Справа № 808/4159/13-а
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2015-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

06 лютого 2015 року (16 год. 25 хв.) Справа № 808/4159/13-а м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Киселя Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Мащенко Д.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Язевої Г.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій протиправними та скасування наказу.

19.04.2013 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (далі - позивач) до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач, після уточнення своїх вимог 04.07.2013, просив: визнати дії відповідача по виданню наказу №757 від 11.04.2013 на проведення перевірки позивача протиправним, скасувати наказ №757 від 11.04.2013 відповідача як незаконний.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем, на підставі наказу від 11.04.2013 №757, було проведено документальну позапланову перевірку позивача з питання повноти та своєчасності нарахування та сплати ПДВ, контролю за дотриманням поряду здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій за період з 01.01.2011 по 31.03.2013. Вважає, що дії відповідача по виданню наказу №757 від 11.04.2013 на проведення перевірки позивача є протиправними, а зазначений наказ є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 22.04.2013 провадження у справі було відкрите, судове засідання призначене на 15.05.2013.

Провадження у справі неодноразово зупинялось.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.07.2013, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2014, позов задоволено: визнані протиправними дії відповідача по виданню наказу №757 від 11.04.2013 на проведення документальної позапланової перевірки позивача за період з 01.01.2011 по 31.03.2013; скасовано наказ №757 від 11.04.2013 відповідача на проведення позапланової документальної перевірки позивача.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.10.2014 касаційна скарга відповідача була задоволена частково, постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 04.07.2013 та постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2014 скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зазначена справа 25.11.2014 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду та у порядку, встановленому ст. 15-1 КАС України, була розподілена судді Запорізького окружного адміністративного суду Киселю Р.В.

Ухвалою від 26.11.2014 справа була призначена до судового розгляду на 11.12.2014.

У судове засідання, призначене на 11.12.2014, представники сторін не прибули.

Ухвалою від 11.12.2014 за клопотанням представника відповідача провадження у справі було зупинене до 22.01.2015.

Ухвалою від 22.01.2015 провадження у справі було поновлено, судове засідання призначене на 22.01.2015.

Ухвалою від 22.01.2015 розгляд справи було відкладено на 06.02.2015.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, зокрема зазначивши, що відповідач при винесені наказу №757 від 11.04.2013 не мав законних підстав для проведення позапланової документальної перевірки позивача. На запит відповідача позивачем було надано витребувані документи в повному обсязі. Зазначив, що в наказі, повідомлені про проведення перевірки та запиті про надання інформації, не міститься підстав для отримання інформації чи проведення перевірки. Зазначив, що позивач заперечував проти проведення документальної позапланової перевірки та не погодився на її проведення у приміщенні податкового органу. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у запереченнях проти позову, зокрема зазначивши, що документальна позапланова виїзна перевірка не передбачає оформлення направлення на її проведення відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, тоді як підставою для призначення спірної перевірки згідно з оспорюваним наказом стало виявлення порушень з боку позивача податкового законодавства за наслідками дослідження поданих нею первинних документів. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні 06.02.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

У період з 11.04.2013 по 17.04.2013 відповідачем, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового Кодексу України, було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питання повноти та своєчасності нарахування та сплати ПДВ, контролю за дотриманням поряду здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій за період з 01.01.2011 по 31.03.2013.

Зазначену перевірку було призначено на підставі наказу відповідача від 11.04.2013 №757 на проведення позапланової виїзної документальної перевірки позивача, з питання повноти та своєчасності нарахування та сплати податку на додану вартість, контролю щодо дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій за період з 01.01.2011 по 31.03.2013.

Відповідно до вказаного наказу, працівнику відповідача ОСОБА_4 було доручено провести позапланову документальну виїзну перевірку підприємницької діяльності позивача терміном п'ять робочих днів, а саме з 11.04.2013.

Вважаючи протиправними дії відповідача з видання оскаржуваного наказу та з метою його скасування як протиправного, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинами справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду у цій справі від 04.07.2013, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2014, адміністративний позов було задоволено в повному обсязі.

Зазначеною постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.07.2013 було визнано протиправними дії відповідача по виданню наказу №757 від 11.04.2013 на проведенню документальної позапланової перевірки позивача за період з 01.01.2011 по 31.03.2013 та скасовано наказ №757 від 11.04.2013 відповідача на проведення позапланової документальної перевірки позивача.

В обґрунтування зазначеної постанови суд посилається на те, що відповідач при винесені наказу №757 від 11.04.2013 не мав вказаної законної підстави для проведення позапланової документальної перевірки позивача оскільки відповідачем був надісланий запит №1993/Г/17-213 від 18.03.2013 про надання первинних бухгалтерських та податкових документів за період з 01.01.2011 по 31.03.2013, отриманий позивачем 20.03.2013, що підтверджується матеріалами справи. На вказаний запит позивач надав 29.03.2013 витребувані документи в повному обсязі. Крім того, на запит Мелітопольської ОДПІ Запорізької області №2620/1717-213 від 11.04.2013, додатково позивачем були надані копії документів листом від 12.04.2013. Отримані позивачем наказ та повідомлення про проведення перевірки, запити про надання інформації, не містять жодної з вказаних підстав для отримання інформації чи проведення перевірки, оскільки у вказаних вище документах жодним чином не зазначено, за наслідками перевірки якого платника податків виявлені факти, що свідчать про можливі порушення позивачем податкового законодавства, про які допущені позивачем порушення свідчить така перевірка, які подані податкові декларації містять недостовірні дані. Крім того, доказів пред'явлення та отримання направлення відповідачем надано не було, а той факт, що в наказі зазначено, про необхідність пред'явлення направлення, ніяким чином не підтверджує факт його отримання.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.10.2014 касаційна скарга позивача була задоволена частково, постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 04.07.2013 та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2014 скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно зазначеної ухвали Вищий адміністративний суд України зазначив, що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та/або проведенні виїзної податкової перевірки. Отже, позови платників про оскарження дій контролюючого органу щодо призначення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. У протилежному випадку (тобто якщо на час вирішення даного спору виїзну перевірку вже проведено) правові наслідки наказу про призначення цієї перевірки є вичерпаними, а тому оскарження такого наказу не сприяє відновленню порушених прав платника.

Непред'явлення платникові податковим органом направлення на проведення перевірки, як того вимагає п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, у разі фактичного допуску платником посадових осіб органу доходів і зборів до цієї перевірки, також не матиме правового значення для оцінки правомірності призначення та проведення відповідної перевірки.

А відтак для правильного вирішення даного спору судам слід було ретельно перевірити обставини щодо фактичного допуску позивачем посадових осіб відповідача до проведення вказаної перевірки як такі, що входять до предмета доказування у справі.

У вступній частині акта перевірки від 24.04.2013 № 412/172/НОМЕР_1, в якому висвітлені результати проведення спірної перевірки, зазначено про те, що перевірка проводилася за заявою СПД ОСОБА_3 в приміщенні Мелітопольської ОДПІ у каб. 209.

З урахуванням цього судам слід було встановити, чи було здійснено працівниками відповідача виїзд за місцезнаходженням платника для проведення спірної перевірки, чи заперечувала позивач проти цієї перевірки, чи погодилася вона на її проведення у приміщенні податкового органу (у тому числі й в усному порядку). Вказані обставини підлягають дослідженню шляхом допиту свідків, перевірці обставин, за яких відповідачем було отримано документи, використані при проведенні перевірки, тощо. Лише за наслідками встановленого суди могли з'ясувати, який вид перевірки фактично було проведено податковим органом (виїзну або невиїзну), та на підставі цього зробити висновок, чи підлягає оскарженню спірний наказ (у разі проведення невиїзної перевірки) або такий наказ не оспорюється як такий, що вже вичерпав свою дію (у випадку проведення Мелітопольською ОДПІ виїзної перевірки).

Суд вважає за необхідне зазначити, що до суду для надання пояснень, в якості свідка, неодноразово викликався ОСОБА_4, колишній працівник відповідача, якого, згідно оскаржуваного наказу, було уповноважено провести документальну позапланову виїзну перевірку позивача та яким фактично була проведена зазначена перевірка.

Проте з наданих представником відповідача у судовому засіданні пояснень вбачається, що ОСОБА_4 категорично відмовився прибути до суду для надання свідчень з питань проведеної ним перевірки позивача.

Водночас суд зазначає, що не вбачає необхідності допиту ОСОБА_4, в якості свідка, оскільки в матеріалах справи в повному обсязі наявні докази, що необхідні для прийняття обґрунтованого рішення по даній справі.

Судом встановлено, що підставою для складання оскаржуваного наказу та проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача були вимоги пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового Кодексу України.

Відповідно до були пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового Кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення;

Згідно пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового Кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Не є предметом документальної планової перевірки питання трансфертного ціноутворення, визначені статтею 39 цього Кодексу.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Документальною невиїзною позаплановою електронною перевіркою за заявою платника податків (далі - електронна перевірка) вважається перевірка, що проводиться на підставі заяви, поданої платником податків з незначним ступенем ризику, визначеним відповідно до пункту 77.2 статті 77 цього Кодексу, до контролюючого органу, в якому він перебуває на податковому обліку. Заява подається за 10 календарних днів до очікуваного початку проведення електронної перевірки, але не раніше офіційного повідомлення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, про запровадження проведення такої перевірки для відповідних платників податків: які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності; суб'єктів господарювання мікро-, малого; середнього підприємництва; інших платників податків. Форма заяви , порядок її подання , прийняття рішення про проведення електронної перевірки встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Судом встановлено, що відповідачем був надісланий запит №1993/Г/17-213 від 18.03.2013 про надання первинних бухгалтерських та податкових документів за період з 01.01.2011 по 31.03.2013. Зазначений запит був отриманий позивачем 20.03.2013, що підтверджується матеріалами справи.

На вказаний запит позивач надав 29.03.2013 витребувані документи в повному обсязі. Крім того, на запит відповідача №2620/1717-213 від 11.04.2013, додатково позивачем були надані копії документів листом від 12.04.2013.

Суд зазначає, оскаржуваний наказ, повідомлення про проведення перевірки, запити про надання інформації, не містять підстав, визначених п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, для отримання інформації чи проведення перевірки, оскільки у вказаних вище документах жодним чином не зазначено, за наслідками перевірки якого платника податків виявлені факти, що свідчать про можливі порушення позивачем податкового законодавства, про які допущені позивачем порушення свідчить така перевірка, які подані податкові декларації містять недостовірні дані.

Отже, суд доходить висновку, що відповідач при винесені наказу №757 від 11.04.2013 не мав вказаної законної підстави для проведення позапланової документальної перевірки позивача.

Крім того, в акті перевірки від 24.04.2013 № 412/172/НОМЕР_1, зазначено, що перевірка проводилася за заявою позивача від 11.04.2013 №6191/Г в приміщенні Мелітопольської ОДПІ у каб. 209.

Суд наголошує, що із зазначеної заяви позивача вбачається прохання провести документальну планову перевірку позивача в приміщенні відповідача.

Отже, посилання відповідача на заяву позивача від 11.04.2013 №6191/Г про проведення документальної планової перевірки, як на підставу для проведення позапланової документальної виїзної перевірки позивача, є необґрунтованими.

Суд зазначає, що відповідачем не було надано доказів, що підтвердили б факт виїзду за місцезнаходженням позивача для проведення спірної перевірки. Крім того, в акті перевірки від 24.04.2013 № 412/172/НОМЕР_1, зазначено, що перевірка проводилась в приміщенні Мелітопольської ОДПІ у каб. 209.

З наведених підстав, суд доходить висновку, що відповідачем фактично була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача, в той час як оскаржуваним наказом було передбачено проведення саме документальної позапланової виїзної перевірки позивача.

Судом встановлено, що 16.04.2013 позивачем було направлено лист відповідачу, відповідно до якого позивач повідомив, що наказ від 11.04.2013 №757 на проведення документальної позапланової перевірки позивача було оскаржено в судовому порядку, як незаконний та безпідставний. Також, в зазначеному позові міститься вимога про зобов'язання відповідача утриматися від проведення позапланової документальної перевірки. Зазначено, що подальше проведення зазначеної документальної позапланової перевірки є протиправним.

Отже, із зазначеного листа вбачається, що позивач заперечував проти проведення документальної позапланової перевірки та не надавав згоди щодо її проведення у приміщенні податкового органу.

Крім того, відповідно до п. 1.5 Методичних рекомендацій щодо порядку організації та проведення перевірок платників податків, затверджених наказом ДПА України від 14.04.2011 № 213 для проведення документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки платника податків виписується направлення на перевірку в 1 примірнику окремо на кожну посадову (службову) особу, що буде проводити перевірку.

Направлення на проведення документальної планової або позапланової виїзної фактичної перевірки підписується керівником (заступником керівника) органу ДПС, який очолює таку перевірку та прийняв рішення (наказ) про проведення та скріплюється гербовою печаткою цього органу (у тому числі у разі залучення до перевірки працівників інших органів ДПС).

Згідно ст. 81 Податкового кодексу України при пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Суд зазначає, в матеріалах справи наявне підтвердження отримання позивачем лише копії наказу, про що підпис позивача на копії наказу. Відповідачем не надано доказів пред'явлення та отримання позивачем направлення на проведення перевірки, а той факт, що в наказі зазначено, про необхідність пред'явлення направлення, ніяким чином не підтверджує факт його отримання.

Крім того, відповідачем не надано акту про відмову від підпису у направленні на перевірку, що є підставою для початку проведення такої перевірки.

За приписами ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №808/6908/13-а щодо спору між позивачем та відповідачем з приводу визнання дій протиправними щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.05.2013.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.10.2013 по справі №808/6908/13-а, були визнані протиправними дії відповідача щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань своєчасності нарахування та сплати податку на додану вартість, контролю щодо дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій за період з 01.01.2011 по 31.03.2011, за результатами якої складено акт № 412/172/НОМЕР_1 від 24.04.2013 та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 15.05.2013 винесене відповідачем.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.10.2013 у справі №808/6908/13-а за позовом позивача до відповідача про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.05.2013 № - скасовано в частині задоволення позову про скасування податкового повідомлення-рішення від 15.05.2013 № та в цій частині у задоволенні позову відмовлено. В іншій частині постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.10.2013 у справі №808/6908/13-а залишено без змін.

Отже, судовим рішенням, що набрало законної сили, визнано протиправними дії відповідача щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань своєчасності нарахування та сплати податку на додану вартість, контролю щодо дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій за період з 01.01.2011 по 31.03.2011, за результатами якої складено акт № 412/172/НОМЕР_1 від 24.04.2013. При цьому зазначена перевірка була проведена на підставі оскаржуваного наказу №757 від 11.04.2013.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що оскаржуваний наказ суперечать вимогам діючого законодавства України та порушує права позивача, а отже має бути скасований.

Стосовно вимог позивача щодо визнання протиправними дій відповідача по виданню наказу №757 від 11.04.2013 на проведення перевірки позивача, суд зазначає, що визнання протиправним та скасування наказу відповідача №757 від 11.04.2013 є достатнім способом захисту порушених прав позивача.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення в повному обсязі вимог позивача, а відтак, позов слід задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій протиправними та скасування наказу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби №757 від 11.04.2013 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3. Код за ДРФО -НОМЕР_1, з питання повноти та своєчасності нарахування та сплати податку на додану вартість, контролю щодо дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль