Справа № 2а-1736/12/2670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року м. Київ К/9991/40160/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Вербицької О.В., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Окружної державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.03.2012

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2012

у справі № 2а-1736/12/2670 Окружного адміністративного суду м. Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства (ПАТ) «Ерсте Банк»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Києві (СДПІ)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.03.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2012, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 31.01.2012 № в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 247112,31 грн., в тому числі: 2-й квартал 2009 року - 5688, 30 грн., 3-й квартал 2009 року - 40370, 60 грн., 4-й квартал 2009 року - 40733, 44 грн., 1-й квартал 2010 року - 39853, 37 грн., 2-й квартал 2010 року - 34504, 63 грн., 3-й квартал 2010 року - 29844, 40 грн., 4-й квартал 2010 року - 29073, 90 грн.,1-й квартал 2011 року - 27043, 21 грн.

В касаційній скарзі СДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити її без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для зменшення позивачу суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 1-й квартал 2009 року - 3-й квартал 2011 року на 2227757,11 грн. згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 25.02.2012 № 62/43-10/34001693, про порушення ПАТ «Ерсте Банк» норм підпункту 8.1.1 пункту 8.1, підпункту 8.2.2 пункту 8.2, підпункту 8.3.2 пункту 8.3, підпункту 8.6.1 пункту 8.6 статті 8, підпункту 11.2.3 пункту 11.2 статті 11, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (Закон № 334/94-ВР), що призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 1-й квартал 2009 - 3-й квартал 2011 року на 2227757,11 грн. (в т.ч. 247112,00 грн. - за 2-й квартал 2009 року - 1-й квартал 2011 року внаслідок завищення на цю суму амортизаційних відрахувань, нарахованих в податковому обліку на балансову вартість маршрутизаторів, комутаторів та джерел безперебійного живлення за ставкою, встановленою для основних фондів 4-ої групи, а системи відео-спостереження - за ставкою, встановленою для основних фондів 3-ої групи, тоді як, на думку податкового органу, зазначені основні фонди відносяться до 1-ої групи).

За наслідками перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.01.2012 № , яким позивачу зменшено суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 2227757,11 грн. (оскаржується позивачем в частині 247112,00 грн.).

Згідно із підпунктом 8.1.1 пункту 8.1 ст. 8 Закону № 334/94-ВР під терміном «амортизація» основних фондів і нематеріальних активів слід розуміти поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею.

Підпунктом 8.2.1 пункту 8.2 ст. 8 Закону № 334/94-ВР встановлено, що під терміном «основні фонди» слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у його господарській діяльності протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом.

Витрати на придбання будь-яких матеріальних цінностей, вартість яких не перевищує 1000 гривень, що призначені для використання у господарській діяльності платника податку, включаються до складу валових витрат платника податку в загальному порядку та враховуються для цілей застосування пункту 5.9 статті 5 зазначеного Закону.

Згідно із підпунктом 8.2.2 пункту 8.2 ст. 8 Закону № 334/94-ВР основні фонди підлягають розподілу за такими групами: група 1 - будівлі, споруди, їх структурні компоненти та передавальні пристрої, в тому числі жилі будинки та їх частини (квартири і місця загального користування), вартість капітального поліпшення землі; група 2 - автомобільний транспорт та вузли (запасні частини) до нього; меблі; побутові електронні, оптичні, електромеханічні прилади та інструменти, інше конторське (офісне) обладнання, устаткування та приладдя до них; група 3 - будь-які інші основні фонди, не включені до груп 1, 2 і 4; група 4 - електронно-обчислювальні машини, інші машини для автоматичного оброблення інформації, пов'язані з ними засоби зчитування або друку інформації, інші інформаційні системи, комп'ютерні програми, телефони (у тому числі стільникові), мікрофони і рації, вартість яких перевищує вартість малоцінних товарів (предметів).

Норми амортизації встановлюються у відсотках до балансової вартості кожної з груп основних фондів на початок звітного (податкового) періоду в такому розмірі (в розрахунку на податковий квартал): група 1 - 2 відсотки; група 2 - 10 відсотків; група 3 - 6 відсотків; група 4 - 15 відсотків (підпункт 8.6.1 пункту 8.6 ст.8 Закону № 334/94-ВР).

У судовому процесі встановлено, що позивач придбавав комутатори, маршрутизатори, джерела безперебійного живлення та системи відеоспостереження, які для визначення норм амортизації відносив до складу 4-ї та 3-ї груп основних фондів відповідно. Податковий орган, зменшуючи у податковому обліку позивача амортизаційні відрахування на загальну суму 247112,00 грн., виходив з того, що вище перелічені основні фонди відносяться до 1-ї групи.

За призначенням комутатори придбані банком з метою підключення до мережі комп'ютерного обладнання, маршрутизатори використовувались для підключення банкоматів до комп'ютерних мереж, джерела безперебійного живлення - для забезпечення безперебійної роботи комп'ютерних систем банку, системи відеоспостереження - для запису та зберігання відеоінформації.

Суд обґрунтовано відхилив довід СДПІ про віднесення вказаних пристроїв до першої групи основних фондів, оскільки, за приписами підпункту 8.2.2 пункту 8.2 статті 8 Закону № 334/94-ВР до першої групи відносяться передавальні пристрої саме будівель та споруд, якими перелічене обладнання не є.

Застосовуючи наведені правові норми, суди попередніх інстанцій виходили з технічних характеристик та цільового призначення комутаторів, маршрутизаторів, джерел безперебійного живлення, систем відео-спостереження та дійшли правильного висновку, що вказані основні фонди не відносяться до 1-ї групи і що позивач правомірно нарахував амортизацію на балансову вартість цього обладнання в податковому обліку за ставками, встановленими для 4-ї та 3-ї груп основних фондів.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність цього висновку, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Окружної державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.03.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.В. Вербицька
підписМ.П. Зайцев