Справа № 826/15779/14
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів Костюк Л.О., Твердохліб В.А.

За участю секретаря Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційні скарги Державної фіскальної служби України та Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 січня 2015 року у справі за позовом прокурора міста Києва до Державної фіскальної служби України, треті особи: ОСОБА_2, Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор міста Києва звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій Державної фіскальної служби України щодо невжиття невідкладними заходів до розгляду подання прокурора міста Києва та не усунення встановлених порушень законодавства, причин та умов, що їм сприяють; визнання незаконним та скасування наказу Міністерства доходів та зборів України від 23.04.2014 року №1017-о «Про прийняття на службу та призначення на посаду ОСОБА_2М.».

Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 січня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною та скасовано відмову Державної фіскальної служби України, оформлену листом від 02.10.2014 року, виконати подання від 22.09.2014 року, визнано протиправним наказ Міністерства доходів та зборів України від 23.04.2014 року «Про прийняття на службу та призначення на посаду ОСОБА_2.». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач Державна фіскальна служба України та третя особа Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві подали апеляційні скарги в яких просять скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва в частині задоволення позову та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги залишити без задоволення у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, заслухавши осіб, що з»явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що прокурором міста Києва внесено подання від 22.09.2014 року №07/1/1-261 вих.14 про усунення порушень Податкового Кодексу України та інших нормативно-правових актів, причин та умов, що їх спричинили при призначенні ОСОБА_2, яким від Державної фіскальної служби України вимагалось вжити заходів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства України, причин та умов, що їм сприяли при призначенні ОСОБА_2; визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства доходів і зборів України від 23.04.2014 року №1017-о; вирішити питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб, які допустили порушення вимог чинного законодавства при призначенні ОСОБА_2 на посаді.

02.10.2014 року Державною фіскальною службою України на адресу прокурора міста Києва направлено рішення у вигляді листа за підписом першого заступника Голови Хоменка В.П. щодо усунення порушень при призначенні ОСОБА_2

У зазначеному рішенні податковим органом надано роз»яснення щодо безпідставності доводів прокуратури, викладених у поданні, та вказано, що правові підстави для визнання незаконним, скасування наказу Міністерства доходів і зборів України від 23.04.2014 року №1017-о та притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб Міндоходів відсутні.

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду не може погодитись із доводами суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову прокурора та вважає за необхідне зазначити наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 прийнято на посаду першого заступника начальника слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у м. Києві та присвоєно звання полковника податкової служби відповідно до наказу Міністерства доходів і зборів України від 2.04.2014 року №1017-о.

Прийняттю зазначеного наказу передувала відповідна перевірка, яка була проведена податковим органом у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до довідки про результати спеціальної перевірки відомостей щодо ОСОБА_2 інформації, що перешкоджає зайняттю ОСОБА_2 посади, пов»язаної з виконанням функцій держави, не виявлено.

Як вбачається із позовної заяви прокуратури міста Києва, відповідачем було порушено вимоги ст. 352 Податкового кодексу України, оскільки ОСОБА_2 було прийнято на службу в податкову міліцію після проведення відповідної перевірки, незважаючи на ряд обставин, які суперечать вимогам чинного законодавства.

Зокрема, прокуратура міста Києва посилається на факт притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2, що є несумісним з посадою державного службовця та відповідно не дають права обіймати посаду, на яку його було прийнято. Також податковим органом не прийнято до уваги ту обставину, що диплом, який отримав ОСОБА_2 про закінчення Севастопольського вищого військово-морського інженерного училища потребував нострифікації.

Надаючи правову оцінку доводам позивача, колегія суддів враховує наступні обставини, встановлені в ході розгляду справи.

Відповідно до довідки МВС України від 18.05.2013 року прокуратурою міста Севастополя повідомлено ОСОБА_2 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191, ч.1 ст. 366, ч.3 ст. 364 КК України та 13.12.2013 року обвинувальний акт направлено до суду.

За інформацією Міністерства освіти і науки України дипломи ОСОБА_2 від 21.12.2007 року серія ВСГ №1669616 та від 18.06.1993 року серія УВ №643214, видані Академією праці та соціальних відносин (м. Москва) та Сімферопольським вищим військово-морським інженерним училищем потребують нострифікації (встановлення еквівалентності національним документам про освіту) (а.с. 15).

Відповідно до п. 352.1 ст. 352 ПК України на службу до податкової міліції приймаються на контрактній основі громадяни України, які мають відповідну освіту, здатні за своїми особистими, діловими, моральними якостями та станом здоров'я виконувати обов'язки відповідно до покладених на податкову міліцію завдань.

На службу до податкової міліції не може бути прийнято особу, яка має не погашену або не зняту в установленому порядку судимість за вчинення злочину, крім реабілітованої, або на яку протягом останнього року накладалося адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення.

Пунктом 352.2 ст. 352 ПК України визначено, що стосовно осіб, які претендують на службу в податковій міліції, за їх письмовою згодою проводиться спеціальна перевірка у порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Відповідно до частини 2 статті 11 зазначеного Закону спеціальній перевірці підлягають відомості про особу, яка претендує на зайняття посади, зазначеної в пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону (крім кандидатів на пост Президента України, кандидатів у народні депутати України, кандидатів у депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та на посади сільських, селищних, міських голів), зокрема щодо:

1) притягнення особи до кримінальної відповідальності, в тому числі за корупційні правопорушення, наявності судимості, її зняття, погашення;

2) факту, що особа піддана, піддавалася раніше адміністративним стягненням за корупційні правопорушення;

3) достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру;

4) наявності в особи корпоративних прав;

5) стану здоров'я, освіти, наявності наукового ступеня, вченого звання, підвищення кваліфікації.

Згідно з п.7 Порядку проведення спеціальної перевірки відомостей щодо осіб, які претендують на зайняття посад, пов»язаних із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Указом Президента України від 25.01.012 року №33/2012 року спеціальна перевірка проводиться:

1) Міністерством внутрішніх справ України - щодо відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності, наявність судимості, її зняття, погашення, про застосування до кандидата адміністративних стягнень за корупційні правопорушення;

2) Міністерством юстиції України - щодо наявності у Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні правопорушення, відомостей про кандидата;

3) Міністерством доходів і зборів України - щодо достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік;

4) Міністерством охорони здоров'я України, відповідним органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурним підрозділом обласної, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації - щодо відомостей про стан здоров'я кандидата;

5) Міністерством освіти і науки України, відповідним органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурним підрозділом обласної, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації - щодо освіти, наявності у кандидата наукового ступеня, вченого звання.

Інформація про результати спеціальної перевірки та наявність даних, які перешкоджають зайняттю кандидатом посади, підписана керівником органу (підрозділу), що проводив спеціальну перевірку, а в разі його відсутності - особою, яка виконує його обов'язки, або заступником керівника цього органу (підрозділу) відповідно до розподілу функціональних обов'язків, подається відповідному органу, який надіслав запит (за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту), не пізніше семи днів із дати надходження запиту(п.12 Порядку).

Як встановлено судом першої інстанції та дана обставина підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 прокуратурою м. Севастополя повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та 13.12.2013 року обвинувальний акт направлено до суду.

Дані про постановлення судом вироку на момент проведення перевірки відсутні, як відсутні дані щодо перебування ОСОБА_2 у розшуку або ж притягнення до адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення.

У рішенні Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року №9-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 80 Конституції України (справа про депутатську недоторканність) зазначено, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред'явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

Як вірно встановив суд першої інстанції, на момент прийняття наказу від 23.04.2014 року ОСОБА_2 мав статус особи, якій повідомлено про підозру, тобто був підозрюваним, а отже не мав судимості.

Із довідки Міністерства освіти та науки України від 22.04.2014 року вбачається, що дипломи ОСОБА_2 від 21.12.2007 року серії ВСГ №1669616 та від 18.06.1993 року серії УВ №643214, видані Академією праці та соціальних відносин (м. Москва) та Севастопольським вищим військово-морським інженерним училищем потребують нострифікації.

У відповідності до ст. 5 Угоди про співробітництво в галузі освіти, підписаної в Ташкенті у 1992 році, держави-учасниці гарантують безстрокове визнання на своїй території документів про освіту, виданих у державах-учасницях до моменту підписання вищезазначеної Угоди. Країнами учасницями є у тому числі Україна та Російська Федерація.

Отже, документи про освіту громадян колишнього СРСР, видані до 15 травня 1992 року, не потребують визнання в Україні.

Відповідно до постанови КМ України №490 від 19 серпня 1992 року створено вищі військові навчальні заклади, зокрема Севастопольський військово-морський інститут на базі Севастопольського вищого військово-морського інженерного училища та Чорноморського вищого військово-морського ордена Червоної Зірки училища ім. Нахімова П.М.

Ліквідацію навчальних закладів, на базі яких створюються нові, провести після завершення в них навчання курсантів і слухачів. Установити, що новостворені військові навчальні заклади можуть вести підготовку магістрів відповідних спеціальностей до 1999 року без акредитації.

Отже, ліквідація Севастопольського вищого військово-морського інженерного училища відбулася після закінчення навчання курсантів і слухачів, а новий навчальний заклад, утворений на базі вищезазначеного, повинен був розпочати свою діяльність з 01 вересня 1993 року.

Із наданої в судовому засіданні представником відповідача копії диплома на ім»я ОСОБА_2, останній зразка СРСР з відповідним Гербом цієї країни, виданий ОСОБА_2 у червні 1993 року.

Підтверджень того, що даний диплом потребував нострифікації, в ході розгляду справи не встановлено.

Представник прокуратури також не зміг надати пояснень, а також послатись на норму Закону, які б свідчили, що диплом на ім»я ОСОБА_2 потребував нострифікації.

Щодо диплома, виданого Академією праці та соціальних відносин (м. Москва), судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до інформації, викладеної у формі листа, наданої Міністерству освіти і науки України (а.с.15) диплом серії ВСГ №1669616 від 21.12.2007 року був виданий ОСОБА_2 Академією праці та соціальних відносин у м. Севастополі.

Зазначений Інститут заснований у 1994 році у Російській Федерації. Видано ліцензію МОН України №175197, №175198 від 27.07.2005 року, ліцензія МОН РФ №5723 від 16.01.2006 року, свідоцтво про державну акредитацію №1083 від 03.07.2006 року.

Нострифікація - це процедура визнання документів іноземних держав про вищу і післявузівську професійну освіту, тобто підтвердження органами державної влади законної сили цих документів на території Україні.

Не підлягають нострифікації:

документи громадян колишнього СРСР, видані до 15 травня 1992 р. (на підставі Угоди про співробітництво в галузі освіти (Ташкент, 1992 р.);

документи, видані навчальними закладами, які не мають офіційної реєстрації (ліцензії) як суб'єкти надання освітніх послуг в країні, якій вони належать;

документи, видані філіями навчальних закладів, якщо такі філії не мають офіційної реєстрації (ліцензії) як суб'єкти надання освітніх послуг в країні, на території якої вони здійснюють свою освітню діяльність;

документи, які не містять інформації щодо здобуття власником документів певного освітнього або освітньо-кваліфікаційного рівня, яким йому надаються академічні або професійні права (продовження навчання або працевлаштування за фахом).

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, відповідно до вимог чинного законодавства диплом ОСОБА_2 про вищу освіту нострифікації не потребував, а тому така процедура не вимагалась від останнього.

Отже, колегія суддів вважає, що оскільки диплом про вищу освіту ОСОБА_2 не потребував нострифікації, підстав у податкового органу не приймати його і як наслідок відмовити ОСОБА_2 з цих підстав у прийнятті на службу, не було.

Крім того, відповідно до листа Міністерства освіти і науки України (а.с.185) дипломи видані у 1993 році в т.ч. Севастопольським вищим військово-морським інженерним училищем, не потребують проходження процедури визнання (раніше нострифікації) в Україні.

Що стосується доводів позивача про не взяття до уваги податковим органом моральних якостей ОСОБА_2, не надання належної оцінки всіх даним, які характеризують особу останнього, то судова колегія вважає, що ті докази, які містяться в матеріалах справи та які були розглянуті під час вирішення питання прийняття ОСОБА_2 на службу, є достатніми для оцінки особи, яка приймалась на службу до податкового органу, в т.ч. з урахуванням наявності медичних показників, даних, що характеризують особу, наявності даних про судимості, трудовий стаж, в т.ч. і на посадах у податковому органі.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» подання - це акт реагування прокурора на виявлені порушення закону з вимогою щодо: усунення порушень закону, причин та умов, що їм сприяли; притягнення осіб до передбаченої законом відповідальності; відшкодування шкоди; припинення незаконних дій чи бездіяльності посадових і службових осіб; скасування нормативно-правового акта, окремих його частин або приведення його у відповідність із законом.

Відповідний прокурор має бути повідомлений про результати розгляду подання та вжиті заходи у визначений ним строк, що обчислюється з дня отримання подання та не може бути меншим 10 днів.

У разі відхилення подання в цілому чи частково прокурор може звернутись до суду щодо: визнання незаконним нормативно-правового акта відповідного органу повністю чи в окремій його частині; визнання протиправним рішення чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, визнання протиправними дій чи бездіяльності, зобов»язання вчинити певні дії або утриматись від вчинення певних дій.

Отже, Закон України «Про прокуратуру» чітко визначає, з якими позовними вимогами може звернутись прокурор до суду у разі відхилення подання в цілому.

Як вбачається із позовної заяви, прокурор звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо невжиття невідкладних заходів до розгляду по суті подання прокурора міста Києва та не усунення встановлених порушень законодавства, причин та умов, що їм сприяють.

Однак, як встановлено судом в ході розгляду справи, державною фіскальною службою України подання прокурора було розглянуто та прийнято відповідне рішення про відсутність правових підстав для визнання незаконним, скасування наказу Міндоходів України від 23.04.2013 року та притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб Міндоходів.

Як Закон України «Про прокуратуру», так і інше законодавство України не містить норми яка б зобов»язувала орган, до якого направлено подання прокурора, приймати рішення лише про задоволення такого подання.

У статті 23 Закону України «Про прокуратуру» міститься посилання, що за наслідками розгляду подання може бути прийнято рішення про відхилення або задоволення такого подання повністю або ж в частині.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що в діях відповідача відсутні протиправні дії щодо невжиття невідкладних заходів до розгляду по суті подання прокурора міста Києва та не усунення встановлених порушень законодавства, причин та умову, що їм сприяли, так як подання прокурора від 22.09.2014 року було розглянуто та направлено відповідь за наслідками його розгляду.

Крім того, оскільки відповідачем відмовлено у задоволенні подання, то підстав для усунення встановлених порушень законодавства, причин та умов, що їм сприяли, також не було.

Щодо позовної вимоги прокурора про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства доходів і зборів України від 23.04.2014 року «Про прийняття на службу та призначення на посаду ОСОБА_2.», то вона також не узгоджується з вимогами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Фактично питання скасування наказу про прийняття на службу та призначення на посаду стосується проходження служби особою, тобто стосується працевлаштування такої особи.

Отже, в даному випадку наказ про прийняття на службу та призначення на посаду не може бути скасований органом, який його видав та який прийняв на службу особу, а лише може мати місце звільнення особи зі служби з визначених законодавством підстав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, без надання повної та всебічної оцінки наявним у справі доказам, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 198,202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст.ст. 160,197,198,202,205,207,212,254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Державної фіскальної служби України та Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 січня 2015 року скасувати та ухвалити у справі нову постанову наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог прокурора міста Києва до Державної фіскальної служби України, треті особи: ОСОБА_2, Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання дій протиправними, визнання незаконним та скасування наказу відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України у порядку та в строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

судді: Твердохліб В.А.

Костюк Л.О.

Повний текст виготовлено: 04 березня 2015 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Твердохліб В.А.

Костюк Л.О.