Справа № 821/4939/14
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/4939/14
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні, відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні про захист порушених прав,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просить захистити порушені права шляхом визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні (далі - відповідач -1, УПФУ) щодо передачі вимоги про сплату боргу від 08 травня 2014 року на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні (далі - відповідач - 2, ВДВС) та скасувати постанови ВДВС про відкриття виконавчого провадження від 26 травня 2014 року, про стягнення з боржника виконавчого збору від 02 червня 2014 року, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 02 червня 2014 року, утримання боргу з доходів боржника від 06 листопада 2014 року з виконавчого провадження № 43424271.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що постанову ВДВС про відкриття виконавчого провадження від 26 травня 2014 року за виконавчим документом - вимогою про сплату боргу № Ф-107 на суму 1738 грн. 80 коп. отримала лише 14 грудня 2014 року. Про наявність інших постанов державного виконавця дізналась з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Вважає, що вимога про сплату недоїмки неправомірно передана УПФУ на виконання до ВДВС, оскільки оскаржувалась у судовому порядку та у 2011 році вже подавалась на примусове виконання та була повернута без виконання на підставі ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження". Після чого протягом року повторно заходи щодо її передачі до ВДВС не здійснювались. Відповідно УПФУ пропущено строки пред'явлення вимоги про сплату боргу , нарахованого за 3 та 4 квартали 2010 року на суму 1738 грн. 80 коп. на виконання.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Представником відповідача - 1 надано до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження та письмове заперечення проти позову, в якому зазначено, що вимога про сплату боргу направлялась позивачу рекомендованою поштою та отримана нею особисто. ОСОБА_1 скористалась правом на її оскарження у судовому порядку. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2011 року, яка залишена в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2011 року у задоволенні її позову відмовлено. Зауважив, що строки пред'явлення вимоги про сплату боргу до виконання УПФУ не пропущені, оскільки перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. На підставі викладеного просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до УПФУ за необгрунтованістю.

Від представника відповідача - 2 надійшла заява щодо розгляду справи за її відсутності. Позовні вимоги не визнає. У письмовому запереченні вказала, що вимога про сплату боргу від 08 травня 2014 року № Ф- 107 відповідає вимогам, які пред'являються до виконавчого документа, строк пред'явлення її до виконання не закінчився, виконавчий документ подано до органу ДВС за належним місцем виконання, а тому відповідачем - 2 вірно використано вимоги п.8 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження у державного виконавця не було. В його обов'язок не входить перевірка вимоги УПФУ на предмет її узгодження зі страхувальником чи оскарження в судовому порядку. У задоволенні позову просила відмовити.

Частиною 4 ст. 122 КАС України визначено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 22 березня 2011 року відповідачем - 1 сформована позивачу вимога про сплату боргу зі страхових внесків № Ф-107 на суму 1738 грн.80 коп. ОСОБА_1 вказана вимога отримана рекомендованою поштою 24 березня 2011 року.

Позивач скористалась правом на її оскарження у судовому порядку. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2011 року (справа № 2а-1945/11/2170) у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 про захист порушених прав шляхом скасування вимоги відмовлено повністю. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2011 року рішення суду першої інстанції залишено в силі.

Таким чином, вимога про сплату боргу від 22 березня 2011 року № Ф-107 у розмірі 1738 грн. 80 коп. є узгодженою, тобто сума страхових внесків - 1738 грн.80 коп. підлягає обов'язковій сплаті з боку боржника.

Відповідно до ч.3, 4 чт. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) від 09 липня 2003 року № 1058-IV територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби.

Вимога про сплату недоїмки або рішення суду про стягнення недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом. При цьому в разі наявності у страхувальника одночасно із зобов'язаннями із сплати недоїмки зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами, у тому числі зобов'язань за іншими рішеннями суду, стягнення недоїмки здійснюється в першу чергу і має пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями та стягненнями (крім зобов'язань щодо виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та витрат, пов'язаних з виконанням судових рішень із стягнення недоїмки). Це правило також застосовується в разі стягнення недоїмки за рахунок майна страхувальника, у тому числі майна, що перебуває в податковій заставі, а також у разі стягнення недоїмки із страхувальника, щодо якого порушено справу про банкрутство.

Частиною 15 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Отже, УПФУ при пред'явленні виконавчого документа на виконання до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні діяло у порядку та у спосіб, визначені чинним законодавством.

Суд не бере до уваги твердження позивача щодо пропущення відповідачем - 1 строку пред'явлення вимоги до виконання у зв'язку поданням письмової заяви про повернення виконавчого документа під час процедури її оскарження ОСОБА_1, оскільки з огляду на положення ч.5 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно з п.1 ч.1, ч. 2 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження"від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 травня 2014 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні відкрито виконавче провадження (ВП № 43424271) з виконання вимоги № Ф-107 від 22 березня 2011 року, виданої 08 травня 2014 року, у якій боржнику визначено строк для добровільного виконання - 7 днів. У пункті 3 вказаної постанови зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк, вона підлягає виконанню в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій.

Згідно з ч.5, ч.6 ст.25 Закону № 606-XIV копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 31 Закону № 606-XIV встановлено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 26 травня 2014 року отримана ОСОБА_1 14 грудня 2014 року.

Таким чином, позивач була позбавлена права на добровільне виконання виконавчого документа у семиденний строк.

02 червня 2014 року відповідачем - 2 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 173 грн. 88 коп. та постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у сумі 65 грн. У постановах обумовлено право позивача на їх оскарження у судовому порядку в 10-денний строк з моменту одержання.

06 листопада 2014 року ВДВС винесено постанову про утримання боргу з доходів боржника.

Частиною 2 ст. 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На вимогу суду відділом державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні не надано у відповідності до вимог ч.1 ст. 31 Закону № 606-XIV доказів надіслання ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії постанови про відкриття виконавчого провадження та доказів надіслання простою кореспонденцією інших оспорюваних постанов (супровідні листи, витяг з журналу реєстрації простої поштової кореспонденції, реєстр поштових відправлень, розписка про вручення постанов).

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону (ч.1, ч.2 ст. 6 Закону № 606-XIV).

При цьому, згідно з ч.1 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 83 Закону № 606-XIV передбачено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем - 2 у порушення визначених законом вимог не повідомлено належним чином позивача про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, чим позбавлено ОСОБА_1 права на добровільне виконання виконавчого документу, що призвело до збільшення її видатків за рахунок сплати виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Крім того, ВДВС порушено право позивача на своєчасне оскарження постанов.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зауважує, що виявлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених у ч.3 ст.2 КАС України критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення позовних вимог за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанови відповідача - 2 про відкриття виконавчого провадження від 26 травня 2014 року, про стягнення з боржника виконавчого збору від 02 червня 2014 року, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 02 червня 2014 року, утримання боргу з доходів боржника від 06 листопада 2014 року з виконавчого провадження № 43424271 є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки вони винесені без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямовані, недобросовісно, без урахування принципу рівності всіх учасників виконавчого провадження перед законом.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163,167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні про відкриття виконавчого провадження від 26 травня 2014 року, про стягнення з боржника виконавчого збору від 02 червня 2014 року, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 02 червня 2014 року, утримання боргу з доходів боржника від 06 листопада 2014 року з виконавчого провадження ВП № 43424271.

У частині позовних вимог про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні щодо передачі вимоги про сплату боргу від 22 березня 2011 року № Ф - 107, виданої 08 травня 2014 року, на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 10.1