Справа № 802/460/14-а
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Справа № 802/460/14-а

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

при секретарі судового засідання Приходай Я.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом громадської організації «Джуринська вода», ОСОБА_1 до управління Укртрансінспекції у Волинській області Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація «Джуринська вода», ОСОБА_1 звернулися з адміністративним позовом до управління Укртрансінспекції у Волинській області Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про визнання протиправними та скасування постанови управління Укртрансінспекції у Волинській області № 028829 від 16.12.2013 р. про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 грн. та припису № 005475 від 16.12.2013 р. щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є фізичною особою та не проводить ніякої господарської діяльності з надання послуг перевезення пасажирів та вантажів, не є перевізником та не має ліцензії на здійснення такої діяльності, а тому до нього протиправно застосований адміністративно-господарський штраф. Крім того, відповідачем було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Тому позивач просить визнати протиправними та скасувати постанову управління Укртрансінспекції у Волинській області від 16.12.2013 р. № 028829 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 грн. та припис від 16.12.2013 р. № 005475 про усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт.

Представник відповідача у письмових запереченнях проти позову посилається на те, що 29.11.2013 р. інспекторами управління Укртрансінспекції у Волинській області проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки ЗІЛ 131, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить перевізнику ОСОБА_1. За результатами перевірки складено акт від 29.11.2013 р. № 031029, в якому зафіксовані наступні порушення: відсутні та неоформлені товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж; протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. Вказані правопорушення стали підставою для винесення відповідачем постанови від 16.12.2013 р. № 028829 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 грн. та припису від 16.12.2013 р. № 005475 щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Про розгляд справи про порушення транспортного законодавства ОСОБА_1 було повідомлено завчасно. Крім того, позивача притягнуто до відповідальності саме за порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», а не на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення. У зв'язку з цим просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.02.2015 р. позовну заяву громадської організації «Джуринська вода», ОСОБА_1 до управління Укртрансінспекції у Волинській області Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті про визнання протиправними та скасування постанови і припису в частині позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови управління Укртрансінспекції у Волинській області від 16.12.2013 р. № 028829 про застосування адміністративно-господарського штрафу залишино без розгляду.

Предстаник позивача громадської організації «Джуринська вода» та позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, в позовній заяві просили розгляд справи проводити без їхньої участі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, проте подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб'єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень.

Пунктом 21 Порядку №1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається посадовою особою органу державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Згідно із пунктом 31 Порядку №1567 за результатами розгляду справи про порушення керівник органу державного контролю або його заступник за наявності підстав виносить припис щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт. Припис підлягає обов'язковому виконанню в зазначений у ньому строк. Про виконання припису уповноважена особа суб'єкта господарювання повинна письмово повідомити керівникові органу державного контролю. Припис складається за формою згідно з додатком 6 у двох примірниках, один з яких видається уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

Судом встановлено, що 29.11.2013 р. інспекторами управління Укртрансінспекції у Волинській області проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки ЗІЛ 131, номерний знак НОМЕР_1, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_1, на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Перевірка проводилась у присутності водія ОСОБА_2.

За результатами перевірки складено акт від 19.11.2013 р. № 031029, в якому зафіксовані наступні порушення: відсутні та неоформлені товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж; протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

Водій з актом перевірки ознайомився, поставив свій підпис, письмові пояснень про причини порушень не надав.

ОСОБА_1 було повідомлено про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

У зв'язку з виявленими порушеннями начальником управління Укртрансінспекції у Волинській області винесено припис від 16.12.2013 р. № 005475 щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт з вимогою вжити заходів до усунення виявлених порушень у строк до негайно з моменту отримання припису, але не пізніше 15.01.2014 р.

Копія даного припису була надіслана ОСОБА_1 18.12.2013 р. рекомендованим листом та вручена останньому 23.12.2013 р., що підтверджується повідомленям про вручення поштового відправлення.

Перевіряючи правомірність вказаного припису, суд виходив з того, що відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон).

Відповідно до частини другої статті 48 Закону документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Пунктом 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07.06.2010 р. N 340, передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами

Згідно з пунктом 4 Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 07.06.2010 р. N 340 пункт 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого цим наказом, набирає чинності для перевезення вантажів колісними транспортними засобами з повною масою понад 12 тонн, нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю від 50 до 150 км - з 01.06.2013 р.

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом міністерства транспорту та зв'язку України від 24.06.2010 р. № 385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

В акті перевірки від 19.11.2013 р. № 031029 зафіксовано факт надання послуг з перевезення вантажу, в якому зазначено, що внутрішні вантажні перевезення здійснювались по маршруту «Стара Кошара - Колодяжне» (вантаж - ліс), а тому транспортний засіб марки ЗІЛ 131, номерний знак НОМЕР_1, повинен бути обладнаний тахографом.

Таким чином, ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення вантажів без оформлення усіх документів, які передбачені для автомобільного перевізника статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому він допустив порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Суд не бере до уваги посилання позивачів про неправомірність винесення припису з тих підстав, що ОСОБА_1 не є суб'єктом підприємницької діяльності, оскільки відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. В цілому зазначений Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень. Отже, закон не ставить у залежність можливість застосування відповідальності за порушення правил перевезення пасажирів та вантажів від наявності чи відсутності в особи статусу підприємця.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи припис щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт від 16.12.2013 р. № 005475 діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається сторонами протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В.Дмитрук