Справа № 815/94/15
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/94/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Катаєвої Е.В.,

секретаря Швеця В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» до Котовської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області про скасування податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовом звернулось Публічне акціонерне товариство «Одесагаз» (далі ПАТ „Одесагаз") до Котовської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів в Одеській області (далі ОДПІ), у якому просило скасувати податкову вимогу відповідача №1505-15 від 02.09.2014 року про сплату боргу з орендної плати юридичних осіб в сумі 1973,15 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ПАТ „Одесагаз" були надані АТ «Єврогазбанк» на виконання платіжні доручення № 13240 від 18.06.2014 року на суму 3344,48 грн. спрямоване на сплату земельного податку з юридичних осіб за травень 2014 року. Згідно відміток АТ «Єврогазбанк» вказане платіжне доручення прийняте до виконання. Після цього, ПАТ "Одесагаз", заявою № 102 від 26.06.2014 року повідомило ОДПІ про сплату грошових зобов'язань згідно платіжних доручень, зазначених вище.

Позивач вважає, що з урахуванням приписів п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України, п. 22.4 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи в Україні", його обов'язок як платника податків вважається виконаним з моменту подання до установи банку платіжних доручень на перерахування сум податків, та він не несе відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків установою банку. Відповідно у відповідача не було підстав для формування та направлення на його адресу податкової вимоги №1505-15 від 02.09.2014 року.

Ухвалою суду від 02.03.2015 року здійснена заміна відповідача Котовської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів в Одеській області на правонаступника Котовську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС в Одеській області (далі ОДПІ).

Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримала у повному обсязі посилаючись на обставини, викладені у позові. Також зазначила, що були надані платіжні доручення до банку і зі сплати податкових зобов'язань за вересень 2014 року. ПАТ „Одесагаз" своєчасно подає платіжні доручення зі сплати податків, тобто податкового боргу виникнути не могло.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та зазначила, що податкова вимога №1505-15 фактично повинна мати дату 31.10.2014 року, про що свідчить корінець податкової вимоги наданий до суду, податковий борг в ній зазначений станом на 31.10.2014 року у сумі 1973,01грн. Представник відповідача зазначив, що до бюджету не надійшла сума податкових зобов'язань позивача за вересень 2014 року визначена ним в декларації, у зв'язку з чим податкова вимога №1505-15 від 31.10.2014 року про сплату податкового боргу прийнята на законних підставах згідно картки особового рахунку.

Згідно платіжного доручення №1007 від 24.11.2014 року було зараховано до бюджету 2054,75 грн. Відбулось погашення податкового боргу з основного платежу земельного податку. За таким обставинами відповідно до п.60.1 ст.60 ПК України податкова вимога вважається відкликаною, а тому предмет позову відсутній. Представник відповідача просив позов залишити без задоволення.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши та проаналізувавши надані ними докази судом встановлено, що ПАТ „Одесагаз" було зареєстровано Виконавчим комітетом Одеської міської ради Одеської області 28.12.1994 року за №1 008373 та знаходиться на податковому обліку у Котовській ОДПІ як платник орендної плати за землю.

Згідно пункту 287.1 статті 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Пунктом 287.3 статті 287 ПК України визначено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Статтею 16 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

10.02.2014 року позивач подав до ОДПІ податкову декларацію з плати за землю з розрахунком оплати земельного податку за 2014 рік, згідно якої визначив зобов'язання по сплаті за землю за січень - листопад 2014 року по 2054,75грн., за грудень - 2054,69 (а.с.29-34).

29.10.2014 року позивач надав до АТ „Єврогазбанк" платіжне доручення №13329 від 29.10.2014 року на суму 2054,75грн. з призначенням платежу - земельний податок з юридичних осіб за вересень 2014 року (а.с.97).

Проте АТ „Єврогазбанк" згідно платіжного доручення ПАТ „Одесагаз" №13329 від 29.10.2014 року кошти у сумі 2054,75грн. не перерахував до державного бюджету.

Котовська ОДПІ сформувала та 06.11.2014 року направила на адресу позивача податкову вимогу №1505-15 від 02.09.2014 року (згідно корінця вимоги від 31.10.2014 року), в якій зазначено про наявність податкового боргу станом на 31.10.2014 року у сумі 1973,01грн. (а.с.6,73).

Суд вважає, що формування відповідачем зазначеної податкової вимоги не ґрунтується на вимогах законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 14.1.153 ст.14 ПК України визначено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу. Згідно з п.14.1.175 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Суд вважає, що у відповідача були відсутні підстави для направлення податкової вимоги позивачу у зв'язку з відсутністю у останнього податкового боргу у розумінні п.14.1.175 ст.14 ПК України.

Судом достовірно встановлено, що позивач 29.10.2014 року подав до АТ „Єврогазбанк" платіжне доручення №13329 від 29.10.2014 року на суму 2054,75грн. з призначенням платежу - земельний податок з юридичних осіб за вересень 2014 року.

Проте АТ „Єврогазбанк" згідно платіжного доручення ПАТ „Одесагаз" №13329 від 29.10.2014 року кошти у сумі 2054,75грн. не перерахував до державного бюджету.

Процедура, за якою відбувається здійснення платежу, регламентовано Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 року №2346-ІІІ (далі Закон України №2346-ІІІ).

Згідно п.1.30 ст.1 цього Закону платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунку на рахунок отримувача. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону за допомогою платіжного доручення, яке є розрахунковим документом, здійснюється ініціювання переказу.

Пунктом 8.1 ст.8 Закону України №2346-ІІІ визначено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно п.22.4 ст.22 Закону під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним:

для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Таким чином, незважаючи на те, що згідно ч.5 ст.45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок, саме для платника податків, якій здійснив сплату податкового зобов'язання шляхом подання до банку платіжного доручення на перерахування суми податкового зобов'язання, обов'язок по сплаті податкового зобов'язання є виконаним.

Зазначений висновок узгоджується з положеннями п.129.6 ст.129 ПК України, відповідно до якого за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

При цьому суд враховує, що ст.4. ПК України декларовані принципи, на яких ґрунтується податкове законодавство України, одним з яких є презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Таким чином, у ОДПІ були відсутні підстави для формування та направлення позивачу податкової вимоги, яка як рішення суб'єкта владних повноважень тягне за собою встановлені законом правові наслідки для платника податків.

При цьому суд враховує, що в направленій позивачу податкової вимозі №1505-15 зазначена інша дата, ніж в залишеному в ОДПІ корінці цієї податкової вимоги, а саме 02.09.2014 року, замість 31.10.2014 року

В той же час, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ „Одесагаз" задоволенню не підлягають, оскільки у зв'язку з надходженням наступного платежу у сумі 2054,75грн. на сплату земельного податку згідно платіжного доручення №1007 від 24.11.2014 року кошті зараховані на погашення податкового зобов'язання по земельному податку за вересень 2014 року, у зв'язку з чим відповідно до п.60.1 ст.60 ПК України податкова вимога вважається відкликаною, тобто зазначена податкова вимога є недіючою та не може тягнути за собою юридичних наслідків для позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» до Котовської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області про скасування податкової вимоги №1505-15 від 02.09.2014 року.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Катаєва Е.В.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» до Котовської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області про скасування податкової вимоги №1505-15 від 02.09.2014 року.

04 березня 2015 року.