Справа № 809/3997/14
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Справа № 876/232/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.

суддів: Матковської З.М., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.12.2014 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області до Галицького районного споживчого товариства про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області звернулося до суду з адміністративним позовом до Галицького районного споживчого товариства про стягнення заборгованості в сумі 1945,69 грн.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд постановою від 15.12.2014 року в задоволенні позову відмовив.

Позивач оскаржив дане судове рішення в апеляційному порядку, просить скасувати його та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги доводів позивача про правонаступництво відповідачем прав та обов'язків Галицького автотранспортного підприємства.

Справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Галицьке районне споживче товариство зареєстроване Галицькою районною державною адміністрацією Івано-Франківської області 25.03.1997 року як юридична особа, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців №13039398 від 14.02.2012 року та є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

В Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками. Статтею 5 вказаного Закону його дію поширено на регулювання відносин, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватися лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить.

З 01.01.2011 року набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з Прикінцевих та Перехідних положень Закону з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за №21-1, встановлює обов'язок підприємств здійснювати відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пункт 6.8 вказаної Інструкції встановлює, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У встановлені терміни фактичні суми витрат на виплату і доставку пенсій вказаних в розрахунках пенсіонеру за віком на пільгових умовах, відповідачем позивачу не відшкодовано, оскільки відповідач вважає безпідставним віднесення до нього даних зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 13.07.1982 року по 13.01.1990 року ОСОБА_2 працював газоелектрозварювальником в Галицькому автотранспортному підприємстві.

Постановою правління Галицької районної спілки споживчих товариств від 11.11.1994 року, Галицьке автотранспортне підприємство ліквідовано з 15.11.1994 року, а майно в свою чергу передане у підпорядкування райспоживспілки.

Згідно постанови позачергової конференції споживчої кооперації Галицького району від 14.03.1997 року Галицьку райспоживспілку реорганізовано в районне споживче товариство з 1 квітня 1997 року.

З 1 квітня 1998 року створено на основі переданого в 1994 році майна автотранспортне підприємство як госпрозрахункове підприємство власного господарства райспоживтовариства із власним статутом відповідно до постанови правління Галицького районного споживчого товариства від 24.03.1998 року.

Відповідно до постанови правління Галицького районного споживчого товариства від 25.06.2011 року Галицьке автотранспортне підприємство райспоживтовариства реорганізоване шляхом його приєднання до Виробничо-заготівельного об'єднання Галицького районного споживчого товариства з передачею усіх майнових прав та обов'язків приєднаного підприємства останньому. У зв'язку з вищезазначеною реорганізацією, державну реєстрацію Галицького автотранспортного підприємства Галицького районного споживчого товариства скасовано згідно розпорядження першого заступника голови Галицької районної державної адміністрації від 27.03.2002 року за № 92.

Згідно постанови господарського суду Івано-Франківської області від 30.07.2004 року в справі № Б-7/59 визнано боржника - Галицьке виробничо-заготівельне об'єднання райспоживтовариства - банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Згідно ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 28.12.2006 року в справі № Б-7/59 затверджено ліквідаційний баланс, звіт ліквідатора Виробничо-заготівельного об'єднання Галицької райспоживспілки, а банкрута Виробничо-заготівельне об'єднання Галицької райспоживспілки ліквідовано як юридичну особу.

В пункті 14 статуту Галицького районного споживчого товариства, затвердженого зборами уповноважених членів райспоживтовариства (протокол № 2 від 23.02.2004 року) та зареєстрованого Галицькою районною державною адміністрацією розпорядженням № 136 від 25.03.1997 року із змінами і доповненнями управління економіки Галицької РДА від 02.03.2004 року визначено, що колективний член споживчого товариства зберігає господарську самостійність, права юридичної особи та керується у своїй діяльності власним статутом. Споживче товариство не відповідає за зобов'язання свого колективного члена.

Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що матеріалами справи не підтверджено відносин правонаступництва між відповідачем та Галицьким автотранспортним підприємством.

У відповідності до підпункту 6.3 пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за №21-1, яким врегульовано порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах встановлено, що у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники.

Оскільки жодних доказів про те, що Галицьке районне споживче товариство є правонаступником Галицького автотранспортного підприємства позивачем суду не надано, визначені законом підстави для стягнення з позивача пред'явлених в позові сум відсутні.

Суд першої інстанції дав належну оцінку твердженням позивача, на які він повторно посилається в апеляційній скарзі, про те, що довідка, видана відповідачем про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, є підставою для відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій саме з Галицького районного споживчого товариства. Такі доводи обґрунтовано визнані судом попередньої інстанції помилковими, виходячи з того, що дана довідка підтверджує тільки те, що ОСОБА_2 дійсно працював в Галицькому АТП в період з 13.07.1982 року по 13.01.1990 року та не свідчить про правонаступництво Галицького районного споживчого товариства по зобов'язаннях Галицького автотранспортного підприємства. Як видно з матеріалів справи, зазначена довідка видана відповідачем застрахованій особі у зв'язку з тим, що в Галицькому районному споживчому товаристві знаходяться книги обліку трудового стажу Галицького АТП, які ліквідатором не були здані до архіву.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, а тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198 п. 1 ч. 1, 200, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.12.2014 року у справі № 809/3997/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.С. Затолочний

Судді С.М. Кузьмич

З.М. Матковська