Справа № 815/1323/15
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1323/15
УХВАЛА

03 березня 2015 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до прокурора Березівського району Купріянова А.О., Березівської районної ради, голови Березівської районної ради Богоміл О.А. про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до прокурора Березівського району Купріянова А.О., Березівської районної ради, голови Березівської районної ради Богоміл О.А., в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії голови Березівської районної ради Богоміла О.А.;

- стягнути з Березівської районної ради кошти в сумі 10000 грн. на користь позивача в якості компенсації моральної шкоди;

- визнати протиправними дії прокурора Березівського району Купріянова А.О. по факту розгляду скарги позивача на дії секретаря Маринівської сільської ради;

- зобов'язати прокурора Купріянова О.А. внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Вирішуючи питання в порядку ст.107 КАС України суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивачем, зокрема, оскаржуються дії голови Березівської районної ради та заявлені вимоги до Березівської районної ради щодо стягнення з останньої на користь позивача коштів в сумі 10000 грн. в якості компенсації моральної шкоди.

Розглянувши позов та додані документи в частині вищезазначених вимог, суддя дійшов висновку, що він підлягає в цій частині поверненню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа органу місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР встановлено, що районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст.

Система місцевого самоврядування, згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР, включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР, обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР, Березівська районна рада та її посадова особа - голова, які є відповідачами по справі, та до яких заявлені позовні вимоги, є органом місцевого самоврядування.

Таким чином, вищезазначений позов, в силу п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України, у частині вимог ОСОБА_1 до Березівської районної ради та голови цієї ради не підсудний Одеському окружному адміністративному суду, а підсудний місцевому загальному суду як адміністративному, куди і слід звернутися позивачеві.

При цьому, суддя вважає необхідним зазначити, що відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду № 2 від 06.03.2008 року у разі відкриття провадження в адміністративній справі без дотримання правил предметної підсудності суд повинен передати справу на розгляд адміністративного суду, якому вона підсудна, незалежно від того, на якій стадії розгляду справи виявлено порушення правил цієї підсудності, оскільки суд, який відкрив провадження у справі з таким порушенням, не є компетентним у її розгляді (пункт 2 частини першої статті 22 КАС України). Порушення правил предметної підсудності є підставою для скасування рішень судів нижчих інстанцій з направленням справи на новий розгляд до належного суду.

Згідно Постанови Верховного Суду України від 25.03.2008 року (адміністративна палата) судочинство, яке здійснюється з порушенням правил предметної та територіальної підсудності, не може вважатися правосуддям, скільки вирішення справи неповноважним складом суду належить до безумовних підстав перегляду судових рішень.

Згідно з п.6 ч.3 ст.108 КАС України, суддя встановивши, що справа не підсудна цьому адміністративному суду повертає її позивачеві.

При таких обставинах, позовна заява ОСОБА_1 в частині вимог до Березівської районної ради, голови Березівської районної ради Богоміл О.А. про визнання протиправними дій та стягнення коштів в сумі 10000 грн. в якості компенсації моральної шкоди повинна бути повернута позивачу.

Що стосується вимог ОСОБА_1 до прокурора Березівського району Купріянова А.О., суддя вважає, що в цій частині позову у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з позову, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому керуючись, зокрема, ст. 366 Кримінального кодексу України (службове підроблення), ст.ст. 36, 214 Кримінально-процесуального кодексу просить: визнати протиправними дії прокурора Березівського району Купріянова А.О. по факту розгляду скарги позивача на дії секретаря Маринівської сільської ради та зобов'язати прокурора Купріянова О.А. внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Отже, фактичним предметом даного позову в цій частині дії та бездіяльність прокурора щодо поданої скаржником заяви про вчинення злочину (ст. 366 КК України).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною другою статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

З огляду на приписи вказаної правової норми, розглянувши позов ОСОБА_1 та додані до нього матеріали, суддя дійшов висновку про те, що цей позов в частині вимог до прокурора Березівського району не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

При вирішенні питання про визначення судової юрисдикції щодо вирішення справ за скаргами (позовними заявами) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності прокурора, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.4.2 рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011р. №19-рп/2011 справа №1-29/2011 рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб'єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (частина перша статті 2 КАС України). До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України). Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині третій статті 17 КАС України, а саме справи: що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; про накладення адміністративних стягнень; щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції (пункти 1, 2, 3, 4).

Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

У пункті 4.3 вищевказаного рішення Конституційного Суду України зазначено, що здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання діють до порушення кримінальної справи, однак вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі. Отже, правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб'єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваженням щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ. До того ж імперативний припис пункту 2 частини 3 статті 17 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства. Компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд скарг щодо прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини, є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ.

Також, у вищезазначеному рішенні Конституційний Суд України прийшов до висновку, що з метою реалізації положень статті 55 Конституції України та недопущення обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина у разі оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, органу дізнання стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини такі скарги суди повинні розглядати аналогічно до порядку оскарження до суду рішень і дій прокурора, слідчого, органу дізнання, встановленого КПК України.

Порядок оскаржень рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування справи визначено параграфом 1 Глави 26 КПК України.

Відповідно до п.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу , а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником , володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду.

Правосуддя в Україні здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ по спорах відповідно до процесуального законодавства України.

Кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини при зверненні в порядку ст. КПК України не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Однак, таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб прокуратури має свої особливості і не належить до управлінської сфери, відтак вищевказаний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуді.

Спірні відносини, які виникають між скаржником та прокурором не є управлінськими, а повноваження цих органів та їх посадових осіб щодо порядку прийняття заяв і повідомлень про злочин, порядок їх вирішення та прийняття відповідних рішень, регламентовані Кримінально-процесуальним кодексом України.

Захист прав заявників, з урахуванням обов'язковості дотримання вимог частини ч.3 ст.2 КАС України, вимагав би від адміністративного суду, до якого надійшов такий позов, перевіряти та надавати оцінку, не властивим суду адміністративної юрисдикції, дотримання відповідачем інших приписів, встановлених Кримінально-процесуальним кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд походить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 в частині вимог до прокурора Березівського району щодо визнання протиправними дії по факту розгляду скарги позивача на дії секретаря Маринівської сільської ради та зобов'язання прокурора Купріянова О.А. внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому в цій частині вимог необхідно відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Керуючись ч.2 ст.4, ст.17, п. 1 ч. 1 ст. 18, п.6 ч. 3 ст. 108, п.1 ч.1 ст.109, ст.160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог до Березівської районної ради, голови Березівської районної ради Богоміл О.А. про визнання протиправними дій та стягнення коштів в якості компенсації моральної шкоди - повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що з відповідним позовом вона може звернутися до місцевого загального суду як адміністративного.

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 в частині вимог до прокурора Березівського району про визнання протиправними дії та зобов'язання внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування - відмовити.

Роз'яснити позивачу, що з відповідним позовом вона має право звернутися до місцевого загального суду у порядку кримінально-процесуального законодавства.

Копію ухвали разом із позовною заявою та всіма додатками до неї надіслати позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк апеляційної скарги з дня отримання ухвали.

Суддя С.О. Стефанов