Справа № 2а-1870/2890/11
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Київ К/9991/7549/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засідання справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15 червня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У травні 2011 року Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми (далі - УПФ) звернулося до суду з позовом про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 заборгованості зі сплати страхових внесків за 2010 років у розмірі 1756,80 грн. згідно вимог Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 15 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2011 року, позовні вимоги задоволено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить їх рішення скасувати та відмовити в позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є фізичною особою - підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування (фіксований податок) і перебуває на обліку УПФ як платник страхових внесків.

У звіті за 2010 рік відповідач самостійно визначила суму страхових внесків в розмірі 1828,80 грн. при цьому фактично сплатила лише 72 грн. Внаслідок чого виникла заборгованість з такої сплати в розмірі 1756,80 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій, на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з вимог Закону № 1058-IV, з урахуванням положень статті 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 р. № 2154-VI (далі - Закон № 2154-VІ).

Так, у відповідності з пунктом 5 статті 14 Закону № 1058-IV відповідач є страхувальником та сплачує страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до закону.

Згідно пункту 6 частини 2 статті 17 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Пунктами 3, 4 статті 18 Закону № 1058-IV визначено, що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, що справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство.

Відповідно до статті 5 цього ж Закону, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; платники страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

При цьому, підпунктом 4 пункту 8 розділу XV «Перехідних положень» Закону № 1058-IV (в редакції Закону України «Про внесення змін до законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 8 липня 2010 року N 2461-VI) фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок) зобов'язані сплачувати страхові внески у розмірі, який визначається ними самостійно, при цьому сума страхового внеску з урахуванням частини єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Статтею 53 Закону № 2154-VI встановлено з 1 липня 2010 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 888 гривень, з 1 жовтня 2010 року 907 грн. 00 коп., з 1 грудня 2010 року 922 грн. 00 коп., таким чином мінімальний страховий внесок на місяць у третьому кварталі 2010 року становив 294 грн. 82 коп., у жовтні-листопаді 2010 року 301 грн. 12 коп., у грудні 2010 року 306 грн. 10 коп., про що у вказаному звіті ОСОБА_4 самостійно зазначила.

Частинами 4 та 6 статті 20 Закону 1058-IV передбачено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду. Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для відповідача є квартал.

Згідно пункту 3 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 3 липня 1998 року № 727/98, відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують відповідні суми внесків до Пенсійного фонду України.

Частиною 6 статті 18 Закону 1058-IV передбачено, що законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

При цьому частиною 12 статті 20 цього ж Закону передбачено, що страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Враховуючи те, що відповідачем правильно визначено суму страхових внесків за 2010 рік, і на момент розгляду справи дана заборгованість в добровільному порядку не погашена, така підлягає стягненню у повному розмірі на користь позивача.

За таких обставин суди дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог, їх рішення відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для їх скасування колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15 червня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало