Справа № 2-а-5213/11/2170
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Київ К/9991/40242/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Моторного О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2012 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року

у справі № 2-а-5213/11/2170

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВВВ»

до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВВВ»

(далі - ТОВ «ВВВВ»; позивач) до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби (далі - Каховська ОДПІ Херсонської області ДПС; відповідач) задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення № від 27 травня 2011 року та № від 27 травня 2011 року.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, Каховська ОДПІ Херсонської області ДПС, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2012 року в частині задоволення позовних вимог та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ВВВВ» з питань правомірності формування податкового кредиту та валових витрат при здійсненні операцій з Приватним підприємством «Меліта-Агро», Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за період з 01 січня 2010 року по 30 вересня 2010 року, правомірності формування податкового кредиту при здійсненні операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Євротрейд-Холдінг» за період з 01 серпня 2010 року по 31 грудня 2010 року, за результатами якої складено акт № 350/23-8/36719773 від 17 травня 2011 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27 травня 2011 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 312 346,00 грн. (249 877,00 грн. - основний платіж, 62 469,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції), та податкове повідомлення-рішення № від 27 травня 2011 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 532 108,00 грн. (425 686,00 грн. - основний платіж, 106 422,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

За наслідками адміністративного оскарження, названі акти індивідуальної дії залишено без змін.

Перевіркою встановлено порушення товариством підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 334/94-ВР), підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 168/97-ВР), частини 1 статті 203, статей 215, 228, 662, 655, 656 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у зв'язку з неправомірним формуванням валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість при придбанні олії соняшникової в ПП «Меліта-Агро» та ТОВ «Євротрейд-Холдінг», послуг з оренди вантажних автомобілів у ФОП ОСОБА_3, послуг з технічного обслуговування автомобілів з напівпричепами у ФОП ОСОБА_4 за нікчемними правочинами.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, контролюючий орган посилався на акти документальних невиїзних перевірок ПП «Меліта-Агро» (№ 28/232/36508401 від 01 квітня 2011 року) та ТОВ «Євротрейд-Холдінг» (№ 241/23-02/37222018 від 25 березня 2011 року), в яких вказано про відсутність у них необхідних умов для ведення господарської діяльності, зокрема, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, неперебування названих суб'єктів господарювання за вказаним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням, а також викладено думки про те, що укладені зазначеними юридичними особами з контрагентами правочини, не спрямовані на реальне настання правових наслідків, обумовлених ними.

Крім того, Каховська ОДПІ Херсонської області ДПС наголошувала на неприналежності на праві власності переданих позивачу в оренду автомобілів ФОП ОСОБА_3 та ненаданні ФОП ОСОБА_4 на запит податкової міліції документів, які б підтверджували реальний характер наданих ТОВ «ВВВВ» послуг.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону № 334/94-ВР до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону № 334/94-ВР передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно із статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Таким чином, валові витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як з'ясовано судами, фактичне здійснення господарських операцій з придбання позивачем олії соняшникової в ПП «Меліта-Агро» та ТОВ «Євротрейд-Холдінг» підтверджується належним чином складеними видатковими та податковими накладними. Розрахунки між сторонами проведено в безготівковій формі, що відповідачем не заперечується.

Доводи контролюючого органу про безтоварний характер здійснених поставок з підстав ненадання товариством товарно-транспортних накладних колегія суддів відхиляє, позаяк відповідною документацією має бути підтверджено здійснення послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару.

В свою чергу, реальний характер господарських операцій з придбання позивачем послуг з оренди вантажних автомобілів у ФОП ОСОБА_3 та послуг з технічного обслуговування автомобілів з напівпричепами у ФОП ОСОБА_4 та, відповідно, правомірність віднесення вартості вказаних послуг товариством до складу валових витрат, як встановлено судами попередніх інстанцій, засвідчується долученими платником до матеріалів справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), актами виконаних робіт, доказами оренди ФОП ОСОБА_3 транспортних засобів у третіх осіб, а також поясненнями ФОП ОСОБА_3, допитаного в суді першої інстанції в якості свідка, та наданою ФОП ОСОБА_4 на судовий запит інформацією з відповідними документами.

Податковими органом, крім того, не спростовано, що понесені ТОВ «ВВВВ» витрати безпосередньо пов'язані з його господарською діяльністю, а розглядувані операції здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект.

Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків-покупця на формування валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість від інших осіб, в тому числі від господарських та виробничих можливостей постачальників, від дотримання ними податкової дисципліни, від правильності ведення контрагентами бухгалтерського та податкового обліку або від їх перебування за юридичною адресою, висновок судових інстанцій про відсутність у відповідача в даному випадку правових підстав для прийняття оскаржуваних актів індивідуальної дії слід визнати обґрунтованим.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Моторний О.А.