Справа № 2а-1570/11
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/42037/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Свердловську Луганської області про перерахунок пенсії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2012 року, -

у с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Свердловську Луганської області (далі УПФ), у якому з урахуванням уточнень просив визнати право на пенсію та зобов'язати призначити пенсію на пільгових умовах з підстав пункту «б» статті 55 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) із зарахуванням пільгового стажу роботи водієм та помічником машиніста на спеціальних машинах з обслуговування бурових установок в Довжанській ГРП Відкритого акціонерного товариства «Луганськгеологія», у період з 24 червня 1975 року по 1 вересня 1995 року та з 4 червня 1998 року по 21 травня 2000 року відповідно.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідач відмовив йому у зарахуванні такого стажу через відсутність відповідних документів, які б підтверджували пільговий характер роботи. Вважаючи відмову такою, що порушує його права та не відповідає вимогам закону, ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Постановою Свердловського міського суду Луганської області від 26 липня 2010 року позов задоволено.

Оскаржуваною постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2012 року постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального і процесуального права, просить його рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, позивач у період з 24 червня 1975 року по 1 вересня 1995 року працював водієм спеціальних машин з обслуговування бурових установок, безпосередньо зайнятого на польових роботах з повним робочим днем. У період з 4 червня 1998 року по 22 травня 2000 року позивач працював помічником машиніста бурової установки з правом водіння автомобіля, безпосередньо зайнятого на польових роботах та відпрацював повний польовий сезон. Такі дані підтверджуються копією трудової книжки позивача та довідкою, уточнюючою особливий характер роботи.

Задовольняю позовні вимоги суд першої інстанції виходи з того, що наданих позивачем документів та показів двох свідків достатньо для визнання за позивачем права на пільгову пенсію згідно пункту «б» статі 55 Закону № 1788-ХІІ, у розумінні статті 62 цього ж Закону та пункту 18 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, якою затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що уточнююча довідка про пільговий характер роботи позивача не підтверджує необхідний польовий стаж роботи - 12 років 6 місяців, і не відповідає вимогам Додатку № 5 Порядку № 637, а тому підстав для визнання за позивачем права на спірну пенсію немає.

Проте, до такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов без з'ясування дійсних прав та обов'язків сторін, в порушення норм матеріального і процесуального права.

За змістом статей 1, 2 Закону № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Видами державних пенсій зокрема є трудові пенсії: за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника та за вислугу років.

Статтею 7 цього ж Закону передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Стаття 51 Закону № 1788-ХІІ визначає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до пункту «б» статті 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають: працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах : чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі. При цьому період роботи безпосередньо в польових умовах протягом півроку або більше півроку зараховується за рік роботи, менше півроку - за фактичною тривалістю, а на сезонних роботах - відповідно до ст. 61 цього Закону.

За змістом статті 61 цього Закону робота протягом повного сезону на підприємствах і в організаціях сезонних галузей промисловості, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств і організацій, - за списком, що затверджується Кабінетом Міністрів України, зараховується до стажу роботи за рік роботи.

Інші сезонні роботи зараховуються до стажу роботи за їх фактичною тривалістю.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України

На виконання вказаних вимог Закону Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок № 637.

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 3 цього ж Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 18 Порядку визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

За змістом пункту 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Висновок суду апеляційної інстанції, що даних матеріалів справи не достатньо для призначення пенсії позивача на пільгових умовах є необґрунтованим, оскільки не підтвердження пільгового характеру роботи підприємством, де працював позивач і яке є ліквідованим, не може бути підставою для позбавлення ОСОБА_4 встановлених законом пільг.

Доводи УПФ про те, що підстав для задоволення позову немає так як відсутні дані про зайнятість позивача у польових умовах і одержання ним польового забезпечення або надбавки, є безпідставним, оскільки зайнятість ОСОБА_4 у георозвідувальних роботах, безпосередньо на польових роботах з повним робочим днем та протягом повного польового сезону підтверджується іншими документами. Зокрема вже зазначеною довідкою, виданою правонаступником підприємства, на якому працював позивач та показами свідків, що у розумінні Порядку № 637 є належними і допустимими доказами у підтвердження пільгового стажу позивач для призначення спірної пенсії.

Інші доводи відповідача є також безпідставними, оскільки стосуються призначення пенсії за віком, а не за вислугу років, тобто предмету спору сторін не стосуються.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зазначене, оскільки відповідач не довів правомірність свого рішення про відмову в призначенні спірної пенсії позивачу, підстав для відмови в позові у суду апеляційної інстанції не було.

Саме до такого висновку у своєму рішенні дійшов суд першої інстанції, а тому його скасування судом апеляційної інстанції є помилковим.

За приписами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2012 року скасувати та залишити в силі постанову Свердловського міського суду Луганської області від 26 липня 2010 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало