Справа № 821/652/15-а
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
УХВАЛА

03 березня 2015 р. м. ХерсонСправа № 821/652/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пекного А.С.,

суддів: Дубровної В.А., Кисильової О.Й.,

при секретарі: Осташевському Е.Є.,

за участю представників: позивача - ОСОБА_1 , відповідача - Кротко Н.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України, Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Міністерства доходів і зборів України, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ ДФС України від 24.02.2015р. №117 «Про початок проведення перевірки відповідно до Закону України «Про очищення влади» стосовно посадових і службових осіб Міндоходів» як такий, що порушує права, свободи та інтереси позивача;

визнати незаконними дії посадових (службових) осіб Департаменту комунікацій ДФС України щодо розміщення зазначеного вище наказу у день його реєстрації на офіційному веб-порталі ДФС України;

визнати незаконними дії посадових (службових) осіб Департаменту персоналу ДФС України щодо включення позивача до списків осіб, яким забезпечено до відома під розпис вказаний вище наказ;

зобов'язати Департамент персоналу ДФС України виключити позивача зі списку осіб, яким забезпечено доведення до відома під розпис наказ ДФС України від 24.02.2015р. №117.

Позовні вимоги мотивує тим, що він наразі займає посаду начальника Херсонської митниці Міндоходів - голови комісії з реорганізації і оскаржуваним наказом передбачено, в тому числі, здійснення щодо нього як керівника митниці Міндоходів перевірки відповідно до Закону України «Про очищення влади». Однак позивач вважає, що цей наказ, як і проведення передбаченої ним перевірки стосовно позивача, є протиправними, оскільки він прийнятий і підписаний неуповноваженою особою - ОСОБА_4, якого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 24.02.2015р. №120-р відсторонено від виконання повноважень за посадою голови ДФС України; крім того, посада, яку обіймає позивач, не відноситься до установленого законодавством переліку посад, щодо яких застосовуються заборони, передбачені Законом України «Про очищення влади» і стосовно яких повинна проводитись перевірка; визначена наказом дата початку проведення перевірки суперечить прийнятим на виконання Закону України «Про очищення влади» нормативно-правовим актам; наказ стосується посадових осіб територіальних органів та структурних підрозділів Міндоходів, але прийнятий він ДФС України, тобто зовсім іншим органом; наказ суперечить Конституції України, Закону України «Про очищення влади», проміжному висновку Венеціанської комісії від 16.12.2014р., Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення позову шляхом:

зупинення дії наказу Державної фіскальної служби України від 24.02.2015р. №117 «Про початок проведення перевірки відповідно до Закону України «Про очищення влади», в частині, щодо початку проведення перевірки з 2 березня 2015 року, що стосується позивача;

заборони Департаменту персоналу Державної фіскальної служби України до розгляду справи по суті вчиняти дії направлені на перевірку позивача на підставі Закону України «Про очищення влади»;

заборони керівнику Державної фіскальної служби України, керівнику Міністерства доходів та зборів України до розгляду справи по суті звільняти позивача з займаної посади начальника Херсонської митниці Міндоходів - Голови комісії з реорганізації Херсонської митниці Міндоходів та приймати відповідний наказ про звільнення відповідно до Закону України «Про очищення влади» на підставі висновків Департаменту персоналу Державної фіскальної служби України, без встановлення фактів і доказів наявності в рішеннях, діях позивача здійснення заходів (та/або сприяння їх здійсненню), які б були спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_5, на підрив основ національної безпеки і оборони України, на порушення прав та свобод людини.

Клопотання мотивоване тим, що у зв'язку із прийняттям оскаржуваного наказу та його реалізації існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам позивача на реалізацію права на працю в державній службі, обирати вид діяльності, вид праці, організаційно - правову форму використання свої здібностей до праці, також, свободам розпоряджатися своєю здатністю до праці, реалізацією можливостей скористатися допомогою держави у працевлаштуванні чи працевлаштовуватись самостійно та інтересам до ухвалення законного судового рішення.

На сьогодення вбачається очевидна небезпека заподіяння шкоди фундаментальним правам позивача, які гарантуються статтями 3, 38, 43, 68 Конституції України та не можуть бути обмежені або скасовані, ст.ст. 6, 14 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, зокрема праву позивача на працю, праву на судовий захист. Невжиття негайних заходів щодо забезпечення цих прав, призведе до суттєвого та безповоротного порушення честі, гідності, ділової репутації позивача, його трудового престижу, морального занепаду впродовж розгляду справи по суті та погіршенню загального стану самопочуття протягом тривалого часу. Також, проведення заходів, визначених оскаржуваним наказом, значно розширить коло спірних відносин, адже за результатами розгляду заяви позивача постає небезпека прийняття рішення про моє звільнення.

Також позивач вказує, що у нього існують виправдані побоювання щодо розповсюдження інформації про застосування до нього люстраційних заходів без обґрунтованих на те підстав, без встановлення протиправності його службової діяльності та вмотивованого рішення суду щодо необхідності проходження люстраційної перевірки, серед колег, близьких осіб та знайомих, а отже піддається сумніву його сумлінна праця в державних органах.

В свою чергу, відновлення даних прав потребуватимуть значних зусиль та витрат, які полягатимуть у необхідності офіційної публікації спростування неправдивих відомостей, стягнення різного роду компенсацій (наприклад, витрат на лікування, моральної шкоди), подання позовів щодо відновлення інших порушених прав, що випливають з даних трудових відносин.

Крім того, позивач посилається на очевидні ознаки протиправності оскаржуваного наказу, в якості яких він зазначає прийняття цього наказу неуповноваженою особою.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги клопотання та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача-1 заперечувала проти задоволення клопотання, вказуючи на те, що у суду відсутня компетенція щодо заборони будь-якому органу вчиняти дії, які є обов'язковими для нього відповідно до приписів Закону України «Про очищення влади». Також вказувала на помилковість висновків позивача щодо прийняття і підписання наказу неуповноваженою особою, посилаючись на те, що цей наказ прийнято до моменту відсторонення голови ДФС України ОСОБА_4 від виконання повноважень за посадою.

Представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, будучі належним чином повідомленим про дату,час і місце судового розгляду питання про забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.118 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові питання про забезпечення позову, тому суд розглядає це питання у відсутність представника відповідача-2.

Розглянувши клопотання, заслухавши представників сторін, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.117 КАС України підставами постановлення ухвали про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також, якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 117 КАС України, забезпечення адміністративного позову здійснюється виключно шляхом зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються або забороною суб'єкту владних повноважень вчиняти певні дії.

Тобто, для вжиття заходів забезпечення позову повинні існувати реальні обставини, наведені у вищезазначеній нормі.

Обґрунтовуючи клопотання, позивач зазначив, що внаслідок реалізації оскаржуваного наказу його буде звільнено з займаної служби, що розширить коло спірних правовідносин, отже існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль.

Слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували обставини вчинення відповідачами дій, спрямованих на звільнення позивача з публічної служби.

Сам по собі факт здійснення перевірки відповідно до вимог Закону України «Про очищення влади» ще не підтверджує можливість та невідворотність застосування до позивача за наслідками цієї перевірки негативних наслідків, передбачених згаданим Законом.

Отже, позивачем не доведено існування реальної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі або неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів, чи факту понесення значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав позивача в майбутньому.

Крім того, забезпечення позову у ті способи, які вказані позивачем, фактично буде означати заборону відповідачу діяти у спосіб та порядку, передбаченому Закону України «Про очищення влади».

Однак жоден нормативно-правовий акт не передбачає компетенцію суду забороняти суб'єкту владних повноважень вчиняти дії, виконання яких прямо покладено на цю особу законом. Так само суд адміністративної юрисдикції не має права зупиняти дію закону як для однієї особи, так і для невизначеного кола осіб.

Одночасно слід звернути увагу і на те, що забезпечення зазначеного адміністративного позову в заявлений у клопотанні позивачем спосіб - забороною вчиняти дії щодо звільнення позивача з посади - виходить за межі підстав забезпечення позову, передбачених частиною першою статті 117 КАС України, оскільки судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, а це є неприпустимим.

Щодо доводів позивача про очевидну незаконність оскаржуваного наказу суд зазначає, що з матеріалів позовної заяви не вбачається очевидних ознак протиправності оскарженого рішення, оскільки позивачем не надано про те відповідних і належних доказів. В даному випадку оцінка правомірності рішення можлива лише за наслідками судового розгляду справи по суті та за результатами встановлення судом дійсних обставин спору на підставі дослідження доказів, що не можливо здійснити на стадії вирішення питання про забезпечення позову.

Таким чином, забезпечення даного позову у спосіб та з підстав, які визначені позивачем - неможливе, оскільки суперечитиме приписам ст. 117 КАС України.

Втім суд з урахуванням обставин справи та предмету даного позову не знаходить інших підстав для вжиття заходів забезпечення позову, відмінних від заявлених позивачем.

Враховуючи наведене, а також те, що у заявленому клопотанні не наведено обґрунтування істотної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, не вказано внаслідок яких обставин в подальшому захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим або для їх відновлення потрібно буде докласти значних зусиль, суд не вбачає наявності жодної з підстав для забезпечення позову, викладених у ст.117 КАС України, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 117, 118, 160, 165 КАС України, суд - .

ухвалив:

У задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Копії ухвали направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий Пекний А.С.

Судді: Дубровна В.А.

Кисильова О.Й.