Справа № 823/3832/14
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №823/3832/14 Головуючий у 1-й інстанції: Гайдаш В.А.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Оксененка О.М., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Корсунь - Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично - дорожнє будівництво» до Корсунь - Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 08.07.2014 року № в частині,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Корсунь - Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 08.07.2014 року № в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 1960657,00 грн, та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 490164,25 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, посадовими особами відповідача проведено виїзну позапланову перевірку ТОВ «Енергетично - дорожнє будівництво» щодо дотримання вимог податкового та іншого законодавства під час взаємовідносин із ТОВ «Делва ЛТД» та ТОВ «ТД Демос» у січні 2014 року; за наслідками перевірки складено акт від 10.06.2014 року №58/2200/33757711.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягав сплаті до бюджету за січень 2014 року, в сумі 2597180,00 грн.

В обґрунтування заниження податкового зобов'язання орган державної податкової служби посилається на непідтвердження реальності господарських операцій позивача з ТОВ «Делва ЛТД» та ТОВ «ТД Демос».

Так, щодо господарських операцій позивача з ТОВ «Делва ЛТД» контролюючий орган посилається на акт ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 31.03.2014 року №478/04-62-22-1/38905373 «Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ «Делва ЛТД» щодо не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за січень 2014 року», згідно якого вказаний контрагент відсутній за місцезнаходженням, у товариства відсутні об'єкти оподаткування та можливість реального здійснення операцій за січень 2014 року, у зв'язку із відсутністю виробничого обладнання, транспортних засобів та торгівельного обладнання.

Щодо господарських операцій позивача з ТОВ «ТД Демос» контролюючий орган посилається на акт ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 31.03.2014 року №477/04-62-22-1/38905352 «Про результати проведення зустрічної звірки ТОВ «ТД Демос» щодо не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за січень 2014 року», згідно якого у вказаного контрагента відсутні об'єкти оподаткування, складські приміщення, трудові ресурси.

08.07.2014 року відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу на підставі акту перевірки за виявлені порушення збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 3246475,00 грн, у тому числі за основним платежем 2597180,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 649295,00 грн.

Позивач оскаржує вказане податкове повідомлення - рішення в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 1960657,00 грн, та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 490164,25 грн, оскільки згідно судово - економічної експертизи, що була призначена в межах кримінального провадження №000093, товариством в січні 2014 року завищено податковий кредит з податку на додану вартість на суму 636523,00 грн по господарським відносинах з ТОВ «ТД Демос».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи підтверджують фактичне здійснення господарських операцій у січні 2014 року на загальну суму податку на додану вартість у розмірі 1960657,00 грн, а висновки акту перевірки не знайшли свого підтвердження, тому останнім правомірно сформовані дані податкового обліку по господарських операціях з ТОВ «Делва ЛТД» та ТОВ «ТД Демос».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Частиною другої статті 3 цього Кодексу передбачено, що господарська діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Водночас за відсутністю факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

При цьому, під час розгляду зазначеної категорії справ необхідно звертати особливу увагу на дослідження реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку та приймати на підтвердження даних податкового обліку лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Розглядаючи реальність господарських операцій позивача з зазначеними вище контрагентами, на підставі яких позивачем було сформовано дані податкового обліку, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем в особі філії «Новодністровська дільниця» (покупець) та ТОВ «Делва ЛТД» (постачальник) укладено договір поставки від 08 січня 2014 року №7, згідно якого останній зобов'язується передати у власність (поставляти) товар, назва, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру, умови та строки поставки і оплати яких визначена сторонами у специфікаціях, які становлять невід'ємну частину цього договору. Поставка товару здійснюється на умовах: склад постачальника, протягом 14 днів з моменту отримання заявки.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надані специфікація від 08 січня 2014 року, видаткова накладна від 15 січня 2014 року №106 на товар - мінеральний порошок МП-1 у кількості 1185,70 т, податкову накладну від 15.01.2014 року №106 на загальну суму 652130,26 грн, у тому числі ПДВ 108688,38 грн.

В подальшому між позивачем в особі філії «Новодністровська дільниця» (поклажедавець) та ТОВ «Делва ЛТД» було укладено договір відповідального зберігання від 08 січня 2014 року №8, згідно якого товарний склад зобов'язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажедавцем, і повернути товар поклажедавцу у схоронності.

На підтвердження виконання договору відповідального зберігання позивачем на вимогу колегії суддів наданий акт від 15.01.2014 року №1 про передачу мінерального порошка МП-1 у кількості 1185,7 т на зберігання.

Також, на вимогу колегії суддів позивачем були надані пояснення, згідно яких товариство позбавлено можливості на базі власних активів зберігати товарно - матеріальні цінності в об'ємах поставки за договором від 08.01.2014 року №7, тому придбані товарно - матеріальні цінності були передані на відповідальне зберігання ТОВ «Делва ЛТД».

Крім того, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між позивачем в особі філії «Новодністровської дільниці» (покупець) та ТОВ «ТД Демос» (продавець) укладено договір купівлі - продажу нафтапродуктів від 08 січня 2014 року №3, відповідно до якого останній зобов'язується передати у власність покупця нафтопродукти (товар).

На підтвердження виконання умов договору позивачем надані специфікація від 08 січня 2014 року №1 на паливо дизельне у кількості 300000 л на загальну вартість без ПДВ 2646000,00 грн, бітум дорожній 60/90 у кількості 2000 т на загальну вартість без ПДВ 17024900,00 грн, емульсію бітумну дорожню у кількості 100 т на загальну суму без ПДВ 970519,00 грн, видаткові накладні від 15 січня 2014 року №28 на товар - паливо дизельне у кількості 285576 л, №29 на товар - бітум дорожній 60/90 у кількості 1087,80 т, №30 на товар - емульсія бітумна дорожня у кількості 68,40 т; податкові накладні від 15.01.2014 року №28 на загальну суму 3022536,38 грн, у тому числі ПДВ 503756,06 грн, №29 на загальну суму 11111811,73 грн, у тому числі ПДВ 1851968,62 грн, №30 на загальну суму 796602,00 грн, у тому числі ПДВ 132767,00 грн.

В подальшому між позивачем в особі філії «Новодністровська дільниця» (поклажедавець) та ТОВ «ТД Демос» було укладено договір відповідального зберігання від 08 січня 2014 року №4, згідно якого товарний склад зобов'язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажедавцем, і повернути товар поклажедавцу у схоронності.

На підтвердження виконання договору відповідального зберігання позивачем на вимогу колегії суддів надані акти про передачу товарів.

Також, на вимогу колегії суддів позивачем були надані пояснення, згідно яких товариство позбавлено можливості на базі власних активів зберігати товарно - матеріальні цінності в об'ємах поставки за договором від 08.01.2014 року №3, тому придбані товарно - матеріальні цінності були передані на відповідальне зберігання ТОВ «ТД Демос».

На підтвердження використання придбаних товарів позивачем надані договір підряду від 29.04.2013 року на виконання будівельно - монтажних робіт із завершення будівництва гідроагрегатів №2 та №3 Дністровської гідроакумулюючої електростанції, акт приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в до вказаного договору, згідно якого філія позивача «Новодністровська дільниця» виконала роботи по прокладанню автодороги навколо зони будівництва гідроагрегатів №2 та №3 Дністровської гідроакумулюючої електростанції, податкові накладні.

Враховуючи наведене та часткове визнання податкових зобов'язань за податковим повідомленням - рішенням від 08.07.2014 року №, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що господарські операції позивача з зазначеними вище контрагентами в межах спірних правовідносин здійснювались в межах господарської діяльності, є реальними, та підтверджуються необхідними документами.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 зазначеного Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Колегія суддів зазначає, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до Податкового кодексу України необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема, виданих виконавцем податкових накладних, не є безумовною підставою для формування податкового кредиту, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Колегією суддів встановлено, що на дату підписання договорів та розрахункових документів контрагенти позивача не були припинені та були платниками податку на додану вартість.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що органом державної податкової служби, як суб'єктом владних повноважень не доведено, що зазначені вище правочини є такими, що спрямовані на не реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано встановив протиправність податкового повідомлення - рішення від 08.07.2014 року № в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 1960657,00 грн та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 490164,25 грн.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Корсунь - Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області залишити без задоволення, постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 02.03.2015 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: О.М. Оксененко

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Оксененко О.М.