Справа № К/9991/12139/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2015 року м. Київ К/9991/12139/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2011 року в справі за його позовом до прокурора Обухівського району Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання прийняти до розгляду заяву,

в с т а н о в и л а :

У січні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, що він звернувся до прокуратури Обухівського району Київської області із заявою про здійснення заходів прокурорського реагування щодо недопущення порушення правового порядку вирішення спору між Обухівською філією по експлуатації газового господарства Закритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» і родиною ОСОБА_4. Проте відповідач відмовив у задоволенні його заяви, про що повідомив листом.

Вважаючи, що дії відповідача щодо неналежного розгляду заяви від 11 січня 2010 року порушують його права, просив суд визнати їх протиправними та зобов'язати прийняти до розгляду зазначену заяву.

У процесі розгляду справи змінив позовні вимоги в частині визначення відповідача - з прокуратури Обухівського району Київської області на прокурора Обухівського району Київської області.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2010 року відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2010 року відмовлено в ухваленні додаткового судового рішення щодо позовних вимог про визнання незаконними дій прокуратури Обухівського району Київської області щодо відмови від наглядової компетенції по питанню недопущення порушення правового порядку вирішення спору між Обухівською філією по експлуатації газового господарства Закритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» і родиною ОСОБА_4, оскільки судом було розглянуто та відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобов'язання вчинити дії, а дане визначення включає в себе вимоги позивача, заявлені при розгляді справи.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2011 року залишено без змін постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2010 року та ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2010 року.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив скасувати судові рішення та направити справу на новий роз-гляд до суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 11 січня 2010 року позивач звернувся до прокуратури Обухівського району Київської області із заявою «Про порушення права на правовий порядок вирішення спору та прийняття мір прокурорського реагування по його відновленню», в якій просив визнати незаконними дії Обухівської філії по експлуатації газового господарства Закритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» щодо процедури вирішення фінансових розбіжностей в комунальній сфері через намір відключити газопостачання без визначення у судовому порядку порушника зобов'язання (по причині відсутності згоди контрагентів зобов'язання); прийняти міри прокурорського реагування щодо недопущення порушення права на правовий порядок вирішення спору між Обухівською філією по експлуатації газового господарства Закритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» і родиною ОСОБА_4.

Листом від 12 січня 2010 року прокурор Обухівського району Київської області роз'яснив позивачу право звернутися до суду за захистом прав та інтересів, способи такого захисту та повідомив про відсутність, в даному випадку, підстав для прокурорського реагування.

Відмовляючи в задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що підстави для прокурорського реагування за результатами звернення позивача були відсутні. Відповідач діяв на підставі та у межах наданих йому повноважень і не допустив порушень прав позивача. Звернення до прокуратури стосувалося питань, які можуть бути вирішені лише в судовому порядку.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Повноваження прокурорів, організація, засади та порядок діяльності прокуратури визначається Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру», іншими законодавчими актами.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, на яку відповідно до Конституції України та цього Закону покладаються такі функції: підтримання державного обвинувачення в суді; представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом; нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

На прокуратуру не може покладатися виконання функцій, не передбачених Конституцією України і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про прокуратуру» прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд, правомірно виходив з того, що розгляд і вирішення викладених у заяві позивача вимог відноситься до компетенції суду, а не прокуратури. Позивач не звертався до відповідача з заявою щодо представництва прокуратурою його інтересів в суді.

Відповідач розглянув і вирішив заяву у термін встановлений законом, рішення за результатами її розгляду доведено до відома позивача в письмовій формі з посиланням на норми закону і викладенням мотивів відмови.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що було розглянуто всі позовні вимоги позивача, тому передбачені статтею 168 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для прийняття додаткової по-станови відсутні.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх скасування та ухвалення нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а по-станову Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/ І.Я. Олендер /підпис/