Справа № 2а-1272/09/0370
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2009-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2a-1272/09/0370
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2009 р. м. Луцьк

Волинський окружний адміністративний суд:

у складі головуючого - судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання Брудовській Н. В.,

за участю представника позивача Мельничука В. В..

представника відповідача Бугайова А. О.,

представника третьої особи Бойка Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАККО-Логістик», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Відділення Промінвестбанку у місті Луцьку до Луцької об'єднаної податкової інспекції про визнання нечинною першої податкової вимоги №1/1757 від 03 грудня 2008 року, другої податкової вимоги № 2/60 від 13 січня 2009 року, повідомлення № 78994 від 28 січня 2009 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАККО Логістик» (надалі - ТзОВ «ПАККО Логістик») звернулось в суд з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції (надалі - Луцька ОДПІ) про визнання нечинною податкової вимоги № 1/1757 від 03.12.2008 року та звільнення активів позивача з податкової застави. У заяві від 30.01.2009 року № 16 про зміну позовних вимог позивач просить визнати нечинними першу податкову вимогу №1/1757 від 03 грудня 2008 року, другу податкову вимогу № 2/60 від 13 січня 2009 року та повідомлення № 78994 від 28 січня 2009 року про нарахування пені в сумі 8903,78 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на відсутність у діях підприємства порушень податкового законодавства, вважає, що відповідачем неправомірно винесено оскаржувані акти, оскільки суму податкового зобов'язання сплачено в межах граничного строку і вини підприємства у порушеннях банківською установою термінів перерахування коштів немає.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про зміну позовних вимог.

Відповідач у запереченнях від 04.02.2009 року та у додаткових запереченнях позову не визнав, зазначаючи, що обов'язок сплатити суму податкового зобов'язання до бюджету несе підприємство; відсутність фактичного надходження коштів до бюджету є підставою для застосування заходів по стягненню податкового боргу, в тому числі винесення першої та другої податкових вимог та нарахування пені. Крім того, посилається на відсутність предмету спору щодо першої податкової вимоги №1/1757 від 03 грудня 2008 року та другої податкової вимоги № 2/60 від 13 січня 2009 року, оскільки відповідно до п. п. 6.4.1 п. 6.4 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкові вимоги вважаються відкликаними внаслідок сплати платником податків суми податкового боргу.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, наведені у запереченнях на позовну заяву.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Відділення Промінвестбанку у місті Луцьку у поясненнях від 03.02.2009 року № 172 зазначає, що кошти в сумі 398200 грн. згідно платіжного доручення не були перераховані банком до бюджету, оскільки постановою Правління Національного банку України від 07.10.2008 року № 308 у Акціонерному промислово-інвестиційному банку призначено тимчасову адміністрацію та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 6 місяців, залишок коштів в сумі 397679,94 грн., який обліковується на рахунку позивача, підпадає під дію мораторію, а тому зробити перерахунок до бюджету неможливо.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши подані суду письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Судом встановлено наступне.

ТзОВ «ПАККО-Логістик» подано до Луцької ОДПІ податкову декларацію за жовтень 2008 року, у якій задекларовано до сплати податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 533757 грн. з граничним терміном сплати 1 грудня 2008 року. З пояснень представника позивача встановлено, що у зв'язку з переплатою у попередніх періодах фактично до сплати підлягало 398200 грн. ПДВ.

Станом на 27.11.2008 року на поточному рахунку позивача у філії «Відділення Промінвестбанку в м. Луцьк» був залишок коштів в сумі 398316,73 грн., що підтверджується банківською випискою від 27.11.2008 р

27.11.2008 року ТзОВ «ПАККО-Логістик» надіслало для виконання Відділенню Промінвестбанку у місті Луцьку платіжне доручення № 100445870 з вимогою перерахувати на користь Державного бюджету, м. Луцьк, податок на додану вартість в сумі 398200 грн.

Постановою Правління Національного банку України від 07.10.2008 року № 308 у Акціонерному промислово-інвестиційному банку призначено тимчасову адміністрацію строком на 1 рік та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 6 місяців - з 07.10.2008 р. по 06.10.2009 р.

У зв'язку з введенням мораторію на задоволення вимог кредиторів кошти в сумі 398200 грн., на сплату яких ТзОВ «ПАККО-Логістик» надіслано платіжне доручення № 100445870, філією «Відділення Промінвестбанку в м. Луцьк» до бюджету перераховані не були.

03.12.2008 року Луцькою ОДПІ надіслано позивачу першу податкову вимогу № 1/1757, якою позивача повідомлено про факт узгодження податкового зобов'язання в сумі 397430 грн. та виникнення права податкової застави на активи, обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк.

Не погоджуючись з надісланою податковою вимогою, позивач оскаржив її до Луцької ОДПІ в адміністративному порядку, зазначаючи у скарзі про відсутність у його діях порушень законодавства та про бездіяльність банківської установи щодо перерахунку коштів до бюджету. В підтвердження сплати податку позивач до скарги долучив платіжне доручення від 27.11.2008 р. № 100445870.

Рішенням Луцької ОДПІ про результати розгляду первинної скарги від 24.12.2008 р. скаргу ТзОВ «ПАККО-Логістик» залишено без задоволення, а першу податкову вимогу без змін.

13.01.2009 року Луцькою ОДПІ надіслано другу податкову вимогу № 2/60, у якій крім відомостей, викладених у першій податковій вимозі, міститься вимога про надання податковому органу переліку ліквідного майна, яке може бути використане для погашення податкового боргу шляхом його реалізації.

28.01.2009 року платіжним дорученням № 354 через Волинську обласну філію АКБ «Укрсоцбанк» позивач перерахував до Державного бюджету 399500 грн., в т. ч. ПДВ за жовтень 2008 року.

Луцькою ОДПІ 28.01.2009 р. винесено повідомлення № 78994, з якого вбачається, що ТзОВ «ПАККО-Логістик» нараховано пеню в сумі 8903,78 грн. та здійснено розподіл сплаченої платіжним дорученням № 354 від 28.01.2009 р. суми в такому порядку: 389798,30 грн. - зараховано в погашення податкового боргу, 8903,78 грн. - зараховано в погашення пені.

Відповідно до п. п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ (надалі - Закон № 2181-ІІІ) платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Останнім днем сплати податкового зобов'язання згідно декларації з ПДВ за жовтень 2008 року є 1 грудня 2008 р. Платіжне доручення на сплату 398200 грн. ТзОВ «ПАККО-Логістик» надіслало банку 27.11.2008 р., що підтверджується штампом банківської установи на платіжному дорученні. Отже, позивач сплатив самостійно визначену суму податкового зобов'язання в межах встановленого законом строку.

Згідно п. п. 16.5.1. платник податків, зборів (обов'язкових платежів) звільняється від відповідальності за несвоєчасне або неповне зарахування таких платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції, якщо банківською установою порушено строки перерахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових фондів, встановлених Законом України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні". При цьому передбачено, що за таке порушення банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, у розмірах, встановлених підпунктом 16.4.1 пункту 16.4 статті 16, та штрафні санкції, встановлені підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 цього Закону, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Законом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду.

Підпунктом 16.5.3 пункту 16.5 Закону № 2181-ІІІ встановлено: не вважається порушенням строків зарахування податків і зборів (обов'язкових платежів) з вини банку, якщо таке порушення стало наслідком регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до браку вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку для здійснення зарахування.

Отже, Законом № 2181-ІІІ чітко встановлено, що за несвоєчасне перерахування коштів до бюджету, відповідальність несе банк (за винятком випадків, якщо порушення стало наслідком регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку), а не платник податків.

Відповідно до підпунктів 6.2.1, 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-ІІІ у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Перша податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, друга - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки.

Враховуючи те, що позивачем вчасно - 27.11.2008 р. сплачено податкове зобов'язання з ПДВ за жовтень 2008 р., суд приходить до висновку, що Луцькою ОДПІ неправомірно надіслано позивачу першу та другу податкові вимоги.

Посилання відповідача на те, що йому не було відомо про сплату податкового зобов'язання 27.11.2008 р. при надісланні першої податкової вимоги не спростовує факту порушень чинного законодавства Луцькою ОДПІ, оскільки у скарзі від 10.12.2008 р. позивач повідомив про те, що ним сплачено податкове зобов'язання та додав копію платіжного доручення до скарги.

Підпунктом 6.4.1 п. 6.4 ст. 6 Закону № 2181-ІІІ встановлено, що податкові вимоги вважаються відкликаними, якщо сума податкового зобов'язання або податкового боргу самостійно погашається платником податків.

Незважаючи на дану норму та на факт сплати позивачем податку, Луцькою ОДПІ 13.01.2009 р. надіслано другу податкову вимогу № 2/60.

Таким чином, відповідач всупереч наведених вимог Закону № 2181-ІІІ надсилав позивачу податкові вимоги, при цьому маючи підтвердження сплати підприємством податкового зобов'язання. Матеріали справи свідчать, що податкові вимоги надсилалися позивачу за відсутності в останнього податкового боргу.

Відповідно до п. п. 16.1.1 п. 16.1 ст. 16 Закону № 2181-ІІІ після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Пунктом 1.3 ст. 1 Закону № 21821-ІІІ передбачено, що податковий борг - це податкове зобов'язання, самостійно узгоджене платником податків, але не сплачене у встановлений строк.

Враховуючи те, що податкове зобов'язання за жовтень 2008 року сплачено ТзОВ «ПАККО-Логістик» у встановлений законом строк, а відтак податковий борг відсутній, правових підстав у Луцької ОДПІ нараховувати пеню не було, так як пеня може нараховуватися лише на суму податкового боргу. Отже, повідомлення Луцької ОДПІ від 28.01.2009 р. № 78994 про нарахування пені в сумі 8903,78 грн. підлягає скасуванню як незаконне.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно зараховано частину коштів, сплачених платіжним дорученням № 354 від 28.01.2009 р. в рахунок погашення пені в сумі 8903,78 грн.

Посилання відповідача на те, що відповідно до п. п. 6.4.1 п. 6.4 ст. 6 Закону № 2181-ІІІ оскаржувані податкові вимоги вважаються відкликаними, оскільки сума податкового боргу самостійно погашена платником, а відтак предмет спору відсутній, судом до уваги не приймається, оскільки суд повністю досліджує правомірність та законність прийнятих суб'єктом владних повноважень актів. Відкликання податкових вимог внаслідок сплати податку не спростовує їх незаконності станом на момент їх винесення та дії протягом періоду поки податок не було перераховано до бюджету. Крім того, саме ці податкові вимоги та визначення у них 398200 грн. ПДВ як податкового боргу стали однією з підстав для нарахування пені.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши наведені норми законодавства, судом встановлено грубе порушення Луцькою ОДПІ вимог Закону № 2181-ІІІ, а саме: застосування до платника заходів по погашенню податкового боргу (надіслання першої та другої податкових вимог) та нарахування пені за відсутності у платника податкового боргу, а тому оскаржувані акти підлягають скасуванню як такі, що винесені всупереч чинному законодавству.

Керуючись ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі ст. ст. 5, 6, 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати першу податкову вимогу Луцької ОДПІ №1/1757 від 03 грудня 2008 року, другу податкову вимогу Луцької ОДПІ № 2/60 від 13 січня 2009 року та повідомлення Луцької ОДПІ № 78994 від 28 січня 2009 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не буде подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі - 9 лютого 2009 року. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий О. О. Андрусенко