Справа № 2а-1970/913/12
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Справа № 113694/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Христина» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Христина» до Бережанської міської ради, третя особа - Відкрите акціонерне товариство «Бережанський склозавод» про визнання протиправними дій та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2011 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Христина» звернулося до суду з позовом до Бережанської міської ради, в якому просить визнати протиправними дії та скасувати рішення відповідача № 749 від 11 серпня 2005 року про передачу у власність земельної ділянки в частині розміру 117,67 кв.м, необхідної для обслуговування будівлі.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що на земельній ділянці за адресою: вул. Лепких №33 «а» станом на 11 серпня 2005 року розташовувались виробничі споруди і будівлі ВАТ «Бережанський склозавод», а відтак Бережанська міська рада, приймаючи рішення № 749 від 11.08.2005 року, мала право розпорядитись даною земельною ділянкою у відповідності до наданих їй повноважень, що кореспондує нормам ст. 12 ЗК України, а ВАТ «Бережанський склозавод» набути дану земельну ділянку у власність.

Крім того, суд першої інстанції зазначає, що оскаржуване рішення Бережанської міської ради № 749 від 11 серпня 2005 року не порушувало і не могло порушити прав позивача, оскільки він став власником нежитлової будівлі загальною площею 51,1 кв. з моменту реєстрації Бережанським обласним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації права власності на нерухоме майно 13 вересня 2010 року, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу серії ВМР № 294814 від 10 березня 2010 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її прийтою з порушенням норм матеріального та процесуального права, Товариство з обмеженою відповідальністю «Христина» оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення міської ради про передачу спірної частини земельної ділянки ВАТ «Бережанський склозавод» є незаконним, прийняте з порушеннями вимог закону та підлягає скасуванню, так як воно суперечить нормам законодавства, порушує законні права позивача на користування та обслуговування власної будівлі, також порушує законне право власності на спірну земельну ділянку у зв'язку з переходом права власності на будівлю.

Апелянт стверджує, що спірна земельна ділянка була передана у власність ВАТ «Бережанський склозавод» без урахування того, що на ній розташована чужа будівля - державної власності, а тому правом розпоряджатися земельною ділянкою під даною будівлею міг виключно державний орган з приватизації.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведений спір розглянутий та вирішений неповноважним судом, що підтверджується наступним.

Встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Христина» звернулося до суду з позовом до Бережанської міської ради про визнання протиправними дій та скасування рішення відповідача № 749 від 11 серпня 2005 року про передачу у власність земельної ділянки в частині розміру 117,67 кв.м, необхідної для обслуговування будівлі.

Відповідно до ч. 2 ст.18 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Пунктом 1 ч.1 ст.18 КАС України визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам;

Таким чином, виходячи із суб'єктного складу сторін та предмету спору, наведений спір відповідно до процесуального закону, чинного на момент розгляду справи в суді першої інстанції, був підсудний місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КАС України (в редакції, діючій на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки справа розглянута неповноважним складом суду (тобто, із порушенням правил предметної підсудності), тому оскаржувана постанова Тернопільського окружного адміністративного суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови по суті заявлених позовних вимог.

Вирішуючи даний спір, апеляційний суд зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що Бережанський склозавод з 25.12.1992 р. користується земельною ділянкою за адресою: м. Бережани, вул. Лепких, 33 на підставі державного акту на постійне користування.

Рішенням Бережанської міської ради № 749 від 11.08.2005 року вирішено продати ВАТ «Бережанський склозавод» із земель категорії «промисловості та іншого призначення» земельну ділянку площею 99100 кв.м за 594600 грн. без врахування ПДВ., а також даним рішенням прийнято до відома звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 99100 кв.м, наданої ВАТ «Бережанський склозавод» для розташування та обслуговування виробничих будівель і споруд в м. Бережани по вул. Лепких, 33.

Рішенням Бережанської міської ради № 768 від 06.09.2005 року було затверджено нову вартість даної земельної ділянки, а саме 495500 грн. без врахування ПДВ.

Згідно листа Бережанської міської ради від 31.05 2011 року № 855, на підставі вищевказаних рішень, виготовлені Державні акти права власності на земельну ділянку на ВАТ «Бережанський склозавод» серії ЯА № 000836 від 18.05.2007 року та ЯГ № 462497 від 18.05.2007 року. З цього часу ВАТ «Бережанський склозавод» відкрито та безперервно здійснює свої права власника по відношенню спірної земельної ділянки.

10 березня 2010 року позивачем укладено з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (побутовий комплекс) за адресою вул. Лепких, 33 «а» м. Бережани, загальною площею 51,1 кв.м, яка не увійшла до статутного капіталу ВАТ «Бережанський склозавод» в процесі його приватизації, але перебувала на його балансі. При цьому, договір купівлі- продажу земельної ділянки не укладався.

Рішенням Бережанської міської ради № 1163 від 22.10.2010 року було відмовлено ТзОВ «Христина» у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування придбаної нежитлової будівлі по вул. Лепких, 33 «а», у зв'язку тим, що дана земельна ділянка перебуває у власності ВАТ «Бережанський склозавод».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняте Бережанською міською радою (як суб'єктом владних повноважень) рішення про продаж ВАТ «Бережанський склозавод» земельної ділянки є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Приймаючи до уваги те, що розгляд даного позову не впливає на законність правовстановлюючих документів щодо права власності чи користування земельною ділянкою до розгляду спору про їх оскарження (не породжує юридичних наслідків), суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Христина».

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові суду від 11.11.2014 р. у справі №21-405а14, а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Христина».

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, ст.ст.198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Христина» задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року у справі №2а-1970/913/12 скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Христина» до Бережанської міської ради, третя особа - Відкрите акціонерне товариство «Бережанський склозавод» про визнання протиправними дій та скасування рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст постанови виготовлено та підписано 24.02.2015 року.