Справа № 820/3414/13-а
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Київ К/800/40385/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2013р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2013р. у справі

за позовом Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до відповідача Приватного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка

про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

25.04.2013р. до суду з позовом про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені звернулося Харківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі Відділення Фонду). Свої вимоги позивач мотивував тим, що у 2012 р. у Приватному сільськогосподарському підприємстві імені Шевченка (далі Підприємство) були фактично створені робочі місця для інвалідів, але їх не було працевлаштовано. Посилаючись на той факт, що створення робочого місця для працевлаштування інваліда не звільняє Підприємство від обов'язку сплачувати адміністративно-господарські санкції, позивач просив задовольнити позов.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2013р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2013р., відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з судовими рішеннями, Відділення Фонду звернулося з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просило їх скасувати та задовольнити позов. При цьому, скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що відповідно до звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2012 рік форми 10-ПІ від 21.02.2013 р. середньооблікова чисельність працівників облікового складу підприємства у 2012 році становила 34 особи, а отже норматив складає 1 робоче місце. Фактично, середньооблікова чисельність інвалідів становить 0 осіб.

Частиною першою статті 20 Закону «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991р. N 875-XII (далі Закон N 875-XII) встановлено, що підприємства, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Відповідно до статті 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Під час розгляду справи, відповідач надав докази того, що ним було вжито всіх залежних від Підприємства заходів для запобігання порушення вимог Закону N 875-XII.

Так, відповідачем надано докази своєчасного повідомлення центру зайнятості про наявність вакансій, на які можуть бути влаштовані інваліди. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що до відповідача направлялись на трудовлаштування інваліди, яким Підприємством було б відмовлено в прийнятті на роботу.

Відсутні і докази того, що на обліку місцевого центру зайнятості у 2012р. взагалі перебували інваліди.

З огляду на це, та враховуючи приписи статей 18, 18-1 Закону N 875-XII, які не передбачають обов'язку підприємства самостійно здійснювати дії по підбору та працевлаштуванню інвалідів, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з Підприємства адміністративно-господарських санкцій.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2013р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2013р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз