Справа № 803/226/15-а
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. ЛуцькСправа № 803/226/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

cудді Смокович В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Луцьку адміністративну справу за позовом Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Нововолинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Нововолинська ОДПІ, позивач, інспекція) звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, відповідач, підприємець) про стягнення податкового боргу у розмірі 961,53 грн в дохід місцевого бюджету міста Нововолинська.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач перебуває на обліку як платник податків у Нововолинській ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області та всупереч вимогам податкового законодавства не сплатив узгоджені грошові зобов'язання у розмірі 961,53 грн. Заборгованість підприємця виникла внаслідок несплати єдиного податку у розмірі 961,53 грн за вісім податкових періодів з листопада по грудень 2013 року та з січня по червень 2014 року. Інспекція вказує, що вживала заходи досудового погашення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги. Вказані заходи не призвели до погашення податкової заборгованості відповідача. Оскільки ФОП ОСОБА_1 не сплачено податкові зобов'язання, тому позивач вважає зазначені зобов'язання узгодженими та просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету міста Нововолинська податковий борг у розмірі 961,53 грн.

В судове засідання представник позивача не прибув, проте у клопотанні від 25 лютого 2015 року просить суд розгляд справи проводити без участі представника інспекції, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.32).

Відповідач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, в судове засідання не прибув, однак у заяві від 20 лютого 2015 року просить суд розгляд справи проводити без його участі, проти позову не заперечує (а.с.29).

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 03 березня 2015 року судовий розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 14 січня 2011 року зареєстрований як фізична-особа підприємець Виконавчим комітетом Нововолинської міської ради Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія НОМЕР_2 (а.с.4).

Відповідач з 17 січня 2011 року взятий на облік у Нововолинській ОДПІ, що підтверджується довідкою за формою №4-ОПП від 18 січня 2011 року №7 (а.с.5).

Як вбачається з матеріалів справи, 12 червня 2013 року відповідач звернувся до інспекції з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, у якій він обрав першу групу оподаткування за ставкою 10 відсотків від розміру мінімальної заробітної плати. ФОП ОСОБА_1 вказав, що буде здійснювати підприємницьку діяльність за кодом 47.82 згідно КВЕД (а.с.7-8).

Відповідно до пункту 294.3 статті 294 Податкового кодексу України (далі - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для суб'єктів господарювання, які перейшли на сплату єдиного податку із сплати інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, що настає за наступним податковим (звітним) кварталом, у якому таким особам виписано свідоцтво платника єдиного податку, і закінчується останнім календарним днем останнього місяця такого періоду.

Відтак, з липня 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є платником єдиного податку першої групи.

За правилами пункту 293.2 статті 293 Податкового кодексу України, фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Обрана підприємцем ставка податку відповідає вимогам вищезазначеної норми законодавства та рішенню Нововолинської міської ради Волинської області від 04 січня 2012 року №14/29, відповідно до якого ставка єдиного податку для платників податків, які займаються підприємницькою діяльність за КВЕД 47.82 становить 10 відсотків (а.с.14 -зворот).

Згідно пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Пунктом 295.2 цієї ж статті визначено, нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Таким чином, на підставі поданої ФОП ОСОБА_1 заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 12 червня 2013 року, останій з липня 2013 року був зобов'язаний сплачувати єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Законом України "Про державний бюджет України на 2013 рік" з січня 2013 року встановлена мінімальна заробітна плата у розмірі 1147,00 грн.

Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік" з січня 2014 року встановлена мінімальна заробітна плата у розмірі 1218,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з листопада 2013 року був зобов'язаний сплачувати єдиний податок у розмірі 114,70 грн. щомісяця, а з січня 2014 року - 121,80 грн.

Відтак, за вісім податкових періодів з листопада по грудень 2013 року відповідач повинен сплатити єдиний податок у загальному розмірі 229,40 грн та з січня по червень 2014 року - 730,80 грн. Загальний розмір заборгованості 960,20 грн. Однак, добровільно цього не виконав, що підтверджується розрахунком податкового боргу ФОП ОСОБА_1 станом на 06 листопада 2014 року та карткою особового рахунку (а.с.10, 12-13).

Доказів сплати вищезазначеної заборгованості або заперечень щодо її розміру відповідачем суду не надано.

Судом встановлено, що позивач, суб'єкт владних повноважень, вживав заходів досудового погашення заборгованості шляхом направлення відповідачу податкової вимоги від 17 березня 2014 року №222-25 форми «Ф», однак вказані заходи досудового стягнення не призвели до погашення заборгованості (а.с.6).

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з підпунктами 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання; грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, заборгованість фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з єдиного податку у загальному розмірі 961,53 грн є податковим боргом підприємця.

Відповідно до пункту 41.5 статті 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Статтею 20 Податкового кодексу України встановлені права податкового органу. Зокрема, згідно з підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини, а також стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Оскільки матеріалами справи підтверджена наявність у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 961,53 грн і на день розгляду справи доказів зворотнього суду не надано, тому суд дійшов висновку, що вимоги Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 961,53 грн є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись частиною четвертою статті 122, статтями 160, 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь місцевого бюджету міста Нововолинська податковий борг з єдиного податку у розмірі 961,53 грн (дев'ятсот шістдесят одна гривня п'ятдесят три копійки).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В. І. Смокович