Справа № 806/4032/14
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року Житомир справа № 806/4032/14

час прийняття: 15 год. 30 хв. категорія 8.3.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сичової О.П.,

за участі секретаря Шевчук Т.А.,

за участі представника позивача Оноприєнко В.Ф.,

за участі представника відповідача Забродської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 24.06.2014 р. №,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним позовом, в якому просило визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 24.06.2014 р. №. В обґрунтування позову зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення було прийняте без врахування всіх обставин та в порушення вимог чинного законодавства, яким регулюються правовідносини, що були предметом перевірки.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов.

Проаналізувавши досліджені докази у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм" перебуває на податковому обліку в Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області.

З 13 травня 2014 року по 19 травня 2014 року посадовою особою Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм" з питань фінансово-господарських взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю "Вектор ХХІ" за лютий 2014 року.

Перевіркою встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм" було порушено п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту по рядку 19 Податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2014 року в сумі 1197367 грн.

За результатами вказаної перевірки було складено акт №3098/06-25-22-02/35905571 від 23.05.2014 року.

29 травня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм" були подані до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області заперечення на акт №3098/06-25-22-02/35905571 від 23.05.2014 року.

У зв'язку із надходженням заперечення на акт перевірки та з метою дослідження обставин викладених в йому, Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області на підставі ст.20, ст.75, ст.78, ст.82 Податкового кодексу України була призначена позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм" з питань, що стали предметом оскарження з 05.06.2014 року терміном на 5 робочих днів.

Проведеною перевіркою на заперечення позивача, контролюючим органом повторно встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм" було порушено п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту по рядку 19 Податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2014 року в сумі 1197367 грн.

За результатами даної перевірки контролюючим органом складено акт від 19.06.2014 року №3932/06-25-22-02/35905571 на підставі якого 24 червня 2014 року Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області було прийнято податкове повідомлення - рішення № про зменшення позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за лютий 2014 року в сумі 1197367,00 грн.

Не погоджуючись із порушеннями встановленими перевіркою Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області та після оскарження податкового повідомлення-рішення від 24.06.2014 р. № в адміністративному порядку, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "Укрполіскорм" (Замовник) та ТОВ "Вектор ХХІ" (Генпідрядник) укладено договір генерального підряду на капітальне будівництво № 12-07-27 від 27.07.2012 року про будівництво Комплексу житлової та громадської забудови по вул. Горького в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області.

На виконання умов договору генерального підряду на капітальне будівництво №12-07-27 від 27.07.2012 року ТОВ "Вектор ХХІ" надало позивачу податкові накладні №1 від 08.01.2014 року, №2 від 09.01.2014 року, №4 від 10.01.2014 року, №5 від 13.01.2014 року, №6 від 14.01.2014 року, №7 від 17.01.2014 року, №8 від 21.01.2014 року, №9 від 22.01.2014 року, №10 від 23.01.2014 року, №11 від 27.01.2014 року, №12 від 28.01.2014 року, №13 від 29.01.2014 року, №15 від 30.01.2014 року, №16 від 31.01.2014 року, №1 від 03.02.2014 року, №2 від 06.02.2014 року, №3 від 10.02.2014 року, №4 від 11.02.2014 року, №5 від 14.02.2014 року, №6 від 18.02.2014 року, №7 від 24.02.2014 року, №8 від 25.02.2014 року, №10 від 19.02.2014 року, №11 від 27.02.2014 року, №12 від 28.02.2014 року із зазначенням номенклатури товарів/послуг продавця "передоплата за монтажно-будівельні роботи", за якими ТОВ "Укрполіскорм" до податкового кредиту віднесено 1197366,67 грн. за лютий 2014 року, оскільки дані податкові накладні були отримані останнім 28.02.2014 року.

Виконання договору генерального підряду на капітальне будівництво №12-07-27 від 27.07.2012 року ТОВ "Вектор ХХІ" підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, довідками про вартість виконаних будівельних робіт/та витрат/ форми КБ-3 та графіком виконання - будівельно-монтажних робіт, графіками будівництва та фінансування, договірною ціною на будівництво, реєстром отриманих та виданих податкових накладних.

Оплата позивачем за виконані будівельні роботи ТОВ "Вектор ХХІ" підтверджується банківськими виписками по особовим рахункам.

Оцінивши зазначений правочин за правилами ст.86 КАС України, суд відзначає, що він був укладений між правоздатними і дієздатними юридичними особами, за формою та змістом не суперечить закону, його сторони мають правовий статус платників ПДВ.

Таким чином, зазначений договір визнається судом належними та допустимими доказом наявності між позивачем та контрагентом позивача факту вчинення правочину в розумінні ст.202 Цивільного кодексу України.

Оцінивши перелічені первинні та інші документи, суд відмічає, що вони не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак враховуються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Разом з тим, судом встановлено, що податкові накладні №1 від 08.01.2014 року, №2 від 09.01.2014 року, №4 від 10.01.2014 року, №5 від 13.01.2014 року, №6 від 14.01.2014 року, №8 від 21.01.2014 року, №9 від 22.01.2014 року, №11 від 27.01.2014 року, №12 від 28.01.2014 року, №13 від 29.01.2014 року, №15 від 30.01.2014 року, №1 від 03.02.2014 року, №2 від 06.02.2014 року, №3 від 10.02.2014 року, №4 від 11.02.2014 року, №5 від 14.02.2014 року, №6 від 18.02.2014 року, №7 від 24.02.2014 року, №8 від 25.02.2014 року, №10 від 19.02.2014 року, №11 від 27.02.2014 року, на загальну суму ПДВ 1171200,01 грн. є в двох примірниках, а підпис, що скріплює ці податкові накладні при їх видачі покупцям, належать різним особам.

Однак, зміст вказаних податкових накладних у примірнику, який підписаний головним бухгалтером ТОВ "Вектор ХХІ" ОСОБА_3 та примірнику, який підписаний головним бухгалтером ТОВ "Вектор ХХІ" ОСОБА_4 нічим не відрізняється, окрім підпису, що відповідачем не заперечується.

Слід відзначити, що відповідно до правової позиції Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 02 липня 2013р. по справі № К/9991/55933/12 формальні недоліки первинних документів, повинні оцінюватися у сукупності з іншими обставинами справи. Перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції. В свою чергу, реальність господарської операції визначається фактом руху активів та зміною стану зобов'язань суб'єкта господарювання, а також наявністю інших юридичних фактів, що зумовлені власне результатами досягнення ділової мети у процесі здійснення законної підприємницької діяльності.

Судом також враховано, що відповідачем під час розгляду справи не було надано доказів на підтвердження фіктивності зазначених документів, або на несумісність зазначених в документах робіт чи послуг з власною господарською діяльністю позивача. У ході перевірки відповідачем не встановлено проведення ним збиткових операцій, взаємопов'язаності позивача та вказаного контрагента, обізнаності щодо обставин господарювання один одного, вчинення ними узгоджених дій щодо отримання будь-якої вигоди (в тому числі і податкової).

З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем та його контрагентом зобов'язань за спірним правочином.

Відповідно до п.п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 4 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1. ст. 198 Податкового кодексу передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, в якій зазначаються в окремих рядках певні обов'язкові реквізити.

Приписами пункту 201.4. ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу). У разі, якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

З огляду на викладені норми Податкового кодексу України можна дійти висновку про існування декількох підстав для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника ПДВ виникає право на податковий кредит.

Отже, фактичні обставини об'єктивно засвідчують здійснення господарської діяльності між позивачем та ТОВ "Вектор ХХІ" і правомірність нарахування податкового кредиту, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин. Зазначене зумовлює хибність висновків податкового органу про порушення позивачем п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України.

Що стосується різних підписів на примірниках податкових накладних у паперовому вигляді, що на думку податкового органу є порушенням Податкового кодексу України, то суд зазначає наступне.

П. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, передбачено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних затверджено Постановою КМ України від 29.12.2010 року № 1246.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п. 201.2 ст. 201 Податкового кодексу України).

Форма податкової накладної та порядок заповнення податкової накладної затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 року № 10, який діяв в березні 2014 року.

В п. 5 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженому Постановою КМ України від 29.12.2010 року № 1246, вказаного, що після складення податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі на них накладається електронний цифровий підпис посадових осіб платника податку у такому порядку: першим - електронний цифровий підпис головного бухгалтера (бухгалтера) або електронний цифровий підпис керівника; другим - електронний цифровий підпис, що є аналогом відбитка печатки продавця.

Згідно з п. 18 Порядку заповнення податкової накладної, затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 року № 10, всі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати постачання товарів/послуг, та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця. Податкова накладна не підписується покупцем товарів/послуг і не скріплюється його печаткою.

Нормативно-правовими актами, що діяли станом на момент заповнення ТОВ "Вектор ХХІ" податкових накладних, не було передбачено, що електронний підпис на податковій накладній в електронній формі та підпис на податковій накладній у паперовому вигляді повинен належати одній особі, а у разі складання податкової накладної в електронній формі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Представник позивача в ході судового розгляду справи пояснив, що примірники податкових накладних містять різні підписи бухгалтерів підприємства, у зв'язку з тим, що оригінали цих накладних були підписані головним бухгалтером контрагента, який працював на момент їх надання замовнику (позивачу). Однак вони були надані контролюючому органу на перевірку. Копії податкових накладних були завірені підписом головного бухгалтера контрагента, який працював на момент перевірки. Зазначив, що підписання копій податкових накладних іншою особою було здійснено з метою надання їх на перевірку контролюючого органу, яка відбувалась одночасно.

Зазначені пояснення представника позивача були підтверджені представником відповідача Сваричевською І.П., яка зокрема вказала, що оригінали податкових накладних за підписом ОСОБА_3 перебували на перевірці в контролюючого органу.

В свою чергу, судом встановлено, що зміна посади головного бухгалтера ТОВ "Вектор ХХІ" підтверджується відповідними наказами останнього, копії яких містяться в матеріалах справи.

У зв'язку із зазначеним та беручи до уваги, що податкові накладні в електронній формі оформлені відповідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України, що відповідач не заперечує, то суд вважає, що у позивача було право віднести до податкового кредиту суми ПДВ, відображені в цих податкових накладних.

Посилання представника відповідача на те, що позивачем до перевірки та до суду надані два різні договори підряду №12-07-27 від 27.07.2012 року , а саме: стосовно наявності розбіжностей в пунктах 3.3 та 4.2, судом до уваги не береться, оскільки представник контролюючого органу на надав до суду доказів визнання недійсним вказаного договору в судовому порядку.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач не доказав правомірності спірного рішення, а тому воно є неправомірним.

Відповідно до ст. 94 КАС України, суд присуджує позивачу понесені ним судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд,

постановив:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області № від 24.06.2014 р.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова

Повний текст постанови виготовлено: 03 березня 2015 р.