Справа № 820/17954/14
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 лютого 2015 р. №820/17954/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Волошина Д.А.

за участю секретаря судового засідання - Ільницької І.Л.

представників: позивача - ОСОБА_1., відповідачів - Гуріна В.А., третя особа - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові справу за адміністративними позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Калініної Людмили Миколаївни, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Сніжко Людмили Сергіївни, третя особа: ОСОБА_8 про скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_4, з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Калініної Людмили Миколаївни, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Сніжко Людмили Сергіївни, третя особа: ОСОБА_8 , в якому просить суд скасувати рішення № 14130117 від 01 липня 2014 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Калініної Людмили Миколаївни про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень позивачу ОСОБА_4 в державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача провести державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_4; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Сніжко Людмили Сергіївни від 18 квітня 2014 року, якою проведена державна реєстрація права власності на підставі дублікату свідоцтва про право власності №Д-61-4-05-216917 від 12 серпня 2013 року, виданого відділом приватизації житлового фонду, на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_8.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013р. № 868, оскільки подані позивачем на реєстрацію документи відповідають вимогам вказаних нормативних актів, тому у відповідача не було підстав відмовляти позивачу у державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, через що відповідне рішення відповідача підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 р. провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі № 642/10773/2014ц за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі - продажу.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2015 р. скасовано. Справу направлено до суду І інстанції для продовження розгляду.

Представник відповідачів Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Калініної Людмили Миколаївни, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Сніжко Людмили Сергіївни, проти позову заперечував, надав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому адміністративний позов не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Представник третьої особи надав до суду письмові заперечення,згідно яких заперечував проти позову та стверджував, що відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вважає, що позивач не набув права власності на спірну квартиру відповідно до законодавства України, оскільки договір купівлі-продажу квартири не пройшов державну реєстрацію, тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав викладених у письмових запереченнях на позов.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав викладених у письмових запереченнях на позов.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 16.10.2006 року було укладено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_4, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 (а.с. 50)

Проте, 25.04.2014 року ОСОБА_8 з метою державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_4 звернувся до Державної реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), до якої додав: паспорт громадянина України (копія), серія та номер: НОМЕР_3, виданий 12.03.2001, видавник: Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області довідка копія, серія та номер: НОМЕР_1, виданий 11.03.1999, видавник: ДПІ по Ленінському району, дублікат свідоцтва про право власності, оригінал та копія, серія та номер: 4-05-216917, виданий 23.03.2005, видавник: Виконавчий комітет Харківської міської ради технічний паспорт, оригінал та копія, серія та номер: б/н, виданий 11.07.2013, видавник: КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" (а.с. 86).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Сніжко Людмилою Сергіївною від 24.04.2014 року № 12655216 проведено державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_8

Позивач, ОСОБА_4, з метою державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_4 25.06.2014 року звернувся до Державної реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), до якої додав: паспорт гр. ОСОБА_4, код, договір купівлі-продажу, оригінал та копія, серія та номер: 390, виданий 16.10.2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 (а.с. 56).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Калініною Людмилою Миколаївною від 01 липня 2014 року № 14130117 відмовлено позивачу ОСОБА_4 в державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, з підстав реєстрації права власності вказаної квартири за іншою фізичною особою 18 квітня 2014 року.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішень на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (далі - Закон).

Статтею 1 Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 3 Закону державна реєстрація прав є обов'язковою. Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності чи інше речове право на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації права власності та інших речових прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті.

Згідно до ч. 1 ст. 6 Закону систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав).

Частиною 4 ст. 9 Закону встановлено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень встановлені ст. 17 Закону, відповідно до якої текст документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, повинен бути написаний розбірливо. Прізвище, ім'я, по батькові фізичних осіб та їх місце проживання, а також найменування юридичних осіб та їх місцезнаходження повинні бути написані повністю. Не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст. Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень встановлені ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Підстави для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень встановлені ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Як вбачається з матеріалів підставою для прийняття рішення про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_8 став дублікат свідоцтва про право власності Д-61-4-05-216917 від 12.08.2013 року виданий замість втраченого свідоцтва про право власності, серія та номер 4-05-216917, виданий 23.03.2005 року, видавник: відділ приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно Сніжко Л.С. під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) №6330549 від 18.04.2014 року здійснено відповідні пошуки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна. Згідно даних проведених консолідованих пошуків з Реєстру прав власності на нерухоме майно, який діяв до 01.01.2013 встановлено, що державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 до 01.01.2013 проведена за ОСОБА_8 17.07.2006 року на підставі свідоцтва про право власності № 4-05-216917 від 23.03.2005р. Реєстрація права власності за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі - продажу від 16.10.2006р. на вище вказану квартиру в реєстрах, які діяли до 01.01.2013 державним реєстратором прав на нерухоме майно Сніжко Л.С. не встановлено.

Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України (у редакції до 01 січня 2013 року) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Статею 334 Цивільного кодексу України передбачений момент набуття права власності за договором, а саме: право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Статтею 182 ЦК передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» до 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, проводилась реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Оскільки позивачем не було зареєстровано у встановленому законом порядку право власності на вищезазначену квартиру, до суду не подано доказів скасування або визнання неправомірним дій щодо видачі ОСОБА_8 дублікату свідоцтва про право власності, суд приходить до висновку що державним реєстратором прав на нерухоме майно Сніжко Л.С. дотримано процедуру розгляду заяви про реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру та були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації права власності, у зв'язку з чим суд приходить до висновку що позов в частині скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Сніжко Людмили Сергіївни від 18 квітня 2014 року не підлягає задоволенню.

Щодо скасування рішення № 14130117 від 01 липня 2014 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Калініної Людмили Миколаївни про відмову у державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржуване рішення вмотивовано фактом реєстрації права власності за іншою фізичною особою на підставі дубліката свідоцтва про право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Судом встановлено, що заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.06.2014 року та додані до неї документи, які подавались позивачем з метою реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_5, за суб'єктом: ОСОБА_4, відповідають вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013р. № 868.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України (у редакції до 01 січня 2013 року) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Статею 334 Цивільного кодексу України передбачений момент набуття права власності за договором, а саме: право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

За таких умов, договір купівлі-продажу нерухомого майна, нотаріально посвідчений та державну реєстрацію якого не проведено до 01 січня 2013 року, за відсутності державної реєстрації права власності на таке нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, є підставою для проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до вимог цього Закону.

Фактично видача дубліката полягає у відтворенні тексту документа, дублікат якого видається, що спрямоване на відновлення юридичної сили такого документа, у випадку неможливості використання останнього з певних причин.

Суд зазначає, що видача дубліката втраченого документу не має наслідком виникнення, переходу чи припинення прав на нерухоме майно, оскільки такі права вже були набуті під час вчинення відповідної дії, в результаті якої був складений документ, дублікат якого видається. Тобто, сам дублікат свідоцтва про право власності №Д-61-4-05-216917 від 12 серпня 2013 року отриманий ОСОБА_8 не свідчить по перехід права власності на вищезазначену квартиру та виникнення права власності з цього моменту, оскільки право власності на вищезазначену квартиру за ОСОБА_8 виникло 17.07.2006 року, що підтверджується даними реєстру прав власності на нерухоме майно, яке міститься в матеріалах справи.

Договір купівлі - продажу зазначеної квартири укладено 16.10.2006 року, тобто після виникнення права власності за ОСОБА_8 Доказів визнання недійсним або нікчемним зазначеного договору на момент винесення спірного рішення, особами які беруть участь у справі відповідно до ст. 71 КАС України до суду не подано.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Посилання державного реєстратора в рішенні від 01 липня 2014 року № 14130117, що реєстрація права власності вказаної квартири здійснена за іншою фізичною особою 18 квітня 2014 року, як на підставу для відмови позивачу ОСОБА_4 в державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, спростовується матеріалами справи, оскільки право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_8 18 квітня 2014 року, який є власником спірної квартири з 17.07.2006 року, а не за іншою особою.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що державним реєстратором без урахування всіх фактичних обставин, за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 25.06.2014 року за реєстраційним номером 14022723, яку подав ОСОБА_4, для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, на квартиру, що розташована: АДРЕСА_1, та документів, поданих для проведення державної реєстрації прав, прийнято рішення № 14130117 від 01 липня 2014 року про відмову в державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за суб'єктом: ОСОБА_4, а тому воно підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання провести державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_4, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до повноважень органу державної реєстрації прав входить: проводити державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляти у їх реєстрації; забезпечувати ведення Державного реєстру прав; надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечувати облік безхазяйного нерухомого майна; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до п.4 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-ІV, державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

З огляду на наведену правову норму, питання здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме реєстрації права власності, відноситься до виключної компетенції посадової особи державного реєстратора.

Отже задоволення позовних вимог в цій частині фактично буде перебиранням суду на себе повноважень посадової особи спеціального державного органу, які відносяться до його виключної компетенції. За таких обставин, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача - державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Калініну Людмилу Миколаївну обов'язку вчинити державну реєстрацію права власності зазначеної квартири, тому в цій частині позовних вимог належить відмовити. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до положень ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, в даному випадку відповідачем не дотримано вимоги закону про захист охороняємих прав та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому, з метою повного захисту прав позивача, на підставі ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Калініну Людмилу Миколаївну повторно розглянути заяву ОСОБА_4 щодо державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст.7-11, 71, 94, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч.ч. 1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Калініної Людмили Миколаївни, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Сніжко Людмили Сергіївни, третя особа: ОСОБА_8 про скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення № 14130117 від 01 липня 2014 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Калініної Людмили Миколаївни про відмову у державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Калініну Людмилу Миколаївну повторно розглянути заяву ОСОБА_4 щодо державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України (р/р 4011, платник - УДКСУ у Червонозаводському районі м.Харкова, МФО 851011, код ЄДР 37999628, юридична адреса: м.Харків, вул. Плеханівська 29) на користь ОСОБА_4 (код НОМЕР_2, 62203, АДРЕСА_6) витрати зі сплати судового збору у розмірі 36,54 грн. (тридцять шість гривень 54 копійки).

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 02 березня 2015 року.

Суддя Волошин Д.А.