Справа № 816/957/14
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Київ К/800/48552/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03 червня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної реєстраційної служби України, Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Березуцького Є.Ю., Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Дурицької М.Є. про визнання нечинними рішень та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2014 року фізична особа - підприємець ОСОБА_4 пред'явила позов до Державної реєстраційної служби Головного управління юстиції м. Києва, відділу Державної реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області про (з урахуванням уточнених позовних вимог):

- визнання протиправними дій відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області щодо сканування поданих заяв про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та сканування доданих до заяв документів згідно карток прийому заяви № № 10822362, 10820459, 10818356, 10817344, 10809715, 10808650, 10805832, 10804433, 10800760, 10832797, 10830556, 10830144, 10828638, 10826576 і направлення їх для прийняття рішення до Державної реєстраційної служби України;

- визнання нечинними та скасування рішень Державної реєстраційної служби України від 12 лютого 2014 року щодо прийняття державним реєстратором Берузуцьким Є.Ю. рішення про відмову в державній реєстрації права на нерухоме майно за позивачем, що знаходиться по АДРЕСА_3;

- визнання нечинними та скасування рішення Державної реєстраційної служби України від 12 лютого 2014 року та від 04 березня 2014 року про відмову в державній реєстрації права на нерухоме майно за позивачем, що знаходиться по АДРЕСА_3, прийнятих державним реєстратором Дурицькою М.Є.;

- зобов'язання відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області зареєструвати право власності за позивачем на нерухоме майно, що знаходиться по АДРЕСА_3.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що рішенням постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 18 жовтня 2006 року по справі № 11/4 визнано за ОСОБА_8 право власності на 613,30 кв.м автогаражів згідно зазначеної нумерації та зобов'язано приватного підприємця ОСОБА_4, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 передати до 01 листопада 2006 року позивачу ОСОБА_8, 36037 АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2 новозбудовані автогаражі в ряду, площею - 613,30 кв.м, які знаходяться по АДРЕСА_3.

Ухвалою постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 31 жовтня 2006 року у справі № 11/4 про роз'яснення рішення третейського суду від 18 жовтня 2006 року надано позивачу та відповідачу роз'яснення, які номера новозбудованих гаражів, в якому ряді та якою площею за рішення суду відійшли у власність до позивача, а які до відповідача. Згідно рішення третейського постійно діючого суду за відповідачем - приватним підприємцем ОСОБА_4 визнано право власності новозбудовані автогаражі загальною площею 628,31 кв.м., які розташовані по АДРЕСА_3.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2007 року у справі № 2а-12/07 адміністративний позов ОСОБА_8 задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність виконавчого комітету Ленінської районної ради у м. Полтаві щодо неприйняття в експлуатацію гаражів, розташованих по АДРЕСА_3; зобов'язано виконавчий комітет Ленінської районної у м. Полтаві ради прийняти в експлуатацію закінчені будівництвом гаражі, розташовані по АДРЕСА_3, площею 613,3 кв.м, що належать ОСОБА_8 та гаражі, площею 628,31 кв.м, що належать ПП ОСОБА_4 у порядку, встановленому законодавством.

На підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 18 жовтня 2006 року, ухвали від 31 жовтня 2006 року, постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2007 року комісією 16 квітня 2007 року складено акти про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, добудов, дачних та садових будинків і незначних цивільних споруд.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 04 квітня 2007 року за заявою ПП ОСОБА_4 про видачу виконавчого документу та зобов'язання Колективного підприємства Полтавське бюро технічного інвентаризації «Інвентаризатор» зареєструвати за нею право власності на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 18 жовтня 2006 року зобов'язано Колективне підприємство Полтавське бюро технічного інвентаризації «Інвентаризатор» зареєструвати за ПП ОСОБА_4 право власності на вказане нерухоме майно.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 29 червня 2011 року у справі № 2-79/11, яке набрало законної сили, позов прокурора Ленінського району м. Полтави в інтересах держави в особі Полтавської міської ради задоволено, зобов'язано ОСОБА_9 привести у придатний для використання стан, тобто знести на ній будь-які об'єкти будівництва, самовільно зайняту земельну ділянку площею 3450,6 кв.м, розташовану по АДРЕСА_3 та передати ділянку Полтавській міській раді.

11 лютого 2014 року ПП ОСОБА_4 звернулася до Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області із заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на гаражі.

Позивачем разом із заявами подані до Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, виписку з ЄДРПОУ, копію ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 04 травня 2007 року, копію ухвали постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 31 жовтня 2006 року № 11/4, копію рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 18 жовтня 2006 року № 11/4, технічні паспорти, акти про прийняття в експлуатацію.

11 лютого 2014 року заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 прийнято та складено картки прийому заяв.

В подальшому документи, подані позивачем до Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, відскановано та за допомогою програмного забезпечення передано на розгляд до Укрдержреєстру.

Рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно Березуцького Є.Ю. від 12 лютого 2014 року № № 10861759, 10858204, 10859622, 10859282 ПП ОСОБА_4 відмовлено у державній реєстрації права власності.

Рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно Дурицької М.Є. від 12 лютого 2014 року № № 10857698, 10859854, 10859615, 10859318, 10859061, 10858691, 10858438, 10858174, 10862729 та від 04 березня 2014 року № 11364295 ПП ОСОБА_4 відмовлено у державній реєстрації права власності.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог зазначив, що оскаржувані рішення прийняті відповідачем обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх положень законодавства, обставин даної справи та на підставі усіх матеріалів, які мають значення для конкретної ситуації, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції із таким висновком суду першої інстанції погодився та залишив постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03 червня 2014 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією суду апеляційної інстанції погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону.

Пунктом 1 наказу Міністерства юстиції України від 02 квітня 2013 року № 607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» передбачено, що у разі подання до структурних підрозділів територіальних органів Мінюсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру, заяви про державну реєстрацію права власності та/або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права), що виникають на підставі рішення суду, що набрало законної сили, де однією із сторін є юридична особа, та/або інший суб'єкт господарювання, та/або фізична особа - підприємець рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до додатка до цього наказу.

Згідно пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (далі - Порядок № 703) державна реєстрація, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до цього Порядку.

Пунктами 3, 4 Порядку передбачено, що протягом одного робочого дня з дати прийняття заяви орган державної реєстрації прав забезпечує виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом їх сканування та розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами законодавства у сфері електронних документів та електронного документообігу, а також електронного цифрового підпису. Відповідність електронних копій оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, оригіналам таких документів у паперовій формі забезпечує особа, яка їх виготовила.

Орган державної реєстрації прав у день прийняття відповідної заяви або рішення суду про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно або скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених пунктом 1 наказу, та виконання дій, передбачених пунктом 3 цього Порядку, за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передає таку заяву на розгляд до Укрдержреєстру.

Враховуючи зазначене колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанції про те, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області щодо сканування поданих заяв про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та сканування доданих до заяв документів згідно карток прийому заяви № № 10822362, 10820459, 10818356, 10817344, 10809715, 10808650, 10805832, 10804433, 10800760, 10832797, 10830556, 10830144, 10828638, 10826576 і направлення їх для прийняття рішення до Державної реєстраційної служби України задоволенню не підлягають з тих підстав, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно пунктів 26, 27 Порядку № 703 для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, серед іншого, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

05 березня 2009 року Законом України № 1076-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» внесено зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди», яка встановлює підвідомчість справ третейським судам.

Відповідно до вказаних змін третейські суди в порядку, передбаченому Законом України «Про третейські суди», можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема: справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство (пункт 6); справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки (пункт 7); справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 8); справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 13).

Згідно пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону не підлягають примусовому виконанню рішення третейських судів, прийняті до набрання чинності Законом і не виконані на день набрання чинності Законом, у справах, які відповідно до Закону не підвідомчі третейським судам.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що після 31 березня 2009 року не підлягають виконанню рішення третейських судів, прийняті до набрання чинності Законом і не виконані на день набрання чинності Законом, у справах, які відповідно до Закону не підвідомчі третейським судам.

Згідно пункту 46 Порядку № 703 для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього Порядку, подаються органові державної реєстрації прав документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку (крім випадків реконструкції квартири, житлового або нежитлового приміщення); витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер); документ, що зазначений у пункті 27 цього Порядку та підтверджує право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці (у разі проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.

Матеріалами справи підтверджено, що ПП ОСОБА_4 до своїх заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень додавалися акти про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, добудов, дачних та садових будинків і незначних цивільних споруд від 16 квітня 2007 року.

При цьому позивачем не додавалися до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень документи, що посвідчують речове право на земельну ділянку та документи, що підтверджують присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.

Частиною 4 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до пункту 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи та прийшли до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03 червня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: