Справа № 805/6565/13-а
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Київ К/800/40534/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10.06.2013р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 17.07.2013р. у справі

за позовом приватного підприємця ОСОБА_3

до відповідача Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області

про скасування рішень , -

В С Т А Н О В И В :

13.05.2013р. до суду з позовом про скасування рішень управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області (далі Пенсійний фонд) звернувся приватний підприємець ОСОБА_3. Свої вимоги позивач мотивував тим, що рішення які оскаржуються, сформовані на підставі ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058), яка втратила чинність з 1.01.2011р., тобто, з 1.01.2011р. у відповідача немає повноважень на застосування фінансових санкцій та нарахування пені на підставі зазначеної норми Закону. Позивач просив визнати дії Пенсійного фонду незаконними та скасувати зазначені рішення.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10.06.2013р., залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17.07.2013р., позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Пенсійний фонд звернувся із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. При цьому, скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог.

У своїх запереченнях позивач зазначив, що рішення судів є законними та обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судами матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований в Пенсійному фонді як платник страхових внесків.

29.03.2013р. на підставі наказу начальника Пенсійного фонду №63 від 25.03.2013р. проведено планову перевірку позивача щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового соціального страхування за період з 24.04.2000р. по 1.03.2013р.

За результатами перевірки Пенсійним фондом складений акт №17 від 29.03.2013р., яким встановлено порушення позивачем норм чинного законодавства, а саме: порушення вимог ч.1 ст.19 Закону №1058, п.1 ст.2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №400/97-ВР) - приховано розмір виплат за 2004 рік у сумі 1358грн., на які нараховуються та утримуються страхові внески; порушення вимог ч.ч.1, 2 ст.20 Закону №1058, ч.2 ст.4 Закону №400/97-ВР у результаті чого донараховано страхових внесків за ставкою 32% у сумі 434,56грн., за ставкою 2% у сумі 27,16грн.; п.1.3 розділу 1 Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовується в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування від 10.06.2004р. №7-6 строку звітність страхувальників до системи персоніфікованого обліку подається один раз на рік до 1 квітня поточного року за попередній рік, а саме: неподання звітності за найманого працівника ОСОБА_5 за 2004 рік.

На підставі вищезазначеного акту перевірки відповідачем прийнято рішення №51 та №52 від 29.03.2013р., якими до ОСОБА_3 застосовані фінансові санкції за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески у сумі 1358грн. та за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та несплачених страхових внесків у сумі 2342,49грн.

Не погодившись з висновками акту перевірки позивачем на адресу начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУПФУ) направлено скаргу від 5.04.2013р., за результатами розгляду якої рішенням заступника начальника ГУПФУ №3717/08 від 26.04.2013р., скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення від 29.03.2013р. №51 та №52 Пенсійного фонду - залишено без змін, а рішення від 29.03.2013р. №53 та №54 - скасовано. Зобов'язано відповідача винести нові рішення з урахуванням вимог чинного законодавства.

На виконання рішення №3717/08 від 26.04.2013р. Пенсійним фондом проведено перевірку за результатами якої складено акти №436-438 від 5.04.2013р. про несвоєчасність надання звітності, що використовується в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

На підставі актів начальником Пенсійного фонду винесені рішення від 5.04.2013р. №55 про застосування фінансових санкцій за неподання розрахунку сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у строки визначені законодавством у розмірі 6240,36грн., №56 про застосування фінансових санкцій за неподання розрахунку сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у строки визначені законодавством у розмірі 6240,36грн. та №57 про застосування фінансових санкцій за неподання розрахунку сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у строки визначені законодавством у розмірі 9616,32грн.

На адресу начальника ГУПФУ позивачем направлено скаргу від 9.04.2013р., яку за результатами розгляду залишено без задоволення, а рішення Пенсійного фонду від 5.04.2013р. №55-57 - залишено без змін.

Пунктом 5 частини дев'ятої статті 106 Закону №1058, який діяв до 1.01.2011р., було передбачено, що за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, до територіальних органів ПФУ накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Із набранням чинності з 1.01.2011р. Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VI) наведена вище норма матеріального права була виключена.

У той же час згідно з абзацом п'ятим пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464-VI стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1.01.2011р., в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1.01.2011р. не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1.01.2011р., в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1.01.2011р. не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження порядку стягнення та контрольних функцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, передбачених законодавством, чинним до 1.01.2011р., поширюється лише на заборгованість зі сплати страхових внесків та сум штрафних санкцій, які були нараховані та/або не сплачені до зазначеної дати. Питання ж відповідальності страховиків, не пов'язані із такою заборгованістю, знаходяться поза межами регулювання Закону №1058-ІV та абзаців п'ятого, шостого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464-VI.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 4.02.2014р. № 21-458а13.

Згідно зі статтею 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі Донецької області залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10.06.2013р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 17.07.2013р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз