Справа № 263/5864/14-а
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ікорська Є.С.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року справа № 263/5864/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:головуючого - судді Шальєвої В.А.,суддів Компанієць І.Д., Васильєва І.А.,розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Донецького апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18.07.2014 р. в справі № 263/5864/14-а за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати з 01.01.2014 р. підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, визнати право позивача на отримання зазначеного підвищення до пенсії, зобов'язати відповідача з 01.01.2014 р. провести нарахування та виплату підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18.07.2014 р. адміністративний позов задоволений, визнано протиправною бездіяльність та зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії позивачу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на підставі Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 1 січня 2014 р.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким в задоволені позовної заяви відмовити у повному обсязі, в обґрунтування якої посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які полягають у тому, що судом не враховано положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», якими встановлено, що виплата підвищення дітям війни проводиться в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. На виконання цих вимог закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1381 від 28.12.2011 р., яким визначено розмір підвищення дітям війни 7% прожиткового мінімуму, встановлено законом для осіб, які втратили працездатність. Крім того, посилається на Рішення Конституційного Суду України в справі № 3-рп/2012.

Особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у зв'язку з чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач належить до соціальної групи діти війни, що підтверджується посвідченням, та користується правами і пільгами, встановленими Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу підвищення до пенсії проводилось у розмірі 66,43 грн. та фінансувалось за рахунок коштів Державного бюджету.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.2006 р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Статтею 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цими законами, на 2007 та 2008 роки було зупинено, зокрема, дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Поряд з цим, 09.07.2007 р. Конституційним Судом України у справі № 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) ухвалено Рішення № 6-рп/2007, відповідно до якого, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема, п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 489-V від 19.12.2006 року, а також рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Конституційний Суд України відзначив, що положеннями Закону України про Державний бюджет України не можуть скасовуватися чи змінюватися обсяги прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій громадян, передбачених іншими законами України, не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

Таким чином, з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до 22.07.2011 року спірні відносини регулювалися відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції Закону, яка діяла до 01 січня 2007 року, відповідно до якої дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Під час апеляційного провадження з'ясовано, що статтею 67 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено, що норми і положення статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Зазначені норми набрали чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме з 3 серпня 2014 року, оскільки опублікуванні в газеті «Голос України» за 2 серпня 2014 року.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верст населення», яка набрала чинності 1 січня 2012 року та діє по цей час встановлено, що дітям війни (крім тих, на кого розповсюджується дія Законів України «Про статус ветеранів війн, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання або державної соціальної допомоги, які виплачуються замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», проводиться в розмірі 7 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

У зв'язку з прийняттям зазначеного нормативно-правового акту терміни застосування положень статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» до 3 серпня 2014 року здійснюються у порядку та розмірах встановлених наведеним законом, а з 3 серпня 2014 року у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Зазначене позбавляє можливості залишення без змін постанову суду першої інстанції щодо не визначення кінцевої дати виплати встановленої судом доплати, і призводить до необхідності зміни постанови суду першої інстанції. Вказана зміна обумовлена передчасним вирішенням судом першої інстанції спору на майбутнє, без наявності об'єкту судового захисту в момент прийняття судового рішення.

Підставою для зміни судового рішення є помилкове застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а саме пункту другого частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов'язавши відповідача до вчинення певних дій, суд не визначив термін зазначеної певності.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішена справа, але з помилковим застосуванням норм матеріального права, що є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198, 201, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18 липня 2014 р. в справі № 263/5864/14-а задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18 липня 2014 р. в справі № 263/5864/14-а змінити.

В абзаці другому резолютивної частини постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18 липня 2014 року в справі № 263/5864/14-а, після слів «з 1 січня 2014 року» доповнити словами наступного змісту «по 02 серпня 2014 року».

В іншій частини постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: В.А.Шальєва

Судді: І.Д.Компанієць

І.А.Васильєва