Справа № 826/2140/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

25 лютого 2015 року 13:41 №826/2140/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «НАІ Україна»
додержавної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.08.2014 №,
На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 25 лютого 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НАІ Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.08.2014 №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві безпідставно прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.08.2014 №, оскільки 18.08.2014 товариством з обмеженою відповідальністю «НАІ Україна» у складі декларації із податку на додану вартість за липень 2014 року виправлено помилку, допущену в декларації за травень 2014 року шляхом подання додатку №8 - заяви про відмову постачальника надати податкову накладну.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на формування позивачем податкового кредиту в розмірі 11667,00 грн. на підставі податкової накладної від 29.05.2014 №18 не зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних, за відсутності заяви про відмову постачальника надати податкову накладну. При цьому, виправлення помилки відбулось платником податків вже після встановлення відповідного факту порушення контролюючим органом, складання акту перевірки та визначення платнику податків відповідного грошового зобов'язання оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням. А тому, за посиланням відповідача, податкове повідомлення-рішення від 07.08.2014 № прийнято обґрунтовано та правомірно.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено камеральну перевірку даних, задекларованих товариством з обмеженою відповідальністю «НАІ Україна» у податковій звітності з податку на додану вартість за травень 2014 року.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «НАІ Україна» пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість у розмірі 11667,00 грн.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт перевірки від 21.07.2014 №419/26-54-15-01-11 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.08.2014 №, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 14584,00 грн., у тому числі: за основним платежем - 11667,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 2917,00 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно із приписами пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

З акту перевірки від 21.07.2014 №419/26-54-15-01-11 вбачається, що висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на те, що позивачем включено до податкового кредиту за травень 2014 року суми на підставі податкової накладної, виписаною постачальником - товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче проектно-будівельне об'єднання «Укртеплобуд» від 29.05.2014 №18, яка не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем не заперечується факт включення в декларації із податку на додану вартість за травень 2014 року до податкового кредиту суми на підставі податкової накладної від 29.05.2014 №18, яка не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Разом з тим, за посиланням позивача, виявивши відповідну помилку позивачем самостійно 18.08.2014 у складі декларації із податку на додану вартість за липень 2014 року виправлено відповідну помилку шляхом подання додатку №8 - заяви про відмову постачальника надати податкову накладну.

Квитанцією №2 підтверджується прийняття контролюючим органом 18.08.2014 о 17:46 податкової декларації із податку на додану вартість за липень 2014 року.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що відповідно до пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України відповідачем протягом 30 календарних днів, що настали за граничним терміном отримання податкової декларації за травень 2014 року проведено камеральну перевірку заявлених у ній даних, встановлено факт неправомірного формування позивачем податкового кредиту на підставі податкової накладної від 29.05.2014 №18, що зафіксовано в акті камеральної перевірки від 21.07.2014 №419/26-54-15-01-11.

За наслідками встановленого порушення позивачеві податковим повідомленням-рішенням від 07.08.2014 № визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 14584,00 грн., у тому числі: за основним платежем - 11667,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 2917,00 грн.

Відповідно до підпункту 47.1.1 пункту 47.1 статті 47 Податкового кодексу України відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи.

Враховуючи, що на момент здійснення камеральної перевірки позивача і складання контролюючим органом акту від 21.07.2014 суми податку на додану вартість у розмірі 11667 грн., попередньо включені до складу податкового кредиту, були не підтверджені податковою накладною, оформленою відповідно до вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, позивач згідно із приписами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України має нести відповідальність відповідно до цього Кодексу.

При цьому, не приймаються до уваги доводи позивача, що ним самостійно виправлено відповідні помилки 18.08.2014, оскільки заяву про відмову постачальника надати податкову накладну подано платником податків вже після того, як відповідне порушення виявлено контролюючим органом, зафіксовано в акті перевірці та прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.08.2014 і доведено до платника податків.

Пунктом 50.2 статті 50 Податкового кодексу України визначено, що платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

І хоча названа норма регулює відносини під час проведення документальних планових та позапланових перевірок, враховуючи, обставини казусу, який підлягає вирішенню, і обставини, що закріплені в юридичній нормі пункту 50.2 статті 50 Податкового кодексу України, мають суттєву правову схожість, судом застосовується аналогія закону відповідно до приписів частини сьомої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, товариством з обмеженою відповідальністю «НАІ Україна» не спростовано наявність порушення, за наслідками якого державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.08.2014 №, отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за наслідками відмови у задоволенні позову, суд наголошує на наступному.

Згідно з частиною першою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно із приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру судовий збір становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи сплачену позивачем при зверненні до суду суму судового збору у розмірі 182,70 грн., з позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі у розмірі 1644,30 грн. (1827,00 грн. - 182,70 грн.).

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «НАІ Україна» (04074, місто Київ, вулиця Лайошп Гавро, будинок 4-б, кв.163, ) на користь Державного бюджету України (розрахунковий рахунок ГУ ДКСУ в місті Києві №4007, МФО 820019, код отримувача 38004897) судовий збір у розмірі 1644,30 грн. (одна тисяча шістсот сорок чотири гривні 30 копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст постанови складено 27.02.2015