Справа № 308/16660/13а(6а/308/74/13)
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Справа № 876/1734/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2013 року у справі за заявою ОСОБА_1 про зміну способу виконання судового рішення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про зміну способу виконання постанови.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2013 року заяву задоволено повністю.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржило Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області, покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і винести нову ухвалу якою у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що виконання рішення суду неможливо у зв'язку із відсутністю фінансування з Державного бюджету і виплати будуть здійсненні відразу після надходження коштів. Отже, виконання постанови фактично можливе, але за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення.

Клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому апеляційний суд, у відповідності до ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання про зміну способу та порядку виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що невиконання судового рішення у даній справі призведе до порушення прав позивача, а виконання судового рішення можливе лише в разі зміни способу виконання такого.

Такі висновки суду першої інстанції є помилковими та підлягають скасуванню з таких міркувань.

Як вбачається із матеріалів справи державним виконавцем постановою від 02.08.2013 року було відкрито виконавче провадження із виконання виконавчого листа № 712/23559/12 виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області (а.с. 13-14).

Станом на день подачі заяви, відповідач виконав зазначений вище виконавчий лист в частині нарахування заявнику підвищення до пенсії як особі, яка постраждала внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС в розмірі 51581,07 грн., однак відповідач вказав про неможливість виконання судового рішення з причин відсутності коштів.

Згідно з частиною першою статті 263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами пункту 2 частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Аналіз резолютивної частини постанови суду та синтез наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин ОСОБА_1 просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. Хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій.

Відтак суд першої інстанції, задовольняючи заяву про зміну способу виконання рішення, не звернув увагу та не врахував відмінності між позовною вимогою як обраним судом видом захисту порушених прав позивача від способу виконання судового рішення як одного з його заходів, чим змінив постанову суду по суті за відсутності на це процесуальних повноважень.

Слід зазначити, що судом першої інстанції під час розгляду справи не встановлено обставин, що ускладнюють виконання судового рішення.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що «захист порушеного права у судовому рішенні» і «спосіб виконання судового рішення» не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про те, що суд першої інстанції, змінюючи спосіб виконання постанови суду, фактично змінив її суть, що належить до повноважень суду апеляційної або касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої допомоги, яка нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга заслуговує на увагу та її доводи підтверджуються викладеними нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.195,197,199,202,205,206,254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області задовольнити повністю.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2013 року у справі № 308/16660/13-а - скасувати та прийняти нову ухвалу, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання судового рішення відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула