штрафні санкції застосовані в порядку та розмірах, передбачених чинним законодавством України, на підставі виявлених порушень, а тому заявлені позовні вимоги не відповідають дійсним обставинам справи, а адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з такими висновками суду І інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Відповідно до п. 3.1 Наказу ДПА України № 355 від 27.05.2008 р. "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок платників податків" працівники органів ДПС здійснюють відповідно до щомісячних планів органу ДПС планові перевірки щодо контролю за здійсненням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги) у випадках, передбачених законодавством.

При цьому податкове законодавство розділяє право органів державної податкової служби здійснювати планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) платниками податків та проведення заходів з контролю за додержанням порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, що мало місце по відношенню до позивача - ФОП ОСОБА_4

Таким чином в даному випадку врученню позивачу підлягали копії направлень на перевірку, а не наказ керівника про проведення перевірки, як це передбачено для здійснення позапланових перевірок платника з питань перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків і зборів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача про те, що судом І інстанції невірно встановлено що перевірка проведена працівниками Тротянецької ОДПІ.

Як видно з матеріалів справи, зокрема направлень на перевірку №№ 103662, 103670 від 17.11.2010 року, акту перевірки №1179/32/23/НОМЕР_1 від 04.11.2010 року перевірку проведено працівниками ДПА у Вінницькій області, якими і складено акт перевірки.

Щодо суті виявлених порушень, перевіряючи правомірність рішень про застосування фінансових санкцій, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про відповідність обставинам справи та вимогам законодавства рішення відповідача № від 25.11.2010 р. про застосування до позивача штрафних санкцій в сумі 1 250 грн.

Відповідно до п. 1 ст.3 Закону № 265 суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукування відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

Крім того, перевіряючими було виявлено порушення п.13 ст. 3 Закону № 265, зокрема не забезпечення відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій.

Відповідно до акту перевірки, додатків до акту перевірки видно, що позивачем допущено вищевказані порушення вимог п.п. 1, 13 ст. 3 Закону України № 265.

Відповідальність за вищевказані порушення передбачена: п. 1 ст. 17 Закону №265, та полягає у застосуванні штрафних санкцій у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність, у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки; ст. 22 Закону № 265, відповідно до якої у разі невідповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

Розмір штрафних санкцій у зазначеному рішенні визначено у відповідності до вищевказаних норм, зокрема невідповідність готівкових коштів склала 214 грн. (214х5=1070 грн.), вартість придбаного товару 36 грн. (36х5=180), таким чином загальний розмір штрафних санкцій за вищевказані порушення становить 1250 грн.

Стосовно рішення про застосування штрафних санкцій № від 25.11.2010 року, зазначене рішення підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову суд І інстанції невірно застосував норми матеріального права до зазначених правовідносин, вказавши, що положення ч. 2 ст. 150 Господарського кодексу України не можуть бути застосовані. Окрім того, суд І інстанції безпідставно відніс штраф, передбачений Законом № 265 до податкових зобов'язань і відповідно невірно визначив строки давності їх застосування, що передбачені Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Як встановлено судом апеляційної інстанції, що підтверджується актом перевірки, книгами обліку розрахункових операцій №020000713, зареєстрованих в Тростянецькій ОДПІ 03.07.2007 року, 09.07.2007 року, позивач не здійснював відповідних записів в даних книгах, чим допустив порушення п.2.6 Положення "Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ № 637 від 15.12.2004 року.

Так, відповідно до п. 2.6 Положення, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Отже позивач на порушення вищевказаної норми, оприбуткування готівки за період з 16.12.2008 року по 03.11.2010 року не здійснював, що підтверджується відсутністю відповідних записів у книгах обліку розрахункових операцій № 020000713, загальна сума неоприбуткованої готівки становить 24830 грн.

Разом з тим, як відповідачем так і судом І інстанції не було враховано, положення ст. 250 Господарського кодексу України, в редакції що діяла на час виникнення спірних правовідносин та прийняття відповідачем рішення № від 25.11.2010 року передбачала, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Судом І інстанції застосовано ч. 2 ст. 250 Господарського кодексу України, в редакції Закону України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України "№ 2756 від 02.12.2010 року та яка набула чинності з 01.01.2011 року. Вказана норма визначає, що дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи. Однак, зазначена норма не підлягає застосуванню до правовідносин, що були вчинені до її прийняття, оскільки відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, штрафні санкції за порушення п. 2.6 Положення "Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ № 637 від 15.12.2004 року можуть бути застосовані до позивача за період що становить шість місяців з дня виявлення правопорушення, тобто з 03.05.2010 року по 03.11.2010 року, а не за дворічний період як це визначено відповідачем.

Відповідно і розмір штрафних санкцій за вказаний період буде залежати від суми готівки що не була оприбуткована за цей період.

Встановивши зазначені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 25.11.2010 року, оскільки наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення відповідача вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, якщо цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та без неї оспорюваний акт в іншій частині не втрачає свою цілісність, значення.

Крім того, судом апеляційної інстанції протокольною ухвалою зобов'язано позивача надати податковому органу книгу обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_4 за 2008 - 2010 роки.

Однак, відповідно до заяви позивача від 18.02.2015 року в якій зазначено, що книга обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_4 за 2008 - 2010 роки у нього на даний час не збереглася, оскільки пройшло більше ніж 3 роки з моменту перевірки, а тому виконання ухвали суду про надання вищезазначеної книги є неможливим.

Також, судом апеляційної інстанції ухвалою суду від 27.01.2015 року було зобов'язано податковий орган надати до суду розрахунок суми неприбуткованої позивачем готівки за період, що знаходиться в межах строків встановлених ст. 250 ГК України, та виходячи з встановленої суми визначити розмір штрафних санкцій передбачених абз. 5 п. 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" №436/95 від 12.06.1995 року.

Однак, відповідно до листа представника відповідача в якому зазначено, що згідно листа начальника управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Вінницькій області Андреяшкіної Т.І. зазначено, що управління податкового та митного аудиту на даний момент немає можливості здійснити розрахунок суми неоприбуткованої ФОП ОСОБА_4 готівки, так як для проведення розрахунку необхідні книги обліку розрахункових операцій № 57132526 та № 571325625.

Відповідно до заяви ФОП ОСОБА_4 від 18.02.2015 року, яка міститься в матеріалах справи зазначено, що книги обліку доходів і витрат за період з 2008 по 2010 роки не збереглись, а тому надати до суду розрахунок суми неприбуткованої позивачем готівки за період, що знаходиться в межах строків встановлених ст. 250 ГК України, та відповідно суми штрафних санкцій передбачених абз. 5 п. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12.06.1995р. є неможливо.

У даному випадку, констатуючи помилкове нарахування штрафних санкцій, через порушення вимог ст. 250 ГК України, суд не може визнати протиправним рішення податкового органу в якійсь сумі. На ряду з цим, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до п/п 20.1.28. п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, правом застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом наділені державні податкові інспекції.

З огляду на це суд повністю скасовує рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 25.11.2010 року.

Також суд І інстанції вважає безпідставним віднесення судом І інстанції штрафних санкцій до категорії податкових зобов'язань платника податків, оскільки ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181 (далі - Закон № 2181), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом.

Відповідно не підлягають застосуванню до даних правовідносин і положення ст.ст. 15, 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, у відповідності до ч. 3 ст. 94 КАС України, на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений розмір судових витрат, відповідно до частини задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 травня 2011 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Тростянецької об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправними та скасувань рішень про застосування штрафних санкцій скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тростянецької об'єднаної державної податкової інспекції № від 25.11.2010 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 судові витрати, відповідно до частини задоволених позовних вимог в сумі 1 грн. 70 коп.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду буде складена в повному обсязі протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Боровицький О. А.

Курко О. П.