Справа № 815/6390/14
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

25 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6390/14

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Лукянчук О.В.,
судді -Градовського Ю.М.
при секретарі -Дубині Т.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «УЛС Глобал» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УЛС Глобал» до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарі,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2014 року ТОВ «УЛС Глобал» (надалі - Позивач, Товариство) звернулось до суду з адміністративним позовом до Південної митниці Міндоходів (надалі - відповідач, Митниця), в якому просило визнати протиправним та скасувати прийняте Митницею рішення про коригування митної вартості товарів за номером 500040001/2014/410029/2 від 19.07.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що Товариство 19.07.2014 року подало до Митниці тимчасову митну декларацію на ввезений на територію України товар за контрактом з китайською компанією «ІNTER BESCO LIMITED» №22/05-UKR-ULS від 22.05.2014 року із визначенням митної вартості товару за ціною контракту. До декларації були додані наступні документи: контракт №22/05-UKR-ULS від 22.05.2014 року, коносамент №SHZ1633689, інвойс №23/05-OD-ULS/1, пакувальний лист №CAXU9228166, прайс-лист, експортну декларацію КНР №13923145 з перекладом, висновок експерта №51-34/07-2014 від 16.07.2014 року. За результатами перевірки вищевказаної митної декларації Митницею було відмовлено у митному оформлені товару на умовах, визначених у поданій митній декларації, та запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерської документації. Така вимога не була виконана позивачем, тому 19.07.2014 року Митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за номером 500040001/2014/410029/2 від 19.07.2014 року. Товар був випущений у вільний обіг в порядку, передбаченому ч.7 ст.55 МК України, тобто після сплати позивачем фінансової гарантії у розмірі митних платежів, визначених Митницею. 07.10.2014 року позивач подав до Митниці документи на підтвердження заявленої митної вартості, однак листом від 09.10.2014 року №14570/15-70-52 Митниця відмовила у визнанні заявленої позивачем митної вартості. Позивач вважає протиправним рішення про коригування митної вартості.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2014 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вище зазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством (покупець) та китайською компанією «ІNTER BESCO LIMITED» (продавець) було укладено контракт №22/05-UKR-ULS від 22.05.2014 року на поставку шкільних рюкзаків та сумок з плечовим ремінцем.

Після надходження товару за вказаним контрактом на територію України 19.07.2014 року декларантом ТОВ «УЛС Глобал» з метою декларування вказаного товару подано електронну митну декларацію №500040001/2014/012281 (а.с.55-60). Митна вартість ввезеного товару визначена за ціною договору.

До митного оформлення для підтвердження митної вартості декларантом були подані наступні документи: контракт №22/05-UKR-ULS від 22.05.2014 року, інвойс №23/05-OD-ULS/1 від 23.05.2014 року, прайс-лист виробника товару від 15.07.2014 року б/н, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 16.07.2014 року №51-34/07-2014, копію митної декларації країни відправлення від 26.05.2014 року№13923145, коносамент №SHZ1633689, пакувальний лист №CAXU9228166.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган дійшов висновку, що в поданих декларантом є розбіжності, які полягають в наступному:

- в п.3 зовнішньоекономічного контракту від 22.05.2014 року №22/05-UKR-ULS обумовлені умови платежу, які відсутні в інвойсі від 23.05.2014 року №23/05-OD-ULS/1;

- відсутні документи, надання яких передбачено п.3 даного контракту;

- в прайс-листі виробника у графі вартість відсутня одиниця виміру, валюта, в якій вказана вартість та торговельна марка, що унеможливлює віднести цей документ до даної партії товару;

- у експертному висновку про вартісні характеристики товару відсутня інформація щодо даного виробника продукції та його місцезнаходження, що впливає на рівень вартості;

- зовнішньоекономічний контракт не підписаний іноземним контрагентом при тому, що наявний підпис директора української сторони контракту;

- переклад декларації країни відправлення незавірений особою, яка його здійснила.

Виявивши такі недоліки, Митниця, з посиланням на ч.3 ст.53 Митного кодексу України, повідомила декларанта про необхідність протягом 10 днів надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме виписку з бухгалтерської документації.

Листом від 19.07.2014 року №016 декларант проінформував Південну митницю Міндоходів про неможливість надання протягом 10 календарних днів затребуваних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки таких не існує (а.с.80).

19.07.2014 року Південною митницею Міндоходів було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №500040001/2014/410029/2 в сторону її збільшення.

Позивач скористався передбаченим ч.7 ст.55 МК України правом отримати задекларований товар у вільний обіг при не згоді з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості шляхом надання фінансових гарантій в порядку, передбаченому розділом Х МК України, сплативши митні платежі, обчислені згідно митної вартості товару, визначеною митним органом спірним рішенням про коригування митної вартості, та подавши митну декларацію №500040001/2014/012354.

21.07.2014 року товар був випущено у вільний обіг.

Як пояснив позивач, та підтверджено Митницею, для підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем 06.10.2014 року були надані до Митниці додаткові документи листом №06/10-05, а саме: копія оскаржуваного рішення, зовнішньо економічний контракт №22/05-UKR-ULS від 22.05.2014 року, інвойс №23/05-OD-ULS/1 від 23.05.2014 року, прайс-лист виробника товару від 15.07.2014 року б/н, коносамент №SHZ1633689, пакувальний лист №CAXU9228166, експортна декларація.

За результатами розгляду додаткових документів Митницею листом від 09.10.2014 року №14570/15-70-52 було відмовлено у визнанні заявленої митної вартості та у скасуванні рішення про коригування митної вартості від 19.07.2014 року №500040001/2014/410029/2 з тих підстав, що позивачем не були надані ті документи, які були витребувані Митницею.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Митниця обґрунтовано відмовила позивачу у митному оформлені товарів за МД №500040001/2014/012281 та прийняла правомірне рішення про коригування митної вартості від 19.07.2014 року №500040001/2014/410029/2 з обранням резервного методу визначення митної вартості товарів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частинами 2, 3 зазначеної статті передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування невключені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено не повні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, уразі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2)не подання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей що до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зі змісту наведених норм вбачається, що передбачене ч.5 ст.54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені цим кодексом, а саме ч.3 ст.53 МК України - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вже зазначено вище, вимога Митниці про витребування у позивача додаткових документів обґрунтована виявленим ряду недоліків у наданих декларантом документах на підтвердження митної вартості товару, перелік яких наведений у спірному рішенні.

Ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі позивач не наводить заперечень проти існування тих розбіжностей та недоліків у наданих для розмитнення документах, про які вказує Митниця.

Враховуючи наведені Митницею зауваження щодо наданих позивачем 19.07.2014 року документів на підтвердження задекларованої митної вартості, а також зміст цих документів, колегія суддів вважає, що у Митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товару, що відповідно до ч.5 ст.54 МК України надавало Митниці підстави для витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.

Згідно ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Оскільки у визначений ч.3 ст.53 МК України строк витребувані Митницею документи надані позивачем не були, то Митниця на підставі ч.6 ст.54 та ч.1 ст.55 МК України правомірно прийняла рішення про відмову у митному оформленні товарів, а також рішення про коригування митної вартості товарів від 19.07.2014 року №500040001/2014/410029/2.

Враховуючи той факт, що позивач скористався визначеним у п.7 ст.55 МК України механізмом отримання товару у вільний обіг під фінансові гарантії, сплативши митні платежі з визначеної Митницею митною вартості товару, то оцінка оскаржених рішень відповідача повинна надаватися з урахуванням виконання сторонами положень цієї статті.

Так, відповідно до положень ч.7-10 ст.55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом (ч.9 ст.55 МК України).

Як що орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Передбачений ч.7-10 ст.55 МК України механізм отримання товару у вільний обіг під фінансові гарантії надає декларанту право протягом 80 днів з дня випуску товару надати документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, а надання декларантом таких документів зобов'язує митний орган їх розглянути та прийняти відповідне рішення.

Як вже зазначено вище, 06.10.2014 року, тобто протягом 80 днів з дня випуску товарів, листом за №06/10-5 позивачем були направлені Митниці додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів за результатами розгляду яких Митницею листом від 09.10.2014 року №14570/15-70-52 повідомлено позивача про відсутність підстав для визнання заявленої митної вартості та для скасування рішення про коригування митної вартості.

У даному листі Митниця надала роз'яснення щодо виявлених розбіжностей при візуальній перевірці документів та співставленні даних, поданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів; митниця надала роз'яснення щодо виявлених зауважень до пакету додатково поданих документів та їх обсягу, зазначивши, що позивачем у якості додаткових документів (наданих листом від 06.10.2014 року) для підтвердження заявленої митної вартості були надані ті ж самі документи, що і при митному оформленні, а ті документи, які додатково були витребувані, ненадані.

Наведені Митницею у вказаному листі обставини, позивачем не заперечувались.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що за результатами застосування механізму отримання позивачем товару у вільний обіг під фінансові гарантії з подальшим наданням документів на підтвердження заявленої митної вартості, у Митниці не виникло підстав для визнання заявленої митної вартості та для скасування рішення про коригування митної вартості.

Вирішуючи питання про обґрунтованість застосованого Митницею рішенням про коригування митної вартості товарів від 19.07.2014 року №500040001/2014/410029/2 методу визначення митної вартості, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положеннями ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

На порушення порядку проведення Митницею консультацій з декларантом щодо застосування другорядних методів визначення митної вартості позивач не посилається, і матеріали справи доказів таких поршень не містять.

Як вже зазначено вище, за результатами проведеної консультації між Митницею та декларантом було обрано резервний метод визначення митної вартості.

Частиною 8 ст.57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст.64 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Митна вартість оцінюваних товарів визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що за результатом проведеної консультації між Митницею та декларантом позивача було обрано резервний метод визначення митної вартості внаслідок неможливості визначення митної вартості шляхом використання методу, зазначеного у ст.58 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)).

Для застосування резервного методу визначення митної вартості Митницею було проведено аналіз баз даних ПІК "Інспектор-2006" та ЄАІС Міндоходів та встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено є більшим: товар №1-МД від 11.06.2014 року №500040001/2014/009697 - 2,5614 дол. США за шт., заявлений декларантом рівень митної вартості становить 2,12 дол. США за шт.,товар №2-МД від 25.04.2014 року №500060804/2014/000627 - 4 дол. США за кг нетто, заявлений декларантом рівень митної вартості становить - 3,2677 дол. США за кг., товар №3-МД від 07.07.2014 року №100250001/2014/015254 - 2,6850 дол. США за шт.. Заявлений декларантом рівень митної вартості становить 2,1221 дол. США за шт..

Частиною 2 ст.55 МК України встановлено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598 у графі 33 рішення зазначаються обставини його прийняття та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості; послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, спірне рішення про коригування митної вартості містить достатньо обґрунтовані причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано. У даному рішенні наведена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом, а також наведені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості за резервним методом, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України (ЄАІС ДМСУ) та бази даних "Інспектор-2006", у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відповідність оскаржуваного рішення вимогам законодавства та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «УЛС Глобал» - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 26 лютого 2015 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський