Справа № 805/595/15-а
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 р. Справа № 805/595/15-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кірієнко В.А.

суддів Кошкош О.О.

Христофорова А.Б.

при секретарі Шерстюк Н.А.

за участю

представника позивача Діденко Д.С.

представника відповідача Радченя Д.П.

розглянувши адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання незаконною та нечинною Постанови від 02.02.2015року за № 158, з урахуванням змін, що внесені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг від 11.02.2015року за № 174, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання незаконною і нечинною Постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 02.02.2015року за № 158 «Про внесення змін до постанов Національної комісії регулювання електроенергетики України від 3 вересня 2008 року № 1052 та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21 грудня 2011 року № 2, від 26 липня 2013 року № 1036», з урахуванням змін, що внесені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг від 11.02.2015року за № 174 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 02 лютого 2015 року № 158» з 02 лютого 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до оскаржуваної постанови, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» як виробник електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) яких знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, фактично позбавлено права одержувати кошти за продаж виробленої електричної енергії на ОРЕ всупереч законодавству України про електроенергетику.

Позивач зауважив, що Оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору, який було укладено між членами Оптового ринку електричної енергії України 15.11.1996року (ДЧОРЕ). Відповідно до зазначеного Договору оптовим постачальником та розпорядником коштів Оптового ринку електричної енергії України є Державне підприємство «Енергоринок» (ДПЕ).

Абз.6 ч.11 ст.15 Закону України «Про електроенергетику» визначає, що Оптовий ринок електричної енергії України функціонує з додержанням, зокрема, наступної вимоги: у кожному розрахунковому періоді (місяці) забезпечується оплата вартості електричної енергії та послуг, закуплених у цьому періоді оптовим постачальником електричної енергії, у рівному відсотку кожній енергогенеруючій компанії.

Також, позивач зазначив, що відповідно до Додатку 4 до ДЧОРЕ «Інструкція про порядок використання коштів оптового ринку електричної енергії України» (ІВКОР) він є учасником розподілу коштів Оптового ринку, і одним із власників його коштів. Таким чином, ДПЕ зобов'язаний купувати електричну енергію в Позивача і справедливо розраховуватись за неї у рівному з іншими генеруючими компаніями відсотку в порядку, встановленому законом, ДЧОРЕ і двостороннім договором між позивачем і ДПЕ.

Крім того, оскаржуваною постановою відповідач створив для позивача несприятливі умови на ринку електричної енергії у порівнянні з іншими учасниками та порушив положення Закону України «Про захист економічної конкуренції».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд визнати незаконною та нечинною Постанову НКРЕКП від 02.02.2015року за № 158, з урахуванням змін, що внесені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг від 11.02.2015року за № 174.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надав суду письмові заперечення на адміністративний позов від 23.02.2015року, в яких зазначив, що оскаржувана постанова прийнята в межах повноважень, з чітким дотриманням вимог матеріального права. Зазначив, що відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про засади функціонування ринку електричної енергії» у разі тривалого порушення нормальної роботи ринку електричної енергії внаслідок виникнення аварійних ситуацій в об'єднаній енергетичній системі України, викликаних пошкодженням електроенергетичних установок, їхніх елементів, споруд, або внаслідок надзвичайних ситуацій Кабінет Міністрів України має право приймати рішення щодо вжиття тимчасових надзвичайних заходів із подолання наслідків такої ситуації відповідно до затвердженого ним порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.2014року за №372 затверджено Порядок вжиття тимчасових надзвичайних заходів з подолання наслідків тривалого порушення нормальної роботи ринку електричної енергії та прийнято Розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.01.2015року №36-р «Про вжиття тимчасових надзвичайних заходів на ринку електричної енергії», яке зокрема, зобов'язує відповідача за зверненням Міністерства енергетики та вугільної промисловості забезпечити зміни алгоритму розподілу коштів оптового ринку електричної енергії України та нормативів перерахування коштів на поточні рахунки постачальників електричної енергії.

При цьому, відповідач зазначив, що Розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.01.2015року №36-р «Про вжиття тимчасових надзвичайних заходів на ринку електричної енергії» є чинним, а тому в силу вимог ст.117 Конституції України та ст.49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» є обов'язковим до виконання, в тому числі і відповідачем.

Враховуючи обов'язковість виконання Розпорядження Кабінету Міністрів України, лист Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, а також з урахуванням листа заступника Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 29.01.2015року за №24/6-6-7дск відповідачем було прийнято оскаржувану постанову. Крім того, відповідач зазначив, що оскаржувана постанова стосується обов'язків виключно ДП «Енергоринок» як розпорядника коштів Оптового ринку електричної енергії, який нараховує кошти, які необхідно сплатити ген компаніям та здійснює перерахування коштів згідно алгоритму, затвердженого відповідачем. Таким чином, кошти за відпущену в оптовий ринок електричну енергію формують заборгованість перед виробниками електричної енергії установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) яких, знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження та будуть отримані ними після закінчення дії Розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.01.2015року №36-р «Про вжиття тимчасових надзвичайних заходів на ринку електричної енергії» (тобто до 25.02.2015року).

Крім того, відповідач зауважив, що 18.02.2015року відповідачем було прийнято постанову №203 «Про внесення змін до постанов Національної комісії регулювання електроенергетики України від 03.09.2008року з №1052 та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21.12.2011року №2, від 26.07.2013року №1036», пунктом 4 якої, відповідач визнав оскаржувану постанову від 02.02.2015року за №158 такою, що втратила чинність.

Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини, що мають значення для вирішення спору та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зареєстровано в якості юридичної особи, та має в своїй структурі Відокремлений підрозділ «Зуївська теплова електрична станція», за наступною юридичною адресою: 86783, м. Харцизьк, м. Зугрес, вул. 60 років Жовтня, буд.100.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» - енергогенеруюча компанія, до складу якої входять три теплові електростанції: Зуївська, Курахівська та Луганська. Встановлена потужність станцій ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» становить 4157 МВт.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. N 1085 р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження", м. Харцизьк (у тому числі м. Зугрес) відносяться до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 12.02.2015 N 88 "Про затвердження переліку виробників електроенергії" визначений перелік виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) яких знаходиться на території, де органи державної влади не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (станом на 11.02.2015), відповідно до додатку, в якому зазначена Зуївська ТЕС ТОВ "ДТЕК СХІДЕНЕРГО".

Основним законом, який визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі є Закон України «Про електроенергетику».

Згідно зі ст.1 Закону України «Про електроенергетику», енергія - електрична або теплова енергія, яка виробляється на об'єктах електроенергетики та є товарною продукцією, передбаченою для купівлі - продажу.

Як констатував в своєму рішенні від 12 лютого 2002 року N 3-рп/2002 Справа N 1-7/2002 (справа про електроенергетику) Конституційний Суд України, електроенергія є специфічним товаром, який виробляється і споживається одночасно, її слід розглядати як спільну власність усіх учасників енергоринку. Кожний з них має право лише на частину прибутку від своєї діяльності з виробництва, розподілу або постачання електроенергії.

Статтею 15 Закону України «Про електроенергетику» закріплені наступні принципи здійснення діяльності в енергетиці: купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України. Функціонування інших оптових ринків електричної енергії в Україні забороняється. Оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору. У договорі визначаються мета та умови діяльності, права, обов'язки та відповідальність сторін.

Договір, на підставі якого створено оптовий ринок електричної енергії - Договір між членами Оптового ринку електричної енергії України укладено 15 листопада 1996 року (ДЧОРЕ) (арк.с.45-63).

Відповідно до п. п. 3.2, 8.1.1. ДЧОРЕ, Розпорядник коштів Оптового ринку електричної енергії зобов'язаний розраховувати та нараховувати платежі Виробникам електричної енергії, дотримуватись Інструкції про порядок використання коштів Оптового ринку (ІВКОР)(арк.с.64-74).

Згідно пункту 6.11. ІВКОР розрахунки в Оптовому ринку здійснюються кожного календарного дня, а платежі виконуються кожного банківського дня, крім попередньої оплати та авансових платежів. Днем платежу Виробникам та іншим Учасникам розподілу коштів Оптового ринку є два банківських дні після дня повідомлення про належний платіж (п. 6.12.2 ІВКОР).

Відповідно до п. 2.1. ІВКОР кошти Оптового ринку - це кошти, які надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання місцевих постачальників та Оптового постачальника, та є власністю учасників Оптового ринку і підлягають розподілу згідно з алгоритмом, затвердженим НКРЕ.

ДЧОРЕ встановлює обов'язок позивача укласти двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії з ДПЕ, а також продавати йому на ОРЕ всю вироблену та імпортовану електричну енергію згідно з ДЧОРЕ та двосторонніми договорами, укладеними відповідно до нього. 01.04.2002 року між позивачем і ДПЕ на виконання зобов'язань за ДЧОРЕ укладений двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії N 1034/01, що є діючим на час розгляду справи.

ДЧОРЕ визначає обов'язок ДПЕ купувати електричну енергію від виробників та оплачувати її згідно з ДЧОРЕ та двосторонніми договорами, а також здійснювати розрахунок та нарахування платежів виробникам. Відповідно до пункту 3.6 ДЧОРЕ, для виконання своїх зобов'язань ДПЕ відкриває поточний рахунок із спеціальним режимом використання, на який перераховуються кошти за продану електричну енергію згідно з законодавством. ДПЕ спрямовує кошти, які надійшли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, згідно з алгоритмом ОРЕ та ІВКОР. Відповідно до пункту 6.4 ІВКОР, оплата за продану виробниками електричну енергію оптовому постачальнику здійснюється на їх рахунки згідно з умовами двосторонніх договорів. Згідно з пунктом 7.3 ІВКОР, кошти, які перераховані на поточний рахунок оптового ринку, повинні використовуватися на виплати учасникам розподілу коштів в обсягах, які визначаються відповідно до алгоритму, затвердженого НКРЕ.

Пункт 4.3 двостороннього договору між позивачем і ДПЕ N 1034/01 передбачає, що платежі за отриману ДПЕ від позивача електроенергію здійснюються кожного банківського дня з поточного рахунку із спеціальним режимом використання ДПЕ відповідно до алгоритму ОРЕ в строки та в порядку, визначеному ІВКОР, яка є додатком до ДЧОРЕ.

Згідно з пунктом 10.1.1. ІВКОР всі запропоновані зміни до алгоритму оптового ринку мають відповідати Закону України "Про електроенергетику", встановлюються і затверджуються відповідною постановою НКРЕ. НКРЕ відповідно до Закону України "Про електроенергетику" має виключне право вносити зміни до алгоритму оптового ринку самостійно без погодження з іншими органами. Згідно з пунктом 10.3.2 ІВКОР, алгоритм оптового ринку розробляється і впроваджується за принципом дотримання прозорого та справедливого порядку розподілу коштів між учасниками розподілу коштів оптового ринку за процедурою, визначеною пунктами 10.1.4-10.1.6 ІВКОР, та затверджується постановою НКРЕ.

Абзац 6 частини 11 статті 15 Закону України "Про електроенергетику" визначає, що у кожному розрахунковому періоді (місяці) забезпечується оплата вартості електричної енергії та послуг, закуплених у цьому періоді оптовим постачальником електричної енергії, у рівному відсотку кожній енергогенеруючій компанії.

Таким чином, позивач зобов'язаний продавати на підставі двостороннього договору електричну енергію ДПЕ і має гарантоване законом право на отримання за неї оплати у рівному з іншими виробниками (енергогенеруючими компаніями) відсотку.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що позивач направляє ДПЕ відповідно до Правил оптового ринку електроенергії (Додаток N 2 до ДЧОРЕ) цінові заявки та заявки робочої потужності щодо кожного блоку кожної ТЕС, в тому числі, Зуївської. ДП "Енергоринок" ці заявки приймає та включає установки на ТЕС позивача в роботу. Диспетчерський центр ДП "НЕК Укренерго", що здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління об'єднаною енергетичною системою України, щоденно диспетчеризує та підтримує в роботі всі ТЕС позивача.

При цьому, з метою виробництва електроенергії позивач спалює на Зуївській ТЕС вугілля, яке закуповує з ресурсу вугледобувних підприємств, що розташовані на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Вказане вугілля видобувається ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», що знаходиться за адресою: 51400, м. Павлоград, вул. Леніна, 76, Дніпропетровська область, ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ», що знаходиться за адресою: 85000, м. Добропілля, пр. Шевченка, 2, Донецька область.

Судом досліджений Наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 12.02.2015року за № 88 «Про затвердження переліку виробників електроенергії», додаток до якого містить перелік виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) яких знаходяться на території, де органи державної влади не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (станом на 11.02.2015року), в якому зазначена Зуївська ТЕС ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО».

Позивачем надана копія листа ДП «Енергоринок» від 03.02.2015року за № 01/26 - 1307, в якому зазначається, що з метою виконання Постанови НКРЕКП від 02.02.2015року за № 158 ДП «Енергоринок» вимушене припинити перерахування коштів виробникам електроенергії, які розташовані (або їх устаткування) на території Донецької та Луганської областей.

З наданої позивачем довідки «Про розрахунки з ДП «Енергоринок»» (арк.с.115) вбачається, що починаючи з 02 лютого 2015р. ДП «Енергоринок» припинило перерахування коштів на рахунки ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», внаслідок чого заборгованість ДП «Енергоринок» за електроенергію, відпущену з 26 січня 2015р. по 12 лютого 2015р. станом на 12.02.2015року становить 290 344 681,50 грн.

Суд зазначає, що Розпорядження Кабінету міністрів України від 14 січня 2015 р. N 36-р "Про вжиття тимчасових надзвичайних заходів на ринку електричної енергії" не містить приписів та не надає відповідачу повноважень змінювати алгоритм розподілу і перерахування коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії України таким чином, щоб виключити їх дію у відношенні виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) яких знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і тим самим не забезпечити їм рівний з іншими виробниками (енергогенеруючими компаніями) відсоток оплати електроенергії.

Тому суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що кошти за відпущену в оптовий ринок електричну енергію формують заборгованість перед виробниками електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) яких знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють, або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження та будуть отримані ними після закінчення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 36-р "Про вжиття тимчасових надзвичайних заходів на ринку електричної енергії".

В той же час, відповідачем не були надані докази проведення експертизи з метою визначення можливих наслідків та економічної доцільності змін до алгоритму оптового ринку електричної енергії, як того вимагає Тимчасовий порядок внесення змін до алгоритму оптового ринку електричної енергії та здійснення контролю за його дотриманням, затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 19 лютого 2002 р. N 200.

Оскаржувана постанова № 158 з моменту її прийняття 02 лютого 2015 року породила правові наслідки у вигляді недоотримання позивачем від ДПЕ коштів аж до дати її скасування 18 лютого 2015 року постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг N 203 "Про внесення змін до постанов Національної комісії регулювання електроенергетики України від 03 вересня 2008 року № 1052 та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21 грудня 2011 року № 2, від 26 липня 2013 року № 1036".

Отже, прийнявши постанову N 158 "Про внесення змін до постанов Національної комісії регулювання електроенергетики України від 03 вересня 2008 року N 1052 та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21 грудня 2011 року N 2, від 26 липня 2013 року N 1036" від 02.02.2015 року", відповідач порушив норми Закону України "Про електроенергетику", Тимчасовий порядок внесення змін до алгоритму оптового ринку електричної енергії та здійснення контролю за його дотриманням, положення Договору між членами оптового ринку електричної енергії України й Інструкції про порядок використання коштів оптового ринку електричної енергії України.

Щодо внесення до оскаржуваної постанови змін постановою N 174 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 02 лютого 2015 року N 158" від 11.02.2015 року, суд зазначає наступне.

Згідно з Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 382/2011 Міністерство енергетики та вугільної промисловості України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики в електроенергетичному, ядерно-промисловому, вугільно-промисловому, торфодобувному та нафтогазовому комплексах.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідач не навів доказів того, що він має повноваження своїми постановами наділяти центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, повноваженнями з визначення переліку установок (устаткування та/або енергетичного обладнання), що знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Відповідач також не навів доказів того, що Міністерство енергетики та вугільної промисловості України має такі повноваження за законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, відповідач не мав відповідних повноважень наділяти центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, повноваженнями, визначеними ним в оскаржуваній постанові з урахуванням змін і доповнень, внесених постановою N 174.

Крім того, суд зазначає, що залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 23.06.1997 N 2-зп по справі N 3/35-313 за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію. Аналогічна правова позиція наведена й Вищим арбітражним судом України в згаданому Роз'ясненні "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" від 26.01.2000 N 02-5/35, яке визначає, що нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Оскаржувана постанова № 158 стосується визначеного нею певного кола суб'єктів, в тому числі ТОВ "ДТЕК СХІДЕНЕРГО", зокрема в частині Зуївської ТЕС ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», містить конкретний припис щодо нездійснення перерахувань визначеному нею колу осіб, в тому числі ТОВ "ДТЕК СХІДЕНЕРГО", зокрема в частині Зуївської ТЕС ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», а також застосовується одноразово шляхом внесення змін до алгоритму розподілу коштів оптового ринку електроенергії. Враховуючи вищезазначене, оскаржувана постанова № 158 є індивідуальним актом.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, відповідачем не враховано, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 2 ст. 11 КАС України, за для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає необхідним вийти за межи позовних вимог та визнати протиправною Постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 02.02.2015року за № 158, з урахуванням змін, що внесені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг від 11.02.2015року за № 174.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання незаконною та нечинною Постанови від 02.02.2015року за № 158, з урахуванням змін, що внесені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг від 11.02.2015року за № 174 задовольнити.

Визнати протиправною Постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 02.02.2015року за № 158, з урахуванням змін, що внесені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг від 11.02.2015року за № 174 з моменту її прийняття.

Постанову прийнято у нарадчій кімнаті та проголошені її вступна та резолютивна частини у судовому засіданні 24.02.2015р.

Повний текст постанови у відповідності з вимогами ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України буде складений 02.03.2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до адміністративного суду апеляційної інстанції апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Головуючий суддя Кірієнко В.О.

Судді Кошкош О.О.

Христофоров А.Б.