Справа № 2а-1970/3137/12
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2015 р. м. Київ К/800/67824/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді Муравйов О. В. Вербицька О. В. Маринчак Н. Є.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргуТернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області
на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2014 року
у справі№ 2а-1970/3137/12 (175160/12/9104)
за позовомТернопільської об'єднаної державної податкової інспекції
до Приватного акціонерного товариства «Надзбруччя-Лада»
простягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.09.2012 року у справі № 2а-1970/3137/12 (175160/12/9104) позов задоволено. Стягнуто з рахунків ПрАТ «Надзбруччя-Лада» кошти в розмірі податкового боргу по податку на додану вартість в сумі 75 640,11 грн., в тому числі: основного платежу - 67 491,00 грн., штрафної санкції - 7 773,80 грн., пені - 375,31 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2014 року апеляційну скаргу ПрАТ «Надзбруччя-Лада» задоволено частково. Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.09.2012 року у справі № 2а-1970/3137/12 скасовано. Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою апеляційного суду, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, залишити в силі постанову суду першої інстанції. Свої вимоги заявник обґрунтовує порушенням судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

З наданих документів вбачається, що позивач в силу ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає заміні правонаступником Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Тернопільській області.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не спростовано доводи позивача, не надано доказів сплати податкового боргу, вжиті податковим органом заходи не призвели до його погашення.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в позову, оскільки процедура стягнення податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків може бути ініційована шляхом внесення подання в порядку ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком апеляційного суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

У справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи вчинені вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (п. 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з довідкою податкового органу про наявність податкового боргу за ПрАТ «Надзбруччя-Лада» рахується податковий борг станом на 03.08.2012 року в сумі 102 848,88 грн., з яких по податку на додану вартість - 101 089,63 грн. (в тому числі 82 395,91 грн. - основного платежу; 17 191,21 грн. - штрафних санкцій; 1 502,51 грн. - пені), по штрафних санкціях за порушення законодавства про патентування та порушення норм з регулювання обігу готівки - 1 759,25 грн. (за неподатковими зобов'язаннями боргу не заявлений до стягнення).

Частина заборгованості по податку на додану вартість в розмірі 59 389,79 грн., з яких 48 845,18 грн. - основного платежу, 9 417,41 грн. - штрафних санкцій, 1 127,20 грн. - пені, вже стягнута з відповідача постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.11.2011 року у справі № 2-а-1970/3571/11 та сплачена відповідачем на суму 33 940,27 грн. (залишок боргу не стягнутий примусово по судовому рішенню становить 59 389,79 грн. - 33 940,27 грн. = 25449,52 грн.).

В даній адміністративній справі до стягнення заявлений податковий борг по податку на додану вартість в сумі 75 640,11 грн., з яких 67 491,00 грн. - основного платежу, 7 773,80 грн. - штрафних санкції, 375,31 грн. - пені.

Податковий борг по податку на додану вартість виник у зв'язку з несплатою відповідачем узгоджених податкових зобов'язань, визначених платником податків самостійно у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період з жовтня 2011 року по червень 2012 року та несплатою узгоджених сум грошових зобов'язань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції:

- № від 02.12.2011 року про визначення штрафних санкцій в сумі 1 920,20 грн.

- № від 12.01.2012 року про визначення штрафних санкцій в сумі 5 853,60 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті у зв'язку із порушення платником податків термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків, встановлених п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст.203 Податкового кодексу України.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем у встановленому законом порядку податкові повідомлення-рішення не були оскаржені, а узгодженні суми грошових зобов'язань своєчасно не сплачені та набули статусу податкового боргу.

Крім того, відповідачу нараховано на суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість, не сплачених у встановлені законодавством строки, пеню у розмірі 375,31 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що з метою погашення податкового боргу позивачем надіслана ПрАТ «Надзбруччя-Лада» податкова вимога № 110 від 28.01.2011 року.

Вжиті заходи не призвели до сплати податкового боргу відповідачем.

Податковий борг з моменту надіслання податкової вимоги не переривався.

Пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачає, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексуУкраїни орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п. п. 95.2, 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України).

Згідно із пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Оскільки судом першої інстанції встановлено, що відповідач не надав доказів сплати податкового боргу, вжиті податковим органом заходи не призвели до його погашення, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Посилання суду апеляційної інстанції про те, що порядок розгляду стягнення податкового боргу з рахунків передбачає звернення податкового органу з поданням в порядку ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, а лише в разі відмови в прийнятті подання заявник має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку, підлягають відхиленню, адже вищенаведені положення Податкового кодексу України не встановлюють імперативної умови звернення в порядку ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, як обов'язкової передумови для подання позову про стягнення податкового боргу для розгляду в загальному порядку позовного провадження.

Отже, прийняте апеляційним судом нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції - залишенню в силі відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин касаційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Замінити позивача правонаступником Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Тернопільській області.

Касаційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2014 року у справі № 2а-1970/3137/12 (175160/12/9104) скасувати.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.09.2012 року у справі № 2а-1970/3137/12 (175160/12/9104) залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. В. Муравйов

Судді О. В. Вербицька

Н. Є. Маринчак