Справа № 826/3630/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

26 лютого 2015 року м. Київ В/800/991/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

судді-доповідача Стрелець Т.Г.,

суддів Горбатюка С.А.,

Чалого С.Я.,

Чумаченко Т.А.,

Васильченко Н.В.,

розглянувши заяву Державної фінансової інспекції у м. Києві

про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 02 грудня 2014 року у справі №826/3630/13-а (касаційне провадження К/800/61388/13)

за позовом Державної фінансової інспекції у м. Києві

до Комунального підприємства "Дирекція з управління та

обслуговування житлового фонду Деснянської районної у місті Києві

ради"

про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Державна фінансова інспекція у м. Києві звернулась з позовом в якому просила зобов'язати КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м. Києві ради" вчинити певні дії, зокрема виконати в повному обсязі пункт 3 письмової вимоги Держфінінспекції в м. Києві від 03.12.2012 р. № 26-11-14-14/15401, а саме забезпечити повернення зайво сплачених коштів на загальну суму 2192,10 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 червня 2013року у справі №826/3630/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 грудня 2014 року у справі №826/3630/13-а (касаційне провадження К/800/61388/13) рішення судів попередніх інстанцій залишені без змін.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою касаційного суду, Державна фінансова інспекція у м. Києві подала заяву про її перегляд Верховним Судом України.

В обґрунтування заяви зазначає, що в спірних правовідносинах судами неоднаково застосовані положення статей 2, 10, 15 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах. В якості прикладів приводить правову позицію колегії суддів, викладену в постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року у справі №21-40а/14.

Згідно статті 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень подається до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України, який за правилами статей 239-2 та 240 Кодексу адміністративного судочинства України перевіряє відповідність заяви вимогам цього Кодексу та вирішує питання про допуск справи до провадження.

Відповідно до статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом;

3) порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення Вищим адміністративним судом України незаконного судового рішення з питань, передбачених статтею 171-1 цього Кодексу.

В якості прикладу неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, заявник приводить постанову Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України.

Стосовно вказаної постанови судова колегія вважає за необхідне наголосити наступне.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику застосування статей 235 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України» від 13.12.2010 року N2 (із наступними змінами та доповненнями) визначено, що судовими рішеннями, на які робиться посилання для підтвердження підстав, установлених пунктом 1 частини першої статті 237 КАС України, можуть бути рішення таких касаційних судів (інстанцій): Вищого адміністративного суду України, Вищого господарського суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України як касаційної (третьої) інстанції, Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України як касаційної (третьої) інстанції, а також рішення апеляційних судів загальної юрисдикції як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом України від 22 лютого 2007 року N 697-V "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ". Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним.

Слід ураховувати, що до таких рішень також належать судові рішення, ухвалені судом касаційної інстанції в кримінальних справах, за умови неоднакового застосування судами одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

До зазначених судових рішень не належать рішення Верховного Суду України, ухвалені після 30 липня 2010 року, та судові рішення, ухвалені до 30 липня 2010 року судовими палатами в адміністративних та господарських справах Верховного Суду України і Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України, яка за винятковими обставинами переглядала рішення колегій Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалених у касаційному порядку, а також за винятковими обставинами рішення апеляційних судів як касаційних.

Таким чином, постанова Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року не може бути судовим рішенням, на яке робиться посилання для підтвердження підстав різного застосування судами норм матеріального права, встановлених пунктом 1 частини першої статті 237 КАС України.

За вказаних обставин підстави для допуску справи до провадження для перегляду судового рішення Верховним Судом України у даній адміністративній справі відсутні.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити Державній фінансовій інспекції у м. Києві в задоволенні заяви про допуск справи №826/3630/13-а до провадження для перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 02 грудня 2014року (касаційне провадження К/800/61388/13).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: