Справа № 825/3542/14
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3542/14 Головуючий у 1-й інстанції: Скалозуб Ю.О. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

26 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубської О.А.
суддів Парінова А.Б., Грибан І.О.
при секретарі судового засіданняНечай Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати винесені Прилуцькою ОДПІ відносно ФОП ОСОБА_5: податкове повідомлення-рішення № від 18 серпня 2014 року; податкове повідомлення-рішення № від 18 серпня 2014 року; вимогу про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску № від 18 серпня 2014 року; рішення про застосування штрафних санкцій № від 18 серпня 2014 року; рішення про застосування штрафних санкцій № від 18 серпня 2014 року; податкове повідомлення-рішення № від 13.10.2014 року; рішення про застосування штрафних санкцій № від 13.10.2014 року; вимогу про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску № від 13.10.2014 року.

В обґрунтування підстав звернення з даним позовом позивач зазначила, що проведена перевірка, акт перевірки і всі рішення про нарахування податкових та інших зобов'язань є протиправними, так як ще 09.07.2014 року такий суб'єкт підприємницької діяльності як ФОП ОСОБА_5 вже не існував. Згідно Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" 09 липня 2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис № 9003355 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, НОМЕР_9.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення, та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Позивач посилається на порушення судом норм матеріального права, власну позицію мотивує тим, що на час складення акту перевірки і прийняття на його підставі всіх оскаржуваних рішень, у ЄДР містився запис про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_5, тобто позивач не мала статусу фізичної особи-підприємця на час винесення податковим органом відповідних рішень.

Відповідачем подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

В обґрунтування власної позиції зазначив, що перевірку було проведено з відома та в присутності ОСОБА_5, тобто мав місце факт допуску до перевірки, при цьому акт підписано ФОП ОСОБА_5 без зауважень та заперечень, перевірявся період діяльності ФОП ОСОБА_5 (з 01.01.2011 по 31.12.2013) до формального припинення позивачем підприємницької діяльності, а в силу положень пп. 97.4.3 п. 97.4 ст. 97 ПК України, особою, відповідальною за погашення грошових зобов'язань чи податкового боргу стосовно фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, є така фізична особа.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 було зареєстровано як фізичну особу-підприємця Ічнянською районною державною адміністрацією 19.01.2005, взято на облік до Прилуцької ОДПІ як платника податків, а 09.07.2014 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

Відповідачем була проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_5 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013р., за результатом якої складено акт від 01.08.2014 р. № 479/17-

Згідно з висновками вказаного акту відповідачем встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема: підпункту 49.18.5 пункту 49.18 етапі 49 Податкового кодексу України, пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу в результаті встановленого заниження валових доходів на суму 182715.10 грн. за липень 2013 року. Донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річно декларування в сумі 27407,27 грн.; пункту 2 частини першої ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Донараховано єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 % у сумі 63402,14 грн.; абзацу першого частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов'язкове державне соціальне страхування», пункту 6 статті 128 Господарського кодексу України.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем 18.08.2014 було прийнято такі рішення:

податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування, на суму штрафних санкцій 340 грн.;

податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування, на суму 34259,09 грн., в т.ч. основного платежу 27407,27 грн., штрафних (фінансових) санкцій 6851,82 грн.;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) від. №Ф- на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску 63402,14 грн., в т.ч. з основного платежу 63402,14 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № на суму 3170,11 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 18.08.2014р. № на суму 923,28 грн., в т.ч. штрафна санкція 297,83 грн., пеня 625,45 грн.

Судом встановлено, що позивачем зазначені рішення контролюючого органу були оскаржені до ГУ Міндоходів у Чернігівській області, яке своїм рішенням від 25.06.2014 № 782/м/25-01-10-05-15 залишило їх без змін, при цьому було винесено:

податкове рішення повідомлення від 13.10.2014 № за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 15011,39 грн. (за основним платежем - 12009,11 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 3002,28 грн.);

рішення про застосування штрафних санкцій від 13.10.2014 № на суму 1133,63 грн.;

вимогу про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску № на суму 22672,60 грн.

Не погоджуючись з такими рішеннями, вважаючи що їх було прийнято незаконно, так як на цей час ФОП ОСОБА_5 припинила підприємницьку діяльність, про що було внесено запис до ЄДР, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, при цьому виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність прийнятих ним спірних рішень та надав докази порушення позивачем підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу від 02.12.2010р. №2755-VI; пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу від 02.12.2010р. №2755-VI; пункту 2 частини першої ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010р. зі змінами та доповненнями; абзацу першого частини восьмої статті 9 Закону - 2464 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 15.05.2012 р. N 4676-VI, у редакції Закону України від 18.09.2012 р. N 5292-VI.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, доводам апеляційної скарги, виходячи з наявних у справі матеріалів, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 75.1.2 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки (п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України, тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

Відповідно до п. 11.9 розділу 11 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588, зареєстровано в Мін'юсті України 29.12.2011 № 1562/20300, у разі отримання документів згідно з пунктами 11.1 - 11.4 цього розділу та/або якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків, контролюючим органом приймається рішення про проведення (не проведення за підставами, встановленими пунктами 11.11 та 11.12 цього розділу) документальної позапланової перевірки платника податків, який перебуває на обліку в такому органі.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ФОП ОСОБА_5 отримала особисто під розписку повідомлення від 01 липня 2014 року про проведення Прилуцькою ОДПІ з 14.07.2014 документальної планової перевірки та копію наказу від 01.07.2014 № 533 про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_5 При цьому, документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_5 була проведена з 14.07.2014 по 25.07.2014, у свою чергу 09.07.2014 ФОП ОСОБА_5 було прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності, а 17.07.2014 зазначене рішення було опубліковано у спеціалізованому ЗМІ.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність неправомірності у діях відповідача, оскільки, по-перше, на момент виходу на перевірку суб'єкта господарювання припинено не було, по-друге, перевірку було проведено з відома та в присутності ОСОБА_5, тобто мав місце факт допуску до перевірки, і, по-третє, обставина щодо припинення підприємницької діяльності позивача в ході даної перевірки не впливає на обов'язок контролюючого органу провести таку перевірку до кінця та скласти за її результатами акт у разі виявлення порушень.

За таких обставин, Прилуцька ОДПІ при проведенні документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_5 діяла на підставах та у межах чинного законодавства.

Стосовно доводів апелянта про припинення ФОП ОСОБА_5 підприємницької діяльності, як підставу визнання протиправними рішень відповідача, апеляційний суд звертає увагу, що чинним законодавством України факт припинення Фізичною особою-підприємцем своєї діяльності не спричиняє автоматичного зняття такого платника з податкового обліку.

Порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за її рішенням визначено статтею 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Водночас, згідно з абзацом 2 пп. 65.10.8 п. 65.10 ст. 65 Податкового кодексу України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання.

В силу положень пп. 97.4.3 п. 97.4 ст. 97 ПК України, особою, відповідальною за погашення грошових зобов'язань чи податкового боргу стосовно фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, є така фізична особа.

З аналізу змісту пункту 11 Порядку обліку платників податків і зборів, який затверджено Наказ Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 22.04.2014 № 462), та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 р. за № 1562/20300, слідує, що для зняття з податкового обліку платника податку обов'язковим є встановлення факту відсутності заборгованості платника податків та його відокремлених підрозділів перед бюджетом щодо сплати платежів, контроль за справлянням яких здійснюють контролюючі органи, що повинно підтверджуватися виданою податковим органом довідкою.

Судом встановлено, що на час прийняття спірних рішень стан платника податків по ідентифікаційних даних ОСОБА_5 - 12 - припинено, але не знято з обліку.

Позивачем не надано доказів на підтвердження факту відсутності заборгованості платника податків перед бюджетом щодо сплати платежів, контроль за справлянням яких здійснюють контролюючі органи.

Таким чином, доводи апелянта про припинення ФОП ОСОБА_5 підприємницької діяльності, про що було внесено запис до ЄДР, як єдину і беззаперечну підставу для скасування всіх оскаржуваних у даній справі рішень відповідача, колегія суддів вважає необґрунтованими та відхиляє.

Досліджуючи правомірність прийняття відповідачем спірних рішень, зважаючи на виявлені Прилуцькою ОДПІ порушення податкового та іншого законодавства, що стали підставою для їх прийняття, судова колегія виходить з такого.

Згідно з вимогами пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи із врахуванням визначення терміну "податкове зобов'язання", вказаного в пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Кодексу.

Відповідно до п.п. 49.18.5 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб-підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_5 29.07.2014 були подані до податкового органу податкові декларації про майновий стані і доходи за 2011 рік (вхідний №) та за 2012 рік (вхідний № ), а отже позивачем були порушені встановлені Податковим кодексом строки їх подання.

Також судом встановлено, що ФОП ОСОБА_5 не було подано до управління Пенсійного фонду України в м. Прилуках та Прилуцького району Чернігівської області звіти за 2011 та 2012 роки по єдиному внеску, у зв'язку з чим до позивача були застосовані штрафні санкції в сумі 297,83 грн. та пеня у розмірі 625,45 грн.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_5 перебувала на обліку в Прилуцькій ОДПІ, як платник єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з 01.10.2013 відповідно до Закону України від 04.07.2013 №406-VІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні" в частині визначення повноважень органів Міністерства доходів і зборів України з питань адміністрування єдиного соціального внеску.

Згідно з положеннями пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Таким чином, в силу вимог пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI ФОП ОСОБА_5 у перевіряємий період була зареєстрована фізичною особою-підприємцем та зобов'язана згідно абзацу 3 частини 8 статті 9 розділу III цього Закону сплачувати єдиний внесок нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно п.11 ст.8 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI встановлено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Пунктом 2 статті 9 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI визначено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно п.2, п.3 ст.25 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI - у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Так, відповідно до пункту 3 розділу II Прикінцевих положень Закону України від 04.07.2013 № 406-VІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні", процедури адміністрування, які здійснюють органи доходів і зборів, встановлені цим Законом, поширюються на періоди до набрання чинності цим Законом.

Заходи адміністрування органами доходів і зборів здійснюються не раніше дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи".

Згідно частини 6 статті 1 Закону України №2464-VI, недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з п.10 ст.25 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п.11 ст.25 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску, зокрема, такі штрафні санкції:

2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум;

3) за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Судом встановлено, що відповідно до картки особового рахунку по платежу єдиний соціальний внесок за платником обліковується загальна сума боргу в розмірі 923,28 грн. (а.с. 84), який виник внаслідок не подання відповідних звітів та не сплати єдиного соціального внеску, у зв'язку з чим до позивача були застосовані відповідні штрафні санкції та пеня, а тому суд дійшов правильного висновку про правомірність прийнятого податковим органом рішення від 18.08.2014 №.

Крім того, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_5 було подано до Прилуцької ОДПІ декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік (а.с. 89-92) у якій до валового доходу включена сума коштів, отримана за експортні операції в липні 2013 року, без суми ПДВ.

За 2013 рік згідно поданої податкової декларації про майновий стані і доходи ФОП ОСОБА_5 задекларовано суму загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності, в розмірі 1047600,0 грн.

Крім того, відповідно поданих до Прилуцької ОДПІ податкових декларацій з податку на додану вартість, з моменту реєстрації платником ПДВ 09.08.2013р., ФОП ОСОБА_5 самостійно задекларовані наступні показники податкових зобов'язань за якими загальна сума оподатковуваних доходів згідно даних декларацій з ПДВ складає 1047677 грн.

На підтвердження факту здійснення даних експортних операцій у липні 2013 року позивачем були приєднані до матеріалів відповідні первинні документи щодо відвантаження великої рогатої худоби на експорт на загальну суму 821176,85 грн.

Разом з тим, ФОП ОСОБА_5 була зареєстрована платником ПДВ з 09.08.2013, тобто позивач здійснювала експортні операції до моменту реєстрації платником ПДВ.

Відповідно до п. 177.3 ст. 177 Податкового кодексу України, для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно п. 164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Зі змісту акту слідує, що згідно з наданими на перевірку договорами щодо продажу товару та банківських виписок ПАТ "Фідокомбанк", загальна сума коштів, які надійшли на рахунок ФОП ОСОБА_5 в період з 25.07.2013 по 11.09.2013 становить 102732 доларів США (821136,9 грн.). Частина коштів, а саме 53685 доларів США (429104,21 грн) надійшла до 09.08.2013, тобто до моменту реєстрації ФОП ОСОБА_5 платником ПДВ, а тому суд погоджується з Прилуцькою ОДПІ, що до валового доходу має бути включена сума 429104,21 грн. в повному обсязі, а також 49047 доларів США за виключенням суми ПДВ, тобто 326693,90 грн. Отже, відкоригована сума валового доходу від експортних операцій становить 755798,10 грн.

За таких обставин, враховуючи, що до валового доходу позивачем включена сума коштів, отримана за експортні операції в липні 2013 року, без суми ПДВ, позивачем порушено вимоги пунктів 177.2 та 177.3 ПК України (об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця) та занижено валові доходи на суму 248054 грн. за 2013 рік.

Також суд виходив з того, що, у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок ФОП ОСОБА_5 здійснено заниження суми доходу, на який нараховується єдиний внесок за 2013 рік в розмірі 248054 грн., оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток), а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що підприємцем занижено суму єдиного внеску за 2013 рік в розмірі 86074,74 грн.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, в той же час відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність прийнятих ним спірних рішень.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддіА.Б Парінов

І.О. Грибан

Повний текст ухвали виготовлено 2 березня 2015 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Грибан І.О.