Справа № 808/5819/14
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/5819/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2015 року

справа № 808/5819/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О. (доповідач)

суддів: Панченко О.М. Чередниченко В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державної податкової інспекції в Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду

від 04.11.2014р. у справі №808/5819/14

за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Локомотив дизель сервіс»

до:

про:

Державної податкової інспекції в Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

16.09.2014р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Локомотив дизель сервіс» (далі – ТОВ «Локомотив дизель сервіс») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції в Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі – ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ) про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення. / а.с. 3-7 том 1/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.09.2014р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №808/5819/14 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 1 том 1 /.

Відповідач, не погодившись з постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.11.2014р. у даній справі, подав апеляційну скаргу / а.с. 152-154 том 2/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з’ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив суд скасувати постанову суду першої інстанції від 04.11.2014р. та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи було з’ясовано усі обставини справи, які мали значення для її вирішення, постановлено у справі рішення без порушень норм чинного законодавства, у та просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 04.11.2014р. у даній справі залишити без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився. Відповідач про день, годину та місце розгляду даної справи апеляційним судом повідомлений належним чином / а.с. 160,161 том 2/, про поважність причин не явки свого представника у судове засідання, або про можливість розгляду справи у відсутність свого представника, суд у встановленому законом порядку не повідомив. За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу у відсутність представника відповідача.

Заслухавши у судовому засіданні представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ТОВ «Локомотив дизель сервіс», позивач у даній справі, ідентифікаційний код 32875459, зареєстровано як юридична особа 18.03.2004р. виконавчим комітетом Запорізької міської ради, та як платник податків, у тому числі ПДВ, підприємство перебуває на податковому обліку в ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя / а.с. 62-69 том 1/.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що відповідачем у період з 12.05.2014р. по 16.05.2014р. було проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань правильності нарахування сум ПДВ в податковій декларації з ПДВ за лютий 2014р, за результатами якої було складено акт № 75/08-30-22-11/32875459 від 23.05.2014р. (далі – акт перевірки) / а.с. 13-30 том 1/.

Як вбачається з наданої суду ксерокопії вищезазначеного акту перевірки, податковим органом за результатами перевірки було зроблено висновок про не підтвердження господарських відносин між позивачем та ТОВ «Делва ЛТД», їх вид, обсяг, у зв’язку з чим позивач не мав право на формування податкового кредиту по декларації з ПДВ за лютий 2014р. по контрагенту ТОВ «Делва ЛТД», надані позивачем документи по господарським операціям з зазначеними контрагентами не містять усіх обов'язкових реквізитів, не можуть вважатися первинними документами для цілей введення податкового обліку, тому відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем норм податкового законодавства – п. 185.1 ст. 185, п. 198.1,п. 198.2,п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.200.1., ст.. 200, п.201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України, що призвело до завищення витрат, які враховуються при визначені об’єкта оподаткування та завищення податкового кредиту, який сформовано за рахунок операцій з контрагентом ТОВ «Делва ЛТД» та заниження ПДВ у лютому 2014р. на суму 263021 грн.

Під час розгляду справи судом встановлено, що протягом перевіряємого періоду - лютий 2014р., позивачем укладено договори поставки товарів з ТОВ «Делва ЛТД» - №003/02-14 від 03.02.2014р. / а.с. 70-71 том 1/, №10/02-14 від 10.02.2014р. / а.с. 6-7 том 2/, 317/02-14 від 17.02.2014р. / а.с. 32-33 том 2/, №24/02-14 від 24.02.2014р. / а.с. 52-53 том 2/, контрагент позивача за цими договорами під час укладення договорів з позивачем та під час виконання сторонами своїх зобов’язань за цими правочинами був у встановлений чинним законодавством спосіб зареєстрований у якості юридичної особи та платника ПДВ, сторонами за договорами свої зобов’язання виконані у повному обсязі, так ТОВ «Делва ЛТД», поставлено товар у кількості і якості, яка визначена умовами вищенаведених договорів, а позивачем сплачено вартість товару, при цьому транспортування товару придбаного у ТОВ «Делва ЛТД» здійснювалось власним транспортом позивача – вантажно-пасажирським автомобілем Renault Trafik, держномер АР6881СЕ, отриманий від ТОВ «Делва ЛТД» товар позивачем у подальшому було використано у власній господарській діяльності під час виконання ним своїх зобов’язань щодо щомісячного обслуговування та ремонт тепловозів, які були укладені позивачем з ТОВ «Трансінвестсервіс» та ТОВ «ТИС-РУДА», при цьому позивачем відповідачу під час проведення перевірки та суду під час судового розгляду даної адміністративної справи було надано первинні документи за вищезазначеними правочинами, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов’язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України і які у розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є належними первинними документами на підставі яких здійснюється бухгалтерський облік та фінансова звітність за господарськими операціями суб’єктів господарювання, та які свідчать про фактичне виконання сторонами своїх зобов’язань за договорами з ТОВ «Делва ЛТД» - №003/02-14 від 03.02.2014р., №10/02-14 від 10.02.2014р., №17/02-14 від 17.02.2014р., №24/02-14 від 24.02.2014р., та подальше використання отриманих позивачем за цими договорами товарів (послуг) у власній господарській діяльності, і на підставі яких у відповідні звітні періоди позивачем формувались валові витрати підприємства та визначались податкові зобов’язання та податковий кредит / а.с. 70-113 том 1, а.а. 6-69, 70-107 том 2/, а тому колегія суддів вважає, що податковим органом зроблено неправомірний висновок щодо нереальності проведених позивачем господарських операцій з контрагентом ТОВ «Делва ЛТД» у лютому 2014р..

Щодо посилань податкового органу у акті перевірки та під час розгляду даної адміністративної справи, як на обґрунтування правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення, яке є предметом оскарження у даній справі, на акт про неможливість проведення зустрічної перевірки контрагента позивача - ТОВ «Делва ЛТД» №816/223/38905373 від 04.04.2014р. , який складено ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська / а.с. 117-123/, то постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2014р. у справі №804/4965/14 серед іншого визнано протиправними дії ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо проведення зустрічної звірки ТОВ «Делва ЛТД» за результатами якої складено акт №816/223/38905373 від 04.04.2014р. / а.с. 9-12 том 1/.

Також колегія суддів критично оцінює посилання податкового органу під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом, в обґрунтування зроблених ним за результатами перевірки висновків на неможливість здійснення перевезень товару отриманого позивачем від ТОВ «Делва ЛТД» на підставі укладених договорів поставки №003/02-14 від 03.02.2014р., №10/02-14 від 10.02.2014р., №17/02-14 від 17.02.2014р., №24/02-14 від 24.02.2014р. протягом лютого 2014р. власним транспортом позивача - автомобілем Renault Trafik, держномер АР6881СЕ, через невідповідність вантажопідйомності транспортного засобу та маси вантажу який перевозився, оскільки відповідачем у справі в порушення вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, не було надано суду будь-яких належних письмових доказів на підтвердження цих обставин, тоді як відповідно до відомостей, які містяться в мережі Інтернет, автомобіль Renault Trafik, є вантажопасажирським автомобілем, що свідчить про можливість перевезення таким автомобілем вантажів, у зв’язку з чим такі доводи відповідача ґрунтуються лише на припущеннях.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у даній справи з приводу визначення позивачем об’єкта оподаткування протягом перевіряємого періоду з урахуванням витрат понесених підприємством у зв’язку з придбанням товарів у контрагента ТОВ «Делва ЛТД» з урахуванням часу здійснення операцій врегульовано нормами Податкового кодексу України.

Аналіз норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства, дає можливість зазначити, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов’язання іншої юридичної особи, яка є його контрагентом у тих чи інших господарських зобов’язаннях, при цьому це стосується і податкових зобов’язань, оскільки відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому при придбанні товару (послуг) покупець зобов’язаний сплатити вартість товару (послуг) продавцю, до складу якої входить ПДВ, а продавець зобов’язаний внести цю суму ПДВ до бюджету у відповідному звітному періоду, і у разі невиконання продавцем товару (послуг) цього обов’язку саме на нього за це покладається відповідальність, і на продавця товару (послуг), який є платником податку, нормами чинного законодавства не покладено обов’язку здійснення контролю за дотриманням усіма постачальниками у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення ними господарської діяльності та сплати податків та зборів (обов’язкових платежів) у даному випадку , що свідчить про те, що несплата продавцем товару (послуг) ПДВ до бюджету в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем товару.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 31.01.2011р. у справі за позовом ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ в Закарпатській області про визнання недійним податкового повідомлення-рішення (реєстраційний номер в ЄДРСР – 14222198), яке відповідно до ст.. 244-2 КАС України є обов’язковим для всіх суб’єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України, які зобов’язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного суду України.

Так, у вищезазначеній постанові Верховний суд України зазначив, що у разі коли контрагент не виконав свого зобов’язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що така правова позиція, щодо розв’язання спірних правовідносин, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі, узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який під час розгляду справи «БУЛВЕС» АД проти Болгарії ( заява №3991/03) у рішенні від 22.01.2009р. зазначив, що платник податку не повинен нести наслідки невиконання постачальником його зобов’язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, та сплачувати пеню, оскільки такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, тому постанову суду першої інстанції від 04.11.2014р. у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04.11.2014р. у справі №808/5819/14 – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено – 27.02.2015р.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко