Справа № 826/2264/15
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

19 лютого 2015 року м. Київ № 826/2264/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовом ОСОБА_1
до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України
про стягнення коштів, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про:

- стягнення на користь ОСОБА_1 з Міністерства енергетики та вугільної промисловості України заборгованість по заробітній платі у сумі 21 981,31 грн.;

- стягнення на користь ОСОБА_1 з Міністерства енергетики та вугільної промисловості України моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн.

Згідно з п.п.4, 6 ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, крім іншого, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п.2 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 15 частини першої статті 3 КАС України встановлено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просить суд зобов'язати відповідача виплатити їй заборгованість по заробітній платі та моральну шкоду. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачем було укладено трудовий договір з відокремленим підрозділом «шахта Міусинська» ДП «Донбасантрацит», після припинення якого, правонаступником є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України.

Проте, зважаючи на той факт, що трудовий договір було укладено між ОСОБА_1 та відокремленим підрозділом «шахта Міусинська» ДП «Донбасантрацит», суд приходить до висновку, що робота позивача за трудовим договором у державному підприємстві, не зважаючи на правонаступника - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, не є проходженням публічної служби в розумінні КАС України.

Крім того, статтею 1 до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII встановлено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. А відповідно до статті 25 вказаного Закону до класифікації посад державного службовця не відноситься посада директора державного підприємства.

При цьому, частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ч.2 ст.16 ЦК України).

Згідно ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ. Так, згаданою статтею передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, сімейних, трудових відносин.

Таким чином, вимога щодо виплати заробітної плати відокремленим підрозділом «шахта Міусинська» ДП «Донбасантрацит», яке належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, не стосується проходження публічної служби, а захист порушених трудових прав працівників здійснюється в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкриття провадження в адміністративній справі, оскільки заявлені вимоги не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Спірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем не містять ознак публічності, оскільки діями відповідача зачіпаються права позивача в сфері приватних правовідносин, захист яких, в силу приписів ч.1 ст.15 ЦПК України, віднесений до компетенції місцевого суду загальної юрисдикції.

З огляду на викладене, заявлені позовні вимоги підлягають розгляду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене та враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим і не має ознак публічно-правового спору в розумінні КАС України, даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а відтак, є підстави для відмови у відкритті провадження у адміністративній справі.

Керуючись ст.17, п.1 ч.1 ст.ст.109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за її позовом до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про стягнення коштів.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі та позовні матеріали невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому в ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок та строки, визначені ст.ст.185-187 КАС України.

Суддя: Н.А. Добрівська