Справа № 2а/0570/3682/12
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/44054/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Докучаєвського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У березні 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів. Уточнивши позовні вимоги, просив скасувати накази Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області № 601 від 12 березня 2012 року, № 658 від 16 березня 2012 року, № 113 о/с від 23 березня 2012 року про його звільнення з органів внутрішніх справ України на підставі п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року (далі - Положення) , поновити його на посаді заступника начальника міського відділу - начальника кримінальної міліції Докучаєвського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 16 березня 2012 року, стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що його звільнення є незаконним та передчасним, оскільки проведено за підозрою у скоєнні злочину, а вина судом ще не доведена.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2012 року, позов задоволено. Скасовано накази Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області № 601 від 12 березня 2012 року, № 658 від 16 березня 2012 року, № 113 о/с від 23 березня 2012 року в частині звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ. Поновлено позивача на раніше займаній посаді з 24 березня 2012 року та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 березня 2012 року по 24 квітня 2012 року в розмірі 4995 грн. 98 коп. Постанову в частині поновлення на роботі та стягнення на користь позивача грошового забезпечення за 1 місяць допущено до негайного виконання.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 22 серпня 1996 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 22 червня 2010 року займав посаду першого заступника начальника міського відділу - начальника кримінальної міліції Докучаєвського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

12 березня 2012 року Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області видано наказ № 601 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками Докучаєвського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Донецькій області та покарання винних», яким вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України першого заступника начальника міського відділу - начальника кримінальної міліції Докучаєвського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України Донецькій області майора міліції ОСОБА_4 У зв'язку з перебуванням позивача на лікарняному, питання про його покарання вирішити після виходу на службу.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області № 658 від 16 березня 2012 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ України.

23 березня 2012 року наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області № 113 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення з 23 березня 2012 року.

Підставою для звільнення позивача став висновок службового розслідування від 2 березня 2012 року, проведеного за фактом порушення прокуратурою Донецької області кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Так, в ході службового розслідування було встановлено, що позивач грубо порушив вимоги п. 2 ст. 10 Закону України «Про міліцію», ст.ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.п. 3, 8, 10 Етичного кодексу та Кодексу честі працівника органів внутрішніх справ України, наказу Міністерства внутрішніх справ України № 81-2007, робочих заходів Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 20 вересня 2011 року № 5764/Жд щодо виконання вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України від 18 серпня 2011 року № 583 «Про затвердження плану антикорупційних заходів у системі Міністерства внутрішніх справ на 2011-2015 роки», п. 3.6 рішення колегії Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Донецькій області від 12 січня 2009 року №1КУ/4 в частині обов'язкового дотримання чинного законодавства України, службової дисципліни, запобігання правопорушенню та його своєчасного припинення, відвідування особового складу за місцем проживання, вивчення думки сусідів про поведінку працівників у побуті, кола знайомих та друзів підлеглих працівників, їх соціально-побутових умов, рівня матеріального забезпечення, скоїв вчинок, який підриває авторитет міліції і несумісний з перебуванням в органах внутрішніх справ України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ обвинувальний вирок відносно нього за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України не виносився, то застосування до нього крайнього заходу дисциплінарного випливу у вигляді звільнення є протиправним.

Крім того, суди зазначили, що порушення позивачем вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України № 81-2007, робочих заходів Головного управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 20 вересня 2011 року № 5764/Жд, п. 3.6 рішення колегії Головного управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 12 січня 2009 року №1КУ/4 не є підставою для застосування до ОСОБА_4 крайнього заходу дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, оскільки відсутнє таке покарання щодо начальника Докучаєвського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області за схожі дії.

Проте, повністю погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки судів першої та апеляційної інстанцій зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, до того ж не ґрунтуються на законі.

Як встановлено судами, позивача звільнено зі служби на підставі п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення. Звільнення ж осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення передбачено п. 64 «й». Тому висновок судів першої та апеляційної інстанцій, про те, що на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ обвинувальний вирок відносно нього не виносився, а тому застосування до нього крайнього заходу дисциплінарного випливу у вигляді звільнення є протиправним, безпідставний, зроблений всупереч вимог ст. 159 КАС України щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи.

Крім того, ні суд першої, ні суд апеляційної інстанцій в порушення вимог статтей 161, 163 КАС України не перевірили чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджуються; не зазначили обставин із посиланням на докази, а також мотивів, з яких відхилили доводи відповідача про доведеність факту порушення службової дисципліни позивачем.

До того ж, всупереч вимог ст. 86 КАС України, за змістом якої суд оцінює докази, які є у справі, на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні в сукупності та, що ніякі докази не мають наперед встановленої сили, суди першої та апеляційної інстанцій належним чином не дослідили висновок службового розслідування від 2 березня 2012 року та не врахували, що відсутність вироку чи відсутність в діях позивача складу злочину, не є безспірним доказом відсутності у його діях порушення дисципліни. Крім того, вказуючи що порушення позивачем вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України № 81-2007, робочих заходів Головного управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 20 вересня 2011 року № 5764/Жд, п. 3.6 рішення колегії Головного управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 12 січня 2009 року №1КУ/4 не є підставою для застосування до ОСОБА_4 крайнього заходу дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, суди не зазначили обставин із посиланням на докази, а також мотивів, з яких вказані порушення не можуть бути підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли суди першої та апеляційної інстанцій порушили вищенаведені норми процесуального права, зокрема, ст.ст. 79, 86, 159, 162 КАС України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції в силу вимог ст. 220 КАС України позбавлений можливості встановлювати обставини справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можуть залишатися без змін та підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції на підставі ч. 2 ст. 227 КАС України.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2012 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк