Справа № 461/13675/13-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Київ К/800/53544/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Виконавчого комітету Львівської міської ради до Департаменту містобудування Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання незаконним та скасування наказу, що переглядається за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року Виконавчий комітет Львівської міської ради (Виконком) звернувся до суду з позовом до Департаменту містобудування Львівської міської ради (Департамент) про визнання незаконним та скасування наказу.

Зазначали, що оскаржуваним наказом затверджено містобудівні умови та обмеження для здійснення ОСОБА_5 реконструкції нежитлової будівлі. Ця споруда є прибудовою до житлового будинку, переданого на баланс об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Титан» (далі - ОСББ).

Посилаючись на те, що для проведення такої реконструкції необхідна згода мешканців житлового будинку, якої надано не було, просили визнати незаконним та скасувати наказ Департаменту від 17 травня 2013 року № 137.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 5 червня 2014 року позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, а у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що наказом Департаменту від 17 травня 2013 року № 137 затверджено містобудівні умови та обмеження для здійснення ОСОБА_5 реконструкції нежитлової будівлі на АДРЕСА_1. Ця будівля належить ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Також встановлено, що на балансі ОСББ «Титан» знаходиться житловий будинок по АДРЕСА_2.

Нежитлова будівля є прибудовою до цього будинку, проте вони є окремими спорудами, оскільки розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 12 лютого 2013 року здійснено їх розподіл та присвоєння окремих поштових адрес.

Спір зводиться до встановлення існування або відсутності обов'язку забудовника отримати згоду мешканців житлового будинку на реконструкцію прибудови.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції виходив з того, що у будинку, переданому на баланс ОСББ та нежитловій будівлі, про реконструкцію якої йдеться, є спільна стіна, тому така реконструкція має погоджуватися усіма мешканцями. Відсутність їх згоди є підставою вважати оскаржуваний наказ незаконним.

Скасувавши це рішення та відмовивши у задоволенні позову, апеляційний суд послався на те, що будівлі є окремими, мають різну адресу, тому відповідна згода не вимагається.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги остаточних висновків апеляційного суду не спростовують.

Відповідно до частини восьмої статті 10 Закону України від 29 листопада 2001 № 2866-ІІІ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» до виключної компетенції загальних зборів членів об'єднання відноситься прийняття рішення про реконструкцію та ремонт будинку або про зведення господарських споруд.

Зважаючи на те, що розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради житловий будинок та нежитлова прибудова розподілені як окремі об'єкти нерухомості з присвоєнням різних поштових адрес, посилання на наведені правові норми вбачаються формальними.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що подання згоди мешканців на реконструкцію будинку не є обов'язковим для отримання містобудівних умов та обмежень.

Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва, та житлово-комунального господарства України від 7 липня 2011 року № 109.

Відповідно до пункту 1.2 цього Порядку містобудівні умови та обмеження - це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Пунктом 2.2. цього ж Порядку передбачено перелік документів, які необхідно подати для отримання містобудівних умов та обмежень: засвідчену в установленому порядку копію документа про право власності (користування) земельною ділянкою; ситуаційний план (схему) щодо місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі); викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; кадастрову довідку з містобудівного кадастру (у разі наявності); черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру); фотофіксацію земельної ділянки (з оточенням); містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об'єкта будівництва.

Підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень, як встановлено пунктом 2.4. порядку, є лише невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Аналогічна за змістом норма міститься у другому абзаці частини п'ятої статті 29 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності».

Таким чином, помилковим є висновок суду першої інстанції про незаконність оскаржуваного наказу з підстави знаходження нежитлової будівлі на балансі ОСББ та відсутності згоди останнього на її реконструкцію.

Колегія суддів також звертає увагу, що Виконком звернувся до суду за захистом прав юридичної особи - ОСББ, що не відповідає основоположним принципам адміністративного правосуддя.

Пунктом п'ятим частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Пунктом 4 частини першої статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать звернення до суду про визнання незаконними актів органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальної громади, а також повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Колегія суддів зазначає, що права територіальної громади, за захистом яких Виконком має право звернутися до суду, не можна ототожнювати з правами окремих фізичних або юридичних осіб, за виключенням випадків, коли порушення стосується великого кола осіб та становить значний публічний інтерес.

З викладеного вбачається, що цей позов є необґрунтованим, а апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову в його задоволенні.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов