Справа № 302/30/15-а
Суддя: Кривка В. П.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 302/30/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2015 р.

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі суддя: Кривка Володимир Павлович

при секретарі Гажук Н.В.,

з участю : позивача ОСОБА_1,

відповідач-представник Іваниш М.І.,

третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Міжгір'я справу за позовом ОСОБА_1 до Колочавської сільської ради, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3, реєстраційна служба Міжгірського РУЮ про визнання неправомірною відмову Колочавської сільської ради присвоїти адресний номер будівлі павільйону і зобов'язання вчинити ці дії з присвоєнням адресного номеру будівлі павільйону в с. Колочава, АДРЕСА_1 Міжгірського району, -

В С Т А Н О В И В :

09.01.2015 р. в суд подано указаний позов, який обгрунтовано так.

24.12.2014 р. позивач звертався із заявою до відповідача про присвоєння адресного номеру павільйону в АДРЕСА_1 Міжгірського району Закарпатської області. 05.1.2015 р. відповідач письмово відмовив позивачу в задоволенні заяви, покликаючись на те, що згідно відомостей в погосподарських книгах за 2011-2015 р.р. ця нежитлова будівля обліковується за ОСОБА_3 з присвоєним адресним номером АДРЕСА_1 за номером об'єкта погосподарського обліку 04761. Позивач вважає, що відповідач вчинив неправомірно, оскільки ним замовлено виготовлення технічного паспорту на цю будівлю в органі БТІ і подано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Окрім того, позивач виготовляє документи для реєстрації права власності на цей об'єкт, а для цього необхідно адресний номер, оскільки збудований павільйон знаходиться біля магазину АДРЕСА_1 На основі наведених обґрунтувань позивач покликається на застосування на норми Конституції України і Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, ЦК України щодо захисту майнових прав, законам України «Про місцеве самоврядування», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Відповідач позов заперечив, а позицію обґрунтував таким.

Об'єкт нерухомості, на який зіслався позивач вже зареєстрований в погосподарській книзі за користувачем ОСОБА_3 з присвоєними адресою і номером та найменуванням: нежитлова будівля-павільйон у АДРЕСА_1. Ця будівля була збудована ДП «Колочавський завод технологічного обладнання» в 1974 р. і обліковувалось на балансі цього підприємства. В 1993 р. будівлю продано цим підприємством МСТ «Колопром», засновником і співвласником якого був ОСОБА_3 Представник відповідача також просить узяти до уваги, що рішенням Воловецького районного суду позивачу відмовлено у визнанні права власності на павільйон.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача позов заперечив повністю і пояснив таке. МСТ «Колопром» засновником і співвласником якого він був, а також керівником у 1994 р. придбано в ДП «Колочавський завод технологічного обладнання» будівлю павільйон. Після ліквідації МСТ «Колопром» ця будівля використовується і обліковується в сільській раді за ним. Позивач раніше перебував у шлюбі з його дочкою ОСОБА_4 За час перебування в шлюбі з позивачем дочкою збудовано магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», який визнано рішеннями судів їх спільною сумісною власністю і розподілено між ними. Натомість позивач безпідставно претендує і на будівлю павільйону, що знаходиться біля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1». Просить узяти до уваги, що позивач указав неправдиві відомості в документації, поданій в орган ДАБК, а також у Воловецьке БТІ, оскільки дозвіл на будівництво магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» одержувала ОСОБА_4

Оцінивши позиції сторін, третьої особи, подані в справу докази, суд установив такі обставини і дійшов наступного висновку.

24.12.2014 р. позивач звернувся в Колочавську сільську раду із заявою присвоїти адресний номер АДРЕСА_1 05.01.2014 р. відповідач письмово (листом за вих. № 1) відмовив позивачу у задоволенні заяви, покликаючись на те, що вказаній будівлі присвоєно адресний номер АДРЕСА_1 облікованим володільцем господарського об'єкта ОСОБА_3 Згідно відомостей в погосподарській книзі за 2011-2015 р.р. згідно записів у погосподарських книгах за 1996-2000 р.р. і 2011-2015 р.р., які ведуться в Колочавській сільській раді нежитлова будівля павільйон в АДРЕСА_1 Міжгірського району обліковується за володільцем (користувачем) ОСОБА_3

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 23.10.2014 р. (справа № 300/358/14-ц) і ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 02.02.2015 р. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна, набутого за час шлюбу, встановлено, що нежитлова будівля-павільйон не є спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Цими ж рішеннями підтверджено відомості про будівництво вказаного павільйону в 1974 р. ДП «Колочавський завод технологічного обладнання» , облікування цього майна на бухгалтерському балансі заводу і продаж павільйону МСТ «Колопром», керівником і співвласником якого був ОСОБА_3

Ст. 72 ч. 1 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Під час судового розгляду позивач визнав, що технічний паспорт на павільйон складався ДВПТІ Воловецього району на його замовлення і відомості в паспорті про адресу павільйону в с. Колочава АДРЕСА_1 внесені з його слів, оскільки він мав намір розподіляти це майно як спільне сумісне з ОСОБА_4 Позивач також визнав, що подання декларації про готовність об'єкту до експлуатації щодо павільйону (зареєстрована в ДАБІ у Закарпатській області 16.12.2014 р. № 3К41) ініційовано ним з метою оформити право власності на павільйон. Позивач також визнав, що відомості в пунктах 9 і 10 цієї декларації про будівельний паспорт, виданий відділом Міжгірської райархітектури від 23.12.2003 р. і дозвіл на будівлю від 23.12.2003 р. № 96 були видані ОСОБА_4 (його колишній дружині) щодо будівництва магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» в с. Колочава, що знаходиться біля будівлі павільйону. Згідно рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18.06.2013 р. (справа № 706/1602/12 Міжгірського районного суду) розподілено спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_5 і визнано право власності на магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» в с. Колочава, АДРЕСА_1 по 1/2 частці за кожним подружжям. До наведених обставин суд застосовує ст. 72 ч. 1 і ч. 3 КАС України.

Згідно з ст. 30 «б» п. п. 9, 10 закону «Про місцеве самоврядування» до делегованих повноважень виконкому сільської ради належить облік нежилих приміщень на відповідній території незалежно від форм власності та облік відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. Пункт 49 пост. КМУ № 868 від 17.10.2013 р. передбачає обов'язок заінтересованої особи (замовника будівництва) у разі проведення державної реєстрації права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна подати поряд з іншими документами, і документ, що посвідчує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.Позивач не довів, що він є власником чи законним володільцем нежитлової будівлі -павільйону в АДРЕСА_1 замовником чи забудовником будівництва цього об'єкту .

Натомість відповідач спростував належними доказами, що будівля, на яку претендує позивач і вимагає присвоїти адрес належить не позивачу, а третій особі, обліковується за цією особою і цій будівлі раніше вже присвоєно адресний номер.

Отже, відповідач довів правомірність відмови позивачу в задоволенні його заяви. Суд не встановив, що з боку відповідача як суб'єкта власних повноважень у сфері реалізації публічно-правових відносин мали місце порушення прав, свобод чи інтересів позивача.

Судових витрат не має.

Керуючись ст.ст. 163-165, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію постанови надіслати для відома у відділ державної реєстраційної служби Міжгірського районного управління юстиції.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано в Львівський апеляційний адміністративний суд через Міжгірський райсуд протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 КАС України.

Суддя В. П. Кривка