Справа № 826/20090/14
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В.В.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві справу за скаргою ОСОБА_2 до Старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Коблош Олександра Йосиповича про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2, через свого представника за довіреністю - ОСОБА_4, звернулась до суду зі скаргою, в якій просила скасувати постанову Старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Коблош Олександра Йосиповича про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням ВП № 42468564 ОСОБА_2, винесену 04 грудня 2014 року за результатами вчинення виконавчих дій за зведеним виконавчим провадженням ВП № 42616221; визнати неправомірними дії (бездіяльність) посадових осіб відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві за зведеним виконавчим провадженням ВП № 42616221 з не опечатування каси, приміщень і місць зберігання грошей казенного підприємства «Кіровгеологія», не накладання арешту на кошти на рахунках казенного підприємства «Кіровгеологія», відкриті ним через свої відокремлені підрозді ли, та несвоєчасного і не у повному обсязі стягнення з рахунків казенного підприємства «Кі ровгеологія» коштів, на які накладено арешт; зобов'язати посадових осіб Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві усунути виявлені недоліки та вчинити за зведеним виконавчим провадженням ВП № 42616221 виконавчі дії з опечатування каси, приміщень і місць зберігання грошей казенного підприємства «Кіровгеологія», накладання у повному об сязі арешту на кошти на рахунках казенного підприємства «Кіровгеологія», у т.ч. - відкритих ним через свої відокремлені підрозділи, та своєчасного і у повному обсязі стягнення з рахун ків казенного підприємства «Кіровгеологія» коштів, на які накладено арешт.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2014 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та зобов'язати Окружний адміністративний суд м. Києва розглянути вказану скаргу у іншому складі суду та вирішити питання щодо звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати до ухвалення Київським апеляційним адміністративним судом рішення у справі.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, Печерським районним судом міста Києва 03.03.2014 року видано виконавчий лист по справі №757/21701/13-ц про стягнення з КП «Кіровгеологія» на користь ОСОБА_2 суми компенсації та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Постановою від 24.07.2014 року приєднано виконавче провадження № 42468564 з примусового виконання вказаного виконавчого листа від 03.03.2014 року по справі №757/21701/13-ц до зведеного виконавчого провадження № 42616221.

Оскаржуваною постановою від 04.12.2014 року № 42468564 повернуто виконавчий документ (виконавчий лист від 03.03.2014 року по справі №757/21701/13-ц) стягувачеві.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги стосуються виконання окремого виконавчого листа виданого Печерським районним судом міста Києва від 03.03.2014 року по справі № 757/21701/13-ц про стягнення з КП «Кіровгеологія» на користь позивача суми компенсації та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а відтак, з урахуванням постанови Пленуму ВАС України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13.12.2010 року № 3 та ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а підсудні Печерському районному суду м. Києва, який видав виконавчий документ.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Пунктами 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Постановою Пленуму ВАС України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13.12.2010 року № 3 передбачено, що критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. При цьому судам слід ураховувати, що до сторін, які можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також їх представники за законом чи договором.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Справи за позовами про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) належать до справ адміністративної юрисдикції незалежно від суб'єкта звернення до суду (ч. 5 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження»).

Приписами ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що кілька відкритих виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника об'єднуються у зведене виконавче провадження.

Судам необхідно мати на увазі, що за приписами цієї статті об'єднуються у зведене виконавче провадження кілька відкритих виконавчих проваджень тільки про стягнення коштів та лише з одного боржника.

Крім того, судам необхідно враховувати, що всі справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) з метою виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження щодо виконання рішень судів різних юрисдикцій та/чи рішень інших органів (посадових осіб), належать до юрисдикції адміністративних судів, навіть у разі, коли у зведеному виконавчому провадженні відсутнє виконавче провадження з примусового виконання рішення адміністративного суду.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» встановлено, що згідно із ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» кілька відкритих виконавчих проваджень про стягнення коштів лише з одного боржника об'єднуються у зведене виконавче провадження.

Скарги стосовно рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) із метою виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження щодо виконання судових рішень судів різних юрисдикцій та/чи рішень інших органів (посадових осіб), належать до юрисдикції адміністративних судів.

До скарги ОСОБА_2 долучено копію постанови про перевірку матеріалів виконавчого провадження від 06.11.2014 року № 272/14 та копії постанов про арешт коштів боржника від 05.03.2014 року і 17.03.2014 року, з яких вбачається, що у зведене виконавче провадження № 42616221 об'єднано провадження щодо виконання рішень декількох судів, зокрема, Печерського районного суду м. Києва, Кам'янського районного суду Черкаської області та Окружного адміністративного суду м. Києва.

Крім того, як вірно зазначає апеллянт в апеляційній скарзі, оскаржуване рішення прийнято в ході проведення виконавчих дій з примусового виконання зведеного виконавчого провадження.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 в зазначеній частині задовольнити, ухвалу Окружного адміністративного суду від 19.12.2014 року - скасувати.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно із статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін; 2) змінити ухвалу суду; 3) скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду; 4) скасувати ухвалу суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі; 5) визнати ухвалу суду нечинною і закрити провадження у справі; 6) скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу.

Відтак, вимоги ОСОБА_2 щодо зобов'язання Окружного адміністративного суду м. Києва розглянути вказану скаргу і зробити це у іншому складі суду, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно із ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

ОСОБА_2 не подала до суду документального підтвердження понесення нею судових витрат, а тому такі витрати не підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України.

В зв'язку з вищенаведеним колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2014 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 167, 195, 197, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2014 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі - скасувати.

Справу за скаргою ОСОБА_2 до Старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Коблош Олександра Йосиповича про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - направити до Окружного адміністративного суду м. Києва для продовження розгляду.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 03.03.2015 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.