Справа № 2а-3243.1/11/0170/24
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Київ К/800/46371/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у письмовому проваджені касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Ялтинської міської ради Автономної Республіки Крим (далі - Міська рада), Управління головного архітектора Ялтинської міської ради Автономної Республіки Крим (далі - Управління), Управління Держкомзему у м. Ялта Автономної Республіки Крим (далі - Держкомзем), треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4,

про визнання дій неправомірними, визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання неправомірними дії Міської ради щодо прийняття рішення № 104 від 6.06.2008 року (далі - Рішення № 104) про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,0680 га, на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; визнання незаконним та скасування Рішення № 104; визнання неправомірними дії Держкомзему щодо видачі ОСОБА_2 довідки про склад земельних угідь № 25083-2/10-25 від 19.11.2007 року, висновку з технічної документації із землевпорядкування оформлення права власності на земельну ділянку № 2787-2/10-25 від 7.02.2008 року (далі - Висновок № 2787-2/10-25) та умов оформлення права власності на земельну ділянку № 2786-2/10-25 від 7.02.2008 року; визнання нечинним Висновку № 2787-2/10-25; визнання неправомірними дії Управління щодо видачі ОСОБА_2 висновку № 05/1034 від 18.06.2007 року (далі - Висновок № 05/1034) про можливість цільового використання зазначеної земельної ділянки; визнання нечинним Висновку № 05/1034; визнання протиправними дії Держкомзему щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на зазначену земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію права власності на дану земельну ділянку.

Зазначила, що оскаржуване рішення порушує її права та вимоги п. 4 ст. 120 Земельного кодексу України в редакції за 2008 рік.

20 травня 2013 року постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим позов задоволено частково.

Рішення № 104 визнане незаконним та скасоване; дії Держкомзему щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку, площею 0,0680 га., на АДРЕСА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 892322 від 6.03.2012 року визнані протиправними.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

28 серпня 2013 року постановою Севастопольського апеляційного адміністративного постанова Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 20 травня 2013 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дії Держкомзему щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку, площею 0,0680 га., на АДРЕСА_1 скасована, в цій частині у задоволенні позову відмовлено.

В іншій частині постанова суду першої інстанції залишена без змін.

ОСОБА_2 звернулася з касаційною скаргою з вимогою скасування постанови Севастопольського апеляційного адміністративного суду та залишення в силі постанови Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим, посилаючись на порушення апеляційним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування апеляційним адміністративним судом норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 19.06.1996 року Міська рада прийняла рішення № 7 щодо надання Акціонерному товариству «Яліта» у постійне користування земельної ділянки, площею 0,0780 га, а також у тимчасове користування (на умовах оренди) земельної ділянки, площею 0,2200 га, на АДРЕСА_1 для будівництва 4-квартирного житлового будинку.

25 вересня 1998 року Міська рада прийняла рішення № 316(7) відповідно до якого Акціонерному товариству «Яліта» був наданий дозвіл на продаж ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 1/4 частини домоволодіння незавершеного будівництва на АДРЕСА_1, яке розташоване на земельній ділянці, площею 0,2200 га.

Відповідно до п. 5 зазначеного рішення зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в установленому законом порядку переоформити зазначену земельну ділянку.

Згідно з договором купівлі-продажу від 9.10.1998 року ЗАТ «Яліта» продало ОСОБА_8 блок секції літ. «Г» незавершеного будівництвом 4-квартирного будинку, розташованого на земельній ділянці, площею 0,2200 га, на АДРЕСА_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.04.2002 року ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_8 блок-секцію літ. «Г» незавершеного будівництвом 4-квартирного житлового будинку, на АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці, площею 0,2200 га, 1/4 частина цієї земельної ділянки складає 0,0550 га.

14 червня 2004 року рішенням Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим за ОСОБА_3 визнано право власності на блок-секцію літ. «В» недобудовану частку житлового будинку на АДРЕСА_1.

26 жовтня 2006 року Міська рада прийняла рішення № 1722 щодо привласнення блокам-секцій літ. «В», «Г» незавершеного будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1 номери будинків 2-в та 2-г.

Після прийняття цього рішення належні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 блоки-секцій літ. «В», «Г» стали окремими будівлями (будинками № 2-в та № 2-г), Ялтинським бюро технічної інвентаризації заведені інвентарні справи і встановлені площі садибних земельних ділянок.

Згідно з планом садибної ділянки загальна площа земельної ділянки, яка фактично знаходиться у користуванні ОСОБА_3, складає 0,0551 га. Згідно з планом садибної ділянки загальна площа земельної ділянки, яка фактично знаходиться у користуванні ОСОБА_2, складає 0,0619 га.

30 травня 2007 року Міська рада прийняла рішення № 433 щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, площею 0,0680 га, на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд і будівель (присадибна ділянка).

Того ж дня, Міська рада прийняла рішення № 434 щодо надання ОСОБА_4 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою для оформлення права власності на земельну ділянку, площею 0,0606 га, на АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та спору (присадибна ділянка).

14 грудня 2007 року Міська рада прийняла рішення № 204 щодо надання ОСОБА_3 дозволу на розробку технічної документації в частині оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, орієнтованою площею 0,0628 га, на АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

6 серпня 2008 року Міська рада прийняла Рішення № 104 щодо передачі ОСОБА_2 у власність земельної ділянки, площею 0,0680 га, на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

На підставі цього рішення 6.03.2012 року ОСОБА_2 був виданий державний акт на право власності серії ЯЛ №892322 на зазначену земельну ділянку.

11 червня 2008 року Міська рада прийняла рішення № 623 (далі - Рішення № 623) щодо скасування Рішення № 104.

12 лютого 2009 року постановою Ялтинської міського суду Автономної Республіки Крим Рішення № 623 визнане протиправним та скасоване.

26 травня 2009 року постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду постанова Ялтинської міського суду Автономної Республіки Крим від 12 лютого 2009 року скасована, у задоволенні позову відмовлено.

6 жовтня 2010 року ухвалою Вищого адміністративного суду України постанова Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2009 року скасована, постанова Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 12 лютого 2009 року залишена в силі.

Як зазначено у судовому рішенні, Міська рада Рішення № 104 прийняла на законних підставах. Підставою для скасування судом Рішення № 623 була відсутність повноважень у Міської ради скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни і припинення.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно зазначили, що оцінюючи Рішення № 623 Вищий адміністративний суд України зазначив, що Рішення № 104 при його прийнятті не порушувало прав ОСОБА_4 та ОСОБА_3, оскільки зазначені особи не були землекористувачами. Дані позовні вимоги були заявлені у зв'язку з накладанням меж земельних ділянок.

Згідно з ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1, площа земельної ділянки під будинком та господарськими будівлями й твердим покриттям складає 551 кв.м., що підтверджується рішенням Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 20.02.2012 року.

Згідно з висновком судової землевпорядної експертизи площа прибудинкової території блоку-секції літ. «Г» на АДРЕСА_1 складає 0,0619 га. Площа земельної ділянки, яка надана у власність ОСОБА_2 Рішенням № 104, складає 0,0680 га, що на 0,0061 га більше площі прибудинкової території, оскільки надання земельної ділянки здійснено за межами прибудинкової території, якою користується ОСОБА_2

Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Таким чином, згідно з договором купівлі-продажу від 30.04.2002 року до ОСОБА_2 перейшло право власності на земельну ділянку, площею 0,0550 га (1/4 частина від 0,2200 га).

Відповідно до положень Земельного кодексу України від 18.12.1990 року при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів.

ОСОБА_2, купуючи 1/4 частки зазначеного домоволодіння, отримала право на використання земельної ділянки, площею 0,22 га, визначеної у договорі купівлі-продажу від 30.04.2002 року, в частці, яка відповідає придбаній нею 1/4 частці 4-квартирного житлового будинку на умовах спільного користування, яке надавалося продавцю об'єкта.

Згідно з ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,0680 га, виникло 6.03.2012 року, а у інших співвласників - у 2009 році, що стало підставою для визнання незаконним та скасування Рішення № 104, оскільки воно не відповідає вимогам Земельного кодексу України.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов в частині визнання дій Держкомзему щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку протиправними, прийшов до передчасного висновку про порушення Держкомземом вимог чинного законодавства, оскільки суд перевіряє правомірність дій відповідача на момент їх вчинення.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що оскаржувані дії Держкомзему при наявності рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, державного акту, на момент їх вчинення відповідали вимогам чинного законодавства, оскільки будь-які правові підстави для відмови в здійсненні реєстрації права власності були відсутні і відсутні правові підстави для задоволення даної позовної вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що постанова апеляційного адміністративного суду ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для її скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.