Справа № 377/1197/14-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 377/1197/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Орел А.С. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

26 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кобаля М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Славутич Київської області на постанову Славутицького міського суду Київської області від 27 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Славутич Київської області про визнання дій неправомірними і зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку додаткової пенсії та доплати до пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Славутич Київської області (далі - Відповідач) у якому просив:

- визнати неправомірними дії управління пенсійного Фонду України у м. Славутичі Київської області про відмову у перерахунку та виплаті пенсії у відповідності до ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язати управління пенсійного Фонду України у м. Славутичі Київської області зробити перерахунок та виплачувати з 1 липня 2014 року підвищення до пенсії на одну мінімальну заробітну плату, встановлену законом, відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, з наступним перерахунком при зміні розміру мінімальної пенсії за віком та мінімальної заробітної плати;

- зобов'язати управління пенсійного Фонду України у м. Славутичі Київської області зробити перерахунок та виплачувати з 1 липня 2014 року додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до категорії 2 відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 27 листопада 2014 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області як одержувач пенсії, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році і має відповідне посвідчення категорії 2 серії НОМЕР_1, видане Київською обласною державною адміністрацією 05.08.2003 р. (а.с.8).

З 21 серпня 2012 року йому призначена пенсія за віком за умовами роботи по Списку № 1 та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю як постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС категорії 2.

З 3 грудня 2012 року позивач звільнений з роботи по ст. 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію.

2 січня 2013 року позивач подав до УПФУ в м. Славутичі заяву про встановлення доплати до пенсії за проживання в зоні радіоактивного забруднення та копії документів, які підтверджують припинення роботи.

Розпорядженням УПФУ в м. Славутичі від 04.01.2013 р. проведено перерахунок пенсії позивача у зв'язку із звільненням з роботи та призначено з 04.12.2012 р. пенсію у розмірі 5450,17 грн. з розрахунку: пенсія за віком - 5285,85 грн.; додаткова пенсія потерпілому від аварії на ЧАЕС категорії 2 - 159,12 грн.; підвищення непрацюючому пенсіонеру, що прож. в зоні посиленого радіоекологічного контролю - 5,20 грн..

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (від 28 лютого 1991 року № 796-XII) пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі по тексту - Закон) починаючи з 01.07.2014 року по 03.08.2014 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 39 Закону потерпілим 2 категорії, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю здійснюються виплати у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 51 Закону, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорій 2 призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладене позивач має право на одержання щомісячної додаткової пенсії 30 % мінімальної пенсії за віком, а розмір пенсії не може бути нижчим однієї мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 17 ч. 1 с. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки, запобігання виникненню та ліквідації надзвичайних ситуацій та наслідків стихійного лиха.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 № 3-рп/2012, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Проте, починаючи з 01.01.2014, Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014, не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема ст.ст. 39, 51 вказаного Закону.

Виходячи з принципів адміністративного судочинства - верховенства права та пріоритетності Законів над іншими нормативними актами, при визначенні розміру пенсії, з 01 січня 2014 року застосуванню підлягають норми ст.ст. 39, 51 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 № 1210 (із змінами та доповненнями).

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 183-2 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Управління Пенсійного фонду України в м. Славутич Київської області - залишити без задоволення, а постанову Славутицького міського суду Київської області від 27 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.О. Аліменко

Судді: Н.В. Безименна

М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кобаль М.І.