Справа № 641/13760/14-а
Суддя: Онупко М. Ю.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м.Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Онупко М.Ю.,

за участю секретаря Вовк К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просив: визнати неправомірними дії ГУ ПФУ щодо припинення виплати позивачу підвищення до пенсії згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року №355 «Про збільшення розміру пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Постанови КМУ №355), зобов`язати ГУ ПФУ включити до структури та розрахунку пенсії позивача з 18 червня 2014 року підвищення до пенсії згідно постанови КМУ №355 від 24.04.2012 року; зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити виплату на користь позивача заборгованості суми невиплаченої підвищення до пенсії, з 18 червня 2014 року по теперішній час згідно постанови КМУ №355 від 24.04.2012 року і в подальшому проводити розрахунки та виплату пенсії враховуючи підвищення до пенсії згідно постанови КМУ №355 від 24.04.2012 року.

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати неправомірними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо припинення виплати позивачу підвищення до пенсії в сумі 1012 грн. 06 коп. щомісяця, яке позивач отримував згідно постанови Кабінету міністрів України №355 від 24.04.2012 року, зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області включити до структури та розрахунку пенсії позивача підвищення до пенсії в сумі 1012 грн. 06 коп. з 18 червня 2014 року, зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити виплату на користь позивача заборгованість не виплаченого підвищення до пенсії в сумі 7084 грн. 42 коп., що виникла з 18 червня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що він з 01.08.1970 року по 19.11.2002 року проходив військову службу в Збройних силах України. Наказом Міністра оборони України від 09.11.2002 року №639 його звільнено в запас. Із списків частини він виключений 19.11.2002 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 №289 від 19.11.2002 року, також позивач є інвалідом третьої групи від захворювання отриманого внаслідок Чорнобильської катастрофи в період проходження військової служби, та має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії і є пенсіонером міністерства оборони України.

З виходом на пенсію з 19.11.2002 року по 31.12.2004 року позивач перебував на обліку і отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), по лінії Міністерства оборони в Харківському обласному військовому комісаріаті; з 01.01.2005 року по 30.04.2006 року перебував на обліку і отримував пенсію по лінії Міністерства оборони в Луганському ОВК; з 01.05.2006 року по 31.12.2006 року перебував на обліку і отримував пенсію по лінії Міністерства оборони в Харківському ОВК.

01 січня 2007 року постановою КМУ №1522 від 02.11.2006 року пенсійні справи були передані з Харківського ОВК в управління ПФУ яке здійснює призначення (перерахунок), виплату пенсії пенсіонерам Міністерства оборони України через відповідні банківські установи. З 01.01.2007 року по 30.11.2011 року позивач перебував і отримував пенсію по лінії Міністерства оборони України в управлінні ПФУ в Харківській області; з 01.12.2011 року по 19.05.2013 року перебував і отримував пенсію по лінії Міністерства оборони України в управлінні ПФУ в Луганській області; з 20.05.2013 року перебуває і отримує пенсію по лінії Міністерства оборони України в управлінні ПФУ в Харківській області.

На час звільнення з лав Збройних сил України позивач отримував премію 33,3% від грошового забезпечення, доказом чого є розрахункова книжка серії НОМЕР_2 , проте премія в розмірі 33,3% від грошового забезпечення не ввійшла в склад пенсії яку він отримував з 19.11.2002 року. Позивач отримував підвищення до пенсії щомісяця в сумі 1012 грн. 06 коп., що підтверджується копією повідомлення про перерахунок пенсії №3148 від 10.12.2013 року, тому ГУПФУ в Харківській області повинно здійснити виплату на його користь заборгованості в сумі 7084 грн. 42 коп. не виплаченого підвищення до пенсії з 18 червня 2014 року з розрахунку (1012,06 грн.*7 місяців=7084,42 грн.).

У зв`язку з вищевикладеним, позивач припинення виплати відповідачем підвищення до пенсії у розмірі 1012,06 грн. щомісяця вважає неправомірним, тому він був вимушений звернутися до суду.

Позивач в судовому засіданні позов в редакції уточнених позовних вимог по підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача Котляр Н.С. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та просила відмовити позивачу у задоволенні позову. Підтримала надані до суду запереченнях представника відповідача ОСОБА_2 та пояснила, що ОСОБА_1 в 2010 році звернувся до суду з позовними вимогами до УПФУ в Харківській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 постановою Комінтернівського районного суду від 30.12.2010 року відмовлено. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2011 року по справі №2-а-3143/10/2020 постанову першої інстанції скасовано. Прийнята нова постанова, якою позов задоволено та зобов`язано ГУПФУ в Харківській області включити до структури та розрахунку пенсії ОСОБА_1 премію в розмірі 33,3 % грошового забезпечення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.04.2011 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУПФУ в Харківській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2011 року.

На виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду по справі №2-а-3143/10/2020 ГУПФУ в Харківській області проведено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з січня 2008 року по листопад 2011 року. З 01.12.2011 року позивач ОСОБА_1 вибув на облік до ГУ ПФУ в Луганській області. Починаючи з 01.11.2011 року фінансування з Державного бюджету на виконання судових рішень не надходило. Аналогічна ситуація склалась і у 2012 році у зв`язку з прийняттям Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» № 4282 від 22.12.2011 року. З 20.05.2013 року ОСОБА_1 повернувся на облік до ГУПФУ в Харківській області. Відповідно, на виконання постанови суду за період з грудня 2011 року по грудень 2013 року ГУПФУ в Харківській області здійснено перерахунок пенсії та сума доплати становить 14635,49 грн. Виплата нарахованої суми пенсії за рішенням суду ГУПФУ в Харківській області буде здійснено за наявності бюджетного фінансування.

З січня 2014 року та по теперішній час ГУПФУ в Харківській області виплачується пенсія з урахуванням премії в розмірі 33,3% , та розмір пенсії ОСОБА_1 з січня 2014 року складає 6199,86 грн.

Основний розмір пенсії, обчислений виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою КМУ від 23.04.2012 року №355 за відповідною посадою, складає 5549,76 грн. (норма 80% грошового забезпечення). За матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 основний розмір пенсії становить 5810,77 грн. (86% грошового забезпечення, з урахуванням премії 33,3% згідно рішення суду). Таким чином, основний розмір пенсії, значно перевищує розмір пенсії за відповідною посадою станом на 01.04.2012 року, тобто підвищення пенсії, згідно з постановою КМУ від 23.04.2012 року №355 не передбачено.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

17 грудня 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про включення до структури та розрахунку пенсії ОСОБА_1 та виплату підвищення відповідно до Постанови КМУ №355 (а.с. 25).

Листом від 26 грудня 2014 року за № 1936/С-14 ГУ ПФУ відмовило позивачу в перерахунку, вказавши, що основний розмір пенсії ОСОБА_1 значно перевищує розмір пенсії за відповідною посадою станом на 01.04.2012 року, у зв`язку з чим підвищення пенсії ОСОБА_1 у відповідності до вимог Постанови КМУ №355, не передбачено (а.с. 26).

Згідно до наданого позивачем повідомлення ГУ ПФУ в Харківській області про перерахунок пенсії № 3148, ОСОБА_1 було здійснено перерахунок пенсії з 01.12.2013 року, до складу якої входить: посадовий оклад у розмірі 2076 грн., оклад за військове звання 140 грн., процентна надбавка за вислугу років 40% - 886,40грн., робота з таємн. виробами, носіями док. 20% 20% - 415,20грн., надбавка за особливо важливі завдання 50% - 1551,20 грн., премія 10%- 207,60 грн., всього у розмірі 5276,40 грн., в т.ч. сума грошового забезпечення для обчислення пенсії 5276,40грн. Основний розмір пенсії 86% грошового забезпечення (вислуга років 32) у розмірі: 4537,70 грн. Вид підвищення до пенсії: категорія ЧАЕС потерпілий інвалід 3 групи у розмірі 170,82 грн., соціальний захист непрацюючих (з 01 по 31), особливі заслуги (23%) ст.1 п.п. 6-8 Закону (з 01 по 31) 218,27 грн. Підвищення за пост КМУ №355 (35% від 4537,70=1588,20 грн. макс. розмір = 1012,06) (з 01 по 31) у розмірі 1012,06 грн. Підсумок пенсії з надбавками склав 5938,85 грн. (а.с. 11).

Відповідно до довідки ГУ ПФУ № 436 від 04.03.2014 року розмір пенсії позивача ОСОБА_1 на 01.01.2014 року склав 6199,86 грн. Підвищення за пост КМУ №355 станом на 01.01.2014 року не нараховувалися (а.с. 12)

Рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 05.01.2005 року зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 провести відповідні перерахунки пенсії позивача з урахуванням щомісячної премії 33,3% як невід`ємної частини грошового забезпечення з 19.11.2002 року, враховуючи відповідний відсоток надбавки за особливі умови служби та 50% надбавки за особливий характер служби; з урахуванням надбавки в розмірі 100% грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців з 01.01.2003 року; з урахуванням надбавки за безперервну службу в розмірі 90% грошового забезпечення з 01.05.2003 року по теперішній час, і в подальшому виплачувати йому пенсію з урахуванням перерахунку в підвищеному розмірі щомісячно з 01.01.2005 року; зобов`язати Луганський обласний військовий комісаріат провести виплату суми пенсії не отриманої завчасно з вини його посадових осіб позивачу за період з 19.11.2002 року по 31.12.2004 року (а.с. 160-161).

Відповідно до ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2011 року, якою було скасовано постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.12.2010 року, було прийнято постанову, якою визнано неправомірними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо припинення виплати позивачу з 01.01.2008 року премії в розмірі 33,3% грошового забезпечення, зафіксованого в рішенні Ленінського районного суду м. Луганська від 05.01.2005 року (а.с. 146, 147-148).

З січня 2014 року позивачу було відновлено виплату пенсії з урахуванням премії в розмірі 33% (за рішенням суду), у зв`язку з чим було припинено виплату підвищення до пенсії передбачені Постановою КМУ №355.

Згідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує державну пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі - Закон).

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії ОСОБА_1 , максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

З 01 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08 липня 2011 року, яким було внесено зміни до Закону, зокрема, до статті 13 вказаного Закону, де визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 % відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 90% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Позивачу була обчислена та призначена пенсія за вислугу років до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08 липня 2011 року у розмірі 90 % від грошового забезпечення.

Згідно ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08 липня 2011року обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Крім того, слід зазначити, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні діє принци верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституції України (стаття 19 ч.1 Конституції України).

Статтею 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 64 Конституції України встановлено вичерпний перелік випадків, при яких допускається обмеження прав і свобод людини а саме: в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватись окремі обмеження прав і свобод людини із зазначеннями строку дії цих обмежень та визначено ряд прав і свобод, які не можуть бути обмежені за жодних обставин.

Виходячи зі змісту ст. 22 та ст. 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень) лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

Стаття 1 Протоколу №12 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає аналогічні положення недопущення дискримінації гарантованих законом прав, а саме здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статті, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або іншою ознакою.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Пунктом 1 Постанови КМУ №355 було встановлено з 01 липня 2012 року підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до вказаного Закону, крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11% пенсій, обчислених відповідно до ст. ст.13, 21 та 36 Закону, збільшене з 01 вересня 2012 року - до 23 % та з 01 січня 2013 року - до 35%.

При цьому, як зазначено у вказаній постанові, розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону з урахуванням доплат до попередніх розмірів пенсій згідно з пунктом 4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. N 45 (Офіційний вісник України, 2008 р., N 12, ст. 301), та підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не можуть перевищувати розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. N 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (Офіційний вісник України, 2007 р., N 86, ст. 3148; 2010 р., N 9, ст. 454), за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року.

Для проведення підвищення розміру пенсії відповідно до Постанови КМУ №355 Луганським обласним військовим комісаріатом була надана довідка від 04.06.2012 року, відповідно до якої розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.04.2012 року визначено в розмірі 6937,20 грн. (а.с.175).

Як вже зазначалося, пенсія ОСОБА_1 призначена відповідно до Закону в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення (станом на 01.04.2012 року складала 6243,48 грн.), проте, при її перерахунку відповідачем, з посиланням на положення ст. 13 «Про пенсійне забезпечення осіб, які звільнені з військової служби та деяких інших осіб» визначено, що максимальний розмір основної пенсії не повинен перевищувати 80% відповідних сум грошового забезпечення (станом на 01.04.2012 року 5549,76 грн).

Згідно до наданих до суду даних основний розмір пенсії ОСОБА_1 склав 5810,77 грн.

А отже, з огляду на викладене, слід констатувати, що при перерахунку пенсії має застосовуватися норма, що визначала розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Таким чином, при здійсненні перерахунку пенсії позивача ГУ ПФУ припустилося помилки в частині визначення розміру пенсійних виплат, оскільки внесені до Закону зміни щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Така позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 10 грудня 2013 року (№21-420а13).

Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивача в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо припинення виплати позивачу підвищення до пенсії в сумі 1012,06 грн. у відповідності до Постанови КМУ №355 та зобов`язання відповідача включити до структури та розрахунку пенсії позивача підвищення до пенсії в сумі 1012,06 грн. з 18 червня 2014 року, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог позивача щодо зобов`язання ГУ ПФУ здійснити виплату на користь позивача заборгованості не виплаченого підвищення до пенсії в сумі 7084,42 грн., що виникла з 18 червня 2014 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Вищезазначені виплати не були нараховані відповідачем у справі, у зв`язку з чим у розумінні ч. 4 ст. 105 КАС України зазначені позовні вимоги позивача не є належним способом захисту (відновлення ) порушеного права у спірних відносинах, у зв`язку з тим, що нарахування розміру пенсії є виключним повноваженням органу Пенсійного фонду, та суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії чи заборгованості по її виплаті замість органу, на який покладено такі повноваження.

Керуючись ст.ст. 6, 8-11, 70, 71, 72, 86, 87, 98, 158-163, 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , підвищення до пенсії, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 355 від 23 квітня 2012 року у в розмірі 1 012 (одна тисяча дванадцять) грн. 06 коп.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області включити до структури та розрахунку пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , підвищення до пенсії у розмірі 1 012 (одна тисяча дванадцять) грн. 06 коп. з 18 червня 2014 року, та здійснити відповідні виплати, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 355 від 23 квітня 2012 року.

В іншій частині позовні вимоги - залишити без задоволення.
Постанова суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.Ю. Онупко