Справа № 813/8744/14
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ухвала

судового засідання про закриття провадження у справі

в частині позовних вимог

27 лютого 2015 року № 813/8744/14

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання Петрика Р.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1, згідно довіреності,

представника відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління юстиції у Львівській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування постанов, акта та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління юстиції у Львівській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області (далі - ГУЮ у Львівській області в особі ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог від 21.01.2015 року, просить:

- визнати протиправними дії ДВС, допущені при зверненні стягнення на майно - квартиру АДРЕСА_1, що належить на правах власності ОСОБА_2;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області від 24.11.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 41521544;

- визнати протиправним та скасування акт опису майна боржника і накладення на нього арешту від 26.11.2014 року, вчиненого головним державними виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області щодо майна, яке належить ОСОБА_2 на правах власності;

- скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області від 11.12.2014 року про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 41521544;

- зобов'язати УДВС ГУЮ у Львівській області зняти арешт на майно - квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на правах власності.

Представник позивача в судовому засіданні позовній вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за відсутності представника не подав. Належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки, яке повернулося на адресу суду.

Зважаючи на те, що відповідач належним чином, в силу приписів ст.ст. 33-35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, суд дійшов висновку розглядати дану адміністративну справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини та оглянувши матеріали справи, суд вважає, що адміністративна справа підлягає до закриття в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування акта опису майна боржника і накладення на нього арешту від 26.11.2014 року, складеного головним державними виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області щодо майна, яке належить ОСОБА_2 на правах власності, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з ч. 4 ст.105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Відповідно до п.1.ч. 2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто, офіційний документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших публічно-правових відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативно-правові і такі, що не мають нормативно-правового характеру, тобто індивідуальні.

Нормативно-правові акти - це акти управління, які встановлюють, змінюють та припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані та тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях, і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застування.

Натомість, індивідуальні акти стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє ці акти від нормативних, є їх правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їх конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративних правовідносин, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, індивідуальних питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Так, зокрема, в постанові Вищого адміністративного суду України від 04.11.2010 року № К-13106/07 зазначено, що обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Як вбачається з матеріалів справи, акт опису майна боржника і накладення на нього арешту від 26.11.2014 року не містить в собі ознак ані нормативного акта, ані акта індивідуальної дії, а, тому, не є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке б породжувало певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і мало б обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Оскільки оскаржуваний акт не є нормативно-правовим актом або актом індивідуальної дії, він не може бути предметом оскарження.

Отже, оскільки оспорюваний акт лише фіксує майно, на яке накладатиметься арешт, та не має правового значення у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, то позовна вимога про скасування цього акта не підлягає розгляду в адміністративному суді та не може оскаржуватися в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, проте суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Відсутність правовідносин виключає можливість судового захисту.

Підстави, порядок та правові наслідки закриття провадження у справі визначені ст. 157 КАС України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що справу в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування акта опису майна боржника і накладення на нього арешту від 26.11.2014 року, вчиненого головним державними виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області щодо майна, яке належить ОСОБА_2 на праві власності, слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

На підставі наведеного та керуючись 157, 160, 165, 167 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління юстиції у Львівській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов, акта, зобов'язання вчинити дії закрити в частині визнання протиправним та скасування акта опису і арешту майна від 26.11.2014 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 5 днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, або у разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст ухвали виготовлено 04.03.2015 року.

Суддя Потабенко В.А.