Справа № 185/8937/14-а
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"20" лютого 2015 р. справа № 185/8937/14-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання перерахувати та виплатити пенсію,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області, в якому просила визнати протиправними дії УПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області та зобов'язати останнього здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця в розмірі 80% від суми заробітної плати з урахуванням інших виплат(матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально - побутових питань, індексації заробітної плати) на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, згідно довідки відділу освіти Павлоградської міської ради від 14.08.2014 року №2034, та сплачувати перерахований розмір пенсії в подальшому.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії УПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області щодо неврахування у складі заробітної плати при призначенні пенсії ОСОБА_1 індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за період з 01 серпня 2014 року.

Зобов'язано УПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату пенсії в розмірі 80% суми заробітної плати ОСОБА_1 з урахуванням у складі заробітної плати індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за період з 01 серпня 2014 року з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області та отримувала пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 11.03.2011 року, згідно Закону України "Про державну службу" позивачка стала отримувати пенсію з 22.11.2012 року.

В серпні 2014 року позивач звернулась в УПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області з заявою, в якій просила відповідно до вимог Закону України "Про

державну службу" провести перерахунок призначеної йому пенсії та виплатити недоплачену пенсію з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові питання, та суми індексації заробітної плати.

Листом УПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області від 26.08.2014 року № Б/196 позивачці відмовлено у проведенні відповідного перерахунку пенсії.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно частини другої статті 33 Закону № 3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадового окладу, премій, доплат за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Крім того, згідно частини шостої статті 33 Закону № 3723-ХІІ державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до вимог статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

На всі виплати, що включені в ці довідки, було нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Таким чином, вони повинні були прийматися в розрахунок пенсії позивача.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що види оплати праці та інші виплати, які враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для перерахунку пенсії, не повинні виходити із складової заробітної плати, яку отримував державний службовець на час виходу на пенсію, оскільки таке звуження суперечить статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ.

Крім того, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення має систематичний характер, видавалась щорічно і являлась об'єктом для нарахування і утримання страхових внесків до пенсійного фонду. А матеріальна допомога разового характеру надається роботодавцем у непередбачених (екстрених) випадках окремим працівникам у зв'язку із сімейними обставинами, на оплату лікування, оздоровлення дітей, поховання і не є об'єктом для нарахування і утримання страхових внесків до пенсійного фонду.

Таким чином, відповідна матеріальна допомога, що була виплачена позивачеві згідно наданої довідки, входить до складу фонду оплати праці.

Крім того, за змістом наведених норм статті 66 Закону № 1788-ХІІ, статті 41 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що до виплат /доходів/, що враховуються у заробітну плату застрахованої особи для обчислення пенсії належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані /обчислені/ та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувались внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку що позивачу при обчисленні пенсії відповідно до спеціальних норм, встановлених ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо спірних правовідносин, які визначають виплати для обчислення пенсії за наведених обставин, мають бути зараховані отримані ним суми матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку та премії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11).

За приписами частини другої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання перерахувати та виплатити пенсію - залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай