Справа № 336/8799/14-а (2-а/336/227/2014)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2015 рокусправа № 336/8799/14-а (2-а/336/227/2014)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

розглянувши у судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання призначити пенсію, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя (далі - відповідач) в якому, просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення міжвідомчої комісії по вирішенню спірних питань при призначені та виплаті пенсії Управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, оформлене протоколом №265 від 08.05.2014 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії за віком;

- зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком з моменту звернення до Управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя та здійснювати виплату на банківський рахунок зазначений в заяві.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2014 року в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову в якій позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що висновки суду першої інстанції є хибними, постанова незаконна, необґрунтована, протиправна, порушує права та законні інтереси позивача, всупереч вимогам Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та рішенню Конституційного Суду України від 07.10.2009 року.

Сторони, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у грудні 2000 року виїхав на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччини, з 16.02.2000 року його прийнято на консульській облік в посольство України у Федеративній Республіці Німеччині.

До грудня 2000 року ОСОБА_1 постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: м.запоріжжя, вул. Курортна, буд.33, що підтверджується довідкою голови квартального комітету №94 від 30.05.2014 року (а.с.18) та довідкою Управління державної міграційної служби україни в Запорізькій області від 05.06.2014 року №2301/01-4567 (а.с.17).

З 01.09.1968 року по 01.11.2000 року ОСОБА_1 працював на території України та має більше 32 років загального трудового стажу, що підтверджується трудовою книжкою, та довідками з місць роботи, які наявні в матеріалах справи.

29.04.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії у зв'язку з досягнення 60 років та набуття права на пенсію за віком (а.с.12-14).

08.05.2014 року рішенням міжвідомчої комісії по вирішенню спірних питань при призначені та виплаті пенсії, оформлене протоколом №265 від 08.05.2014 року, позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком, посилаючись на відсутність документу, що посвідчує особу та місце проживання (а.с.15).

14.10.2014 року позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії, долучивши до неї довідку Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області від 05.06.2014 року та довідку голови квартального комітету №94 від 30.05.2014 року, що підтверджує проживання та реєстрацію в Шевченківському районі м.Запоріжжя.

Листом від 03.11.2014 року №418/01 відповідач відмовив в призначені пенсії (а.с.16).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач не має права на призначення пенсії у зв'язку з тим, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсія не призначається.

Суд апеляційної інстанції не погоджується зі вказаним обґрунтованим висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Протоколом № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини ч.3 ст. 2 передбачено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Частиною першою статті 92 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" визначено, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

У той же час, статтею 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частиною першою статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно зі ст.2 Закону України "Про громадянство України" якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Пенсія призначається відповідно до порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11246.

Згідно Постанови Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» п. 1.1 заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 7 Порядку встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, документи про місце проживання (реєстрації) заявника.

Відповідно до п.16 передбачено що особа, яка зверталася за пенсією повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік.

Згідно з п. 29 Порядку передбачено, що за документ, який засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

Враховуючи, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, досягнув 60-річного віку, набув необхідного страхового стажу, протягом якого здійснювалось його соціальне страхування, а також зважаючи на вищу юридичну силу Конституції України поряд із Законом України "Про пенсійне забезпечення" і більш пізнє прийняття Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до положень якого позивач має право на призначення пенсії, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неправомірність відмови Управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя у призначення пенсії.

На підставі ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування" пенсія призначається з дня звернення з заявою про призначення пенсії. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший п. 5 Порядку, як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії - 29.04.2014 року.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити, а постанову суду - скасувати та прийняти нове рішення.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2014 року - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2014 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати протиправним та скасувати рішення міжвідомчої комісії по вирішенню спірних питань при призначені та виплаті пенсії Управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, оформлене протоколом №265 від 08.05.2014 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії за віком.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком з моменту звернення до Управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, а саме з 29.04.2014 року та здійснювати виплату на банківський рахунок зазначений в заяві.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту винесення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня викладення повного тексту постанови.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Т.С. Прокопчук