Справа № 2а-0870/4360/11
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Київ К/800/41659/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2011 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2013 року

у справі № 2а-0870/4360/11

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат

"Запоріжсталь"

до Запорізької митниці

про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2011 року Відкрите акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" звернулось до суду з позовом до Запорізької митниці, яким просило визнати протиправним та скасувати рішення відповідача з митної оцінки товару № 11200006/2011/00038/1 від 13 січня 2011 року; рішення Запорізької митниці про неможливість застосування митної вартості, заявленої декларантом, № 07-02-09-24/2826 від 18 квітня 2011 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2011 року у справі №2а-0870/4360/11, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2013 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці з митної оцінки товару №112000006/2011/000038/1 від 13 січня 2011 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, окружний та апеляційний адміністративні суди виходили з доведеності позивачем в частині своїх вимог, оскільки Запорізька митниця, не приймаючи митну вартість ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" в митному оформленні товару, діяла з порушенням вимог законодавства.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Запорізька митниця звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"подало до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу, в якому наголошувало на відповідності судового рішення суду апеляційної інстанції обставинам справи та вимогам законодавства України, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, судове рішення - без змін.

Справу розглянуто в попередньому судовому засіданні з врахуванням повноважень суду, встановлених частиною 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30 квітня 2010 року між ВАТ «Запоріжсталь» (Покупець) та фірмою «VeracoAllianceLtd» (Великобританія), (Продавець) укладено контракт №ВП.1323.37515.10.55И, відповідно до якого Продавець взяв на себе зобов'язання продати та поставити на умовах DAF, кордон Польща-Україна, прикордонна станція Ізов, а Покупець оплатити та прийняти кокс грубий доменний кам'яновугільний, кількість, скорочений опис та позначення якого перелічені в специфікаціях до Контракту.

На виконання умов Контракту у грудні 2010 року Продавець поставив товар загальною кількістю 1667740 кг. вартістю 310 доларів США за тону.

При митному оформленні товару, поставлений за умовами контракту, позивач подав митному органу ВМД № 112030000/2011/000990 від 12 січня 2011 року для митного оформлення вантажу у режимі «Імпорт».

Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідно до статей 266, 267 Митного кодексу України.

Для обґрунтування митної вартості товару позивачем подано Митниці наступні документи:

- контракт № ВП.1323.37515.10.55И зі специфікацією № 1 (додаткова угода №06 від 01 грудня 2010 року);

- ВМД, заявлена по контрактній вартості №112030000/2011/000990 від 12 січня 2011 року;

- рахунки-фактури №108 від 20 грудня 2010 року, №110 від 21грудня 2010 року, №111 від 23 грудня 2010 року, №114 від 04 січня 2011року з вартістю товару у розмірі 310 доларів США за тону;

- висновки по контролю якості №PGL/TC/DEW/355A/10 від 27 грудня 2010 року, №PGL/TC/DEW/364A/10 від 29 грудня 2010 року, №PGL/TC/DEW/356A/10 від 27 грудня 2010 року, №PGL/TC/DEW/05A/10 від 05 січня 2011 року на кокс грубий кам'яновугільний доменний для ВАТ «Запоріжсталь»;

- сертифікати походження №PL/MF/AE 0024978 від 22 грудня 2010 року, №PL/MF/AE 0024979 від 23 грудня 2010, №PL/MF/AE 0025016 від 25 грудня 2010 року, №PL/MF/AE 0024980 від 24 грудня 2010 року, №PL/MF/AE 0025181 від 31 грудня 2010 року;

- ДМВ-1 та ВМД №112030000/2011/000990 від 12 січня 2011 року;

- інвойси третьої особи №Р-027/16/2010 від 21 грудня 2010 року, №Р-027/17/2010 від 22 грудня 2010 року, №Р-027/19/2010 від 25 грудня 2010 року, №Р-027/16/2010 від 24 грудня 2010 року, №Р-027/20/2010 від 31грудня 2010 року;

- експертні декларації №MRN 10PL303030E0019990 від 25 грудня 2010 року, №MRN 10PL303030E0020060 від 26 грудня 2010 року, №MRN 10PL303030E0020151 від 24 грудня 2010 року;

- лист технічного відділу ВААТ «Запоірзсталь» №9-41/1094950 від 15 жовтня 2010 року з роз'ясненнями, що кокс не є ливарним, а також з описом технічного принципу використання коксу;

- технічна специфікація виробника вх. № 95/199 від 21 вересня 2010 року на кокс грубий кам'яновугільний доменний;

- висновок ДП «Держзовнішінформ» №7/826 від 30 грудня 2010 року.

Вважаючи, що наданих позивачем документів не достатньо для підтвердження визначеної митної вартості ввезеного товару, митним органом запропоновано декларанту надати наступні документи:договір з третіми особами, пов'язаний з договором на поставку товарів, митна вартість яких визначається; інші документи за бажанням декларанта.

На вимогу митного органу позивач зробив відповідний запис щодо ознайомлення з їх змістом, та надав:

- лист фірми «VeracoAllianceLtd» № 105 від 05 січня 2011 року про відмову у наданні калькуляції вартості коксу, прасу виробника, договору з третіми особами, оскільки уся ця інформація є комерційною таємницею та не розголошується, про що зроблено відповідний запис у ВМД № 1;

- меморіальні валютні ордери № 67.05.1003 від 27 січня 2011 року, № 83.05.1003 від 31 січня 2011 року, № 116.05.271 від 08 лютого 2011 року, що підтверджують факт сплати за товар за ціною, що вказана в додатковій угоді № 6 Контракту;

- витяг з журналу «Металекспорт» випуск № 48 (72) від 29 листопада 2010 року.

Позивач пояснив, що договір з третіми особами надати неможливо, у зв'язку з тим, що фірма «VeracoAllianceLtd» відмовилась надати такий договір.

За результатами проведених заходів, відповідачем винесено рішення про визначення митної вартості товарів від 13 січня 2011року № 112000006/2011/000028/1 із застосуванням методу за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3).

Митниця пояснила, що підставою неприйняття митної вартості, визначеної декларантом, є те, що неможливо застосувати метод № 1 в зв'язку з ненаданням декларантом усіх додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, Метод № 2 не застосований в зв'язку з невідповідністю (відмінністю) певних фізичних характеристик, тому прийнято рішення щодо застосування митної вартості за методом № 3 - за ціною угоди щодо аналогічних (подібних) товарів.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На виконання частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, судами попередніх інстанцій досліджене оскаржене позивачем рішення Митниці, йому надано юридичну оцінку.

Відповідно до статті 42 Митного кодексу України під час проведення митного контролю митні органи самостійно визначають форму та обсяг контролю, достатні для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи та міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку, контроль за дотриманням яких покладено на митні органи.

Згідно до статті 266 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). У разі неможливості визначення митної вартості за основним методом, застосовуються інші. При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом згідно з положеннями статті 267 Митного кодексу України, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 Митного кодексу України. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Нормою статті 266 Митного кодексу України встановлені підстави та спосіб застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товару.

Статтею 267 врегульовані особливості застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються такі ознаки:

1) якість, наявність торгової марки та їх репутація на ринку;

2) країна походження;

3) виробник.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних умовах, що й оцінювані товари.

Якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних умовах. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини другої статті 267 Митного кодексу України, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

Якщо для цілей застосування цього методу виявляється більше, ніж одна вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Митним органом не врахований факт, що у позивача існувала об'єктивна неможливість подання всіх витребуваних документів у зв'язку з їх відсутністю, а тому цей факт не може бути підставою для відмови у визначенні митної вартості товару.

Згідно Положення про порядок проведення аналізу цін товарів, що імпортуються в Україну, затвердженого спільним Наказом Міністерства економіки України та Державної митної служби України від 01 лютого 2007 року №20/85 «Держзовнішінформ» може проводити аналіз цін товарів для визначення митної вартості товарів. Інформація «Держзовнішінформ» має враховуватись в роботі Державною митною службою України, однак, у даному випадку така інформацію митницею не була взята до уваги.

Також,у висновку спеціалізованої експертної організації ДП «Держзовнішінформ» від 30 грудня 2010 року №7/826, який надається до митного оформлення, мінімальний рівень ціни 350-370 дол. США на товар вищий ніж ціна угоди 310 дол. США.

Повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару.

Висновок судів попередніх інстанцій про порушення відповідачем вимог Митного кодексу України тане обґрунтувавши підстави, з яких неможливо використати метод №1 для визначення митної вартості товару, не зазначивши, які саме документи були з недоліками оформлення для визначення митної вартості за методом №1, та в чому полягають сумніви щодо митної вартості, які визначені декларантом.

Із матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів - відхилити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2013 року у справі №2а-0870/4360/11 - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді