Справа № 825/2144/13-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2144/13-а Головуючий у 1-й інстанції: Лобан Д.В. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонській В.Е.,

при секретарі: Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідачем неправомірно донараховано податок на додану вартість, оскільки позивачем здійснювались міжнародні перевезення вантажів, що підтверджується договорами на здійснення міжнародних перевезень, рахунками, актами надання транспортно-експедиційних послуг. При здійсненні міжнародних перевезень, позивач сплачував єдиний збір, про що свідчать уніфіковані митні квитанції МД-1, в яких зазначено дані особи-перевізника та дані про транспортний засіб. Тобто, позивач вважає, що здійснення міжнародних перевезень саме перевізником ФОП ОСОБА_2 підтверджено всіма необхідними документами. Перевезення вантажів здійснювалось позивачем за допомогою орендованих у ФОП ОСОБА_3 транспортних засобів. Оскільки ФОП ОСОБА_3 є членом Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України, тому саме він придбавав бланки міжнародних автомобільних накладних та передавав позивачу для забезпечення діяльності орендованих транспортних засобів. Однак міжнародні перевезення здійснювалися саме позивачем, і саме на ньому лежить відповідальність за Митною конвенцією про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року. Сам позивач не є членом Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України, однак чинне законодавства не ставить в залежність можливість здійснення міжнародних перевезень від членства в асоціації. Враховуючи наведене, позивач вважає, що здійснений обсяг міжнародних перевезень відповідно до ст. 195 Податкового кодексу України повинен оподатковуватися за нульовою ставкою ПДВ, а не за 20%, як на тому наполягає відповідач. Враховуючи наведене, ФОП ОСОБА_2 просить задовольнити його позовні вимоги та визнати протиправним податкове повідомлення-рішення Ніжинської ОДПІ.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2013 року задоволено позов. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Державної податкової служби № від 05.03.2013 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2014 року скасовано судове рішення суду першої інстанції та ухвалено нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 грудня 2014 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року задоволено позов. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Державної податкової служби № від 05.03.2013 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Ніжинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Чернігівській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

Ніжинською об'єднаною державною податковою інспекцією Чернігівської області ДПС була проведена позапланова документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року.

За результатами даної перевірки складено акт перевірки від 22.02.2013 року № 233/17/НОМЕР_2, за змістом якого перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 187.1 статті 187 , підпункту 193.1.статті 193, абзацу "а" підпункту 195.1.3 пункту 195.1.статті 195, статті 200 розділу V Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість , яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет в сумі 253140,00 грн., в тому числі за червень 2011 року - 13700,00 грн; за липень 2011 року - 7400,00 грн.; за серпень 2011 року - 17980,00 грн; за вересень 2011 року - 12800,00 грн; за жовтень 2011 року - 13900,00 грн.; за листопад 2011 року -14900,00 грн.; за грудень 2011 року - 17680,00 грн.; за січень 2012 року - 10200,00 грн; за лютий 2012 року - 14800,00 грн; за березень 2012 року - 24240,00 грн; за квітень 2012 року - 12100,00 грн; за травень 2012 року - 10000,00 грн; за червень 2012 року - 21900,00 грн; за липень 2012 року - 14640,00 грн; за серпень 2012 року - 10700,00 грн; за вересень 2012року - 11400,00 грн; за жовтень 2012 року - 8760,00 грн; за листопад 2012 року - 10580,00 грн; за грудень 2012 року - 5460,00 грн; абзацу "б" пункт 176.2. статті 176 розділу IV Податкового кодексу України та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 № 1020, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.11 № 46/18784, а саме: у звітах № 1-ДФ за 3, 4 квартали 2011 року та за 1, 2, 3, 4 квартали 2012 року не надані відомості про суми нарахованого та виплаченого доходу самозайнятій особі за ознакою доходу 157 «Дохід, виплачений самозайнятій особі»; пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1233 «Про затвердження Порядку обліку сум податків та зборів, не сплачених суб'єктом господарювання до бюджету у зв'язку з отриманням податкових пільг», а саме : до Ніжинської ОДПІ по строку 09.08.2011 не надано «Звіт про суми податкових пільг» по податку на додану вартість за 6 місяців 2011 року .

На підставі висновків акту перевірки Ніжинською ОДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення № від 05.03.2013 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 253140,00 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 59861,00 грн.

ФОП ОСОБА_2 було оскаржено зазначене податкове повідомлення-рішення до ДПС в Чернігівській області, рішенням якої № 127/Б/10215 від 01.04.2013 року скаргу позивача було залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Ніжинської ОДПІ - без змін.

За результатами розгляду повторної скарги Міністерством доходів та зборів України було винесено рішення від 24.04.2013 року № 662/Б/99-99-10-01.03, рішення ДПС Чернігівської області від 01.04.2013 року та податкове повідомлення-рішення Ніжинської ОДПІ № від 05.03.2013 року було залишено без змін, а повторна скарга ФОП ОСОБА_2 - без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 01.05.2011 року по 31.12.2012 року, згідно поданих декларацій з податку на додану вартість ФОП ОСОБА_4 було визначено загальний обсяг постачання послуг (рядок 6 колонки А декларації з податку на додану вартість) у сумі 1293175,00 грн., у тому числі: було визначено обсяг операцій на митній території України, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою (20%) (рядок 1 колонки А декларації з податку на додану вартість) у сумі 27475,00 грн. та обсяг операцій, що оподатковуються за нульовою ставкою відповідно абзацу "а" пп. 195.1.3 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України (рядок 2.2 колонки А декларації з податку на додану вартість) у сумі 1265700,00 грн.

ФОП ОСОБА_2 для здійснення перевезень вантажів орендував у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 у 2011 році тягач вантажний сідловий MERSEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_3, напівпричіп фургон ізотермічний-Е реєстраційний номер НОМЕР_4, згідно договорів оренди та акта приймання-передачі від 04.01.2011 року (т. 1 а. с. 70-72); автомобіль ОАР 95 реєстраційний номер НОМЕР_5, згідно договору оренди та акту приймання-передачі від 01.06.2011 року (т. 1 а. с. 67-69). В послідуючому договори буди переукладені та оформлено акт приймання-передачі від 04.01.2012 року на 2012 рік (т. 1 а. с. 63-66).

Позивач у перевіряємий період використовував орендовані транспортні засоби для здійснення перевезень вантажів та сплачував за них орендну плату, на підставі рахунків, виставлених ФОП ОСОБА_3 № 20 від 01.06.11 року, № 24 від 01.07.11 року, № 27 від 01.09.11 року, № 32 від 01.12.11 року, № 1 від 01.01.12 року, № 2 від 01.02.12 року, № 3 від 02.03.12 року, № 4 від 02.04.12 року, № 7 від 02.07.12 року, № 8 від 01.08.12 року, № 9 від 01.09.12 року, № 10 від 01.10.12 року, № 11 від 01.11.12 року, № 12 від 03.12.12 року (т. 1 а. с. 73-87).

ФОП ОСОБА_2 були укладені трудові договори з найманими працівниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 для управління та обслуговування вищезазначених транспортних засобів з метою здійснення перевезень (т. 1 а. с. 88,89).

В ході проведеної перевірки було встановлено, що ФОП ОСОБА_2 протягом перевірямого періоду було укладено договори на виконання міжнародних перевезень: № 17/09-10 від 17.09.2010 року з Керуюча компанія «Автек Рент Сервіс»; № М/701-3 від 17.09.2010 року з ДП «Мілкіленд Україна»; № 15/10-11 від 15.11.2010 року з КК «Автек Рент Сервіс»; № 079-10 від 16.11.2010 року з ТОВ «Атеком»; № 20/04-11 від 01.04.2011 року з КК «Автек Рент Сервіс»; № 95/11 /П від 06.06.2011 року з ТзОВ «Атлант-СовТ»; № 001-2-12 від 23.01.2012 року з ТОВ «Атеком»; № 13/02-1 від 13.02.2012 року з ФОП ОСОБА_11; № 389 П від 13.09.2012 року з ТОВ «Ті Ель Груп»; № 0410 Т від 04.10.2012 року з АТ «ДХЛ Інтернешнл Україна»; №23504 від 05.11.2012 року з ТОВ «Росьагропродукт»; № 12/11/12/04/Н від 12.11.2012 року з ТОВ «Віас транс Лоджістік»; № 12/12-8п від 12.12.2012 року з ТОВ «Нетворк інтернешенл логістік»; № 25.03.13 від 25.01.2013 року з ТОВ «Ригель-Вік» (т. 1 а. с. 90-120).

Виконання зазначених договорів підтверджується відповідними рахунками, актами надання транспортно-експедиційних послуг, податковими накладними.

Крім того, позивачем на перевірку було надано міжнародні автомобільні накладні (CMR), по яких супроводжувалось перевезення вантажів, в яких визначено перевізника - ФОП ОСОБА_4 місцезнаходження відправника та отримувача вантажу, тип та номер транспортного засобу (MERSEDES-BENZ, номер НОМЕР_3, напівпричіп номер НОМЕР_4 автомобіль DAF 95 номер НОМЕР_5, напівпричіп н/п 05741 МН) (т. 2 а. с. 141-226).

Відповідно до п. 1.2 Порядку застосування уніфікованої митної квитанції МД-1, затвердженого Наказом Державної митної служби України від 4 січня 2005 року № 1 уніфікована митна квитанція МД-1 (далі - УМК) застосовується під час здійснення таких операцій: справляння митним органом з фізичних осіб та підприємств платежів, якщо законодавством не передбачено складання вантажної митної декларації на переміщувані через митний кордон України товари.

При здійсненні міжнародних перевезень, тобто під час переміщення товарів через митний кордон України, позивач (чи його наймані працівники ОСОБА_5, ОСОБА_6) сплачував єдиний збір, про що свідчать нижче перераховані вибіркові уніфіковані митні квитанції МД-1, в яких зазначено дані особи-перевізника (ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6) та дані про транспортний засіб (НОМЕР_7, НОМЕР_6, НОМЕР_5). (МД-1 від 25.06.2011 року, 27.07.2011 року, 27.07.2011 року, 26.08.2011 року, 09.08.2011 року, 26.08.2011 року, 27.08.2011 року, 08.09.2011 року, 13.09.2011 року, 05.10.2011 року, 15.11.2011 року, 21.11.2011 року, 02.12.2011 року, 02.12.2011 року, 23.12.2011 року, 23.12.2011 року, 24.01.2012 року, 25.01.2012 року, 18.02.2012 року, 18.02.2012 року, 06.03.2012 року, 22.03.2012 року, 03.04.2012 року, 10.04.2012 року, 26.05.2012 року, 14.06.2012 року, 28.06.2012 року, 28.06.2012 року, 20.07.2012 року, 24.07.2012 року, 02.08.2012 року, 28.08.2012 року, 28.08.2012 року, 14.09.2012 року, 04.12.2012 року, 20.12.2012 року) (т. 2 а. с. 105-140).

Відповідно до пп. 195.1.3 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання таких послуг: міжнародні перевезення пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Для цілей цього підпункту перевезення вважається міжнародним, якщо таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом;

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" міжнародні перевезення пасажирів і вантажів - перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та вантажу конвенція застосовується до будь- якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про транзит вантажів» транзит вантажів супроводжується товарно-транспортною накладною, складеною мовою міжнародного спілкування. Залежно від обраного виду транспорту такою накладною може бути авіаційна вантажна накладна (Air Waybill), міжнародна автомобільна накладна (CMR), накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), коносамент (Bill of Lading). Крім цього, транзит вантажів може супроводжуватися (за наявності) рахунком-фактурою (Invoice) або іншим документом, що вказує вартість товару, пакувальним листком (специфікацією), вантажною відомістю (Cargo Manifest), книжкою МДП (Carnet TIR), книжкою АТА (Carnet ATA). При декларуванні транзитних вантажів відповідно до митного законодавства України до митних органів подається вантажна митна декларація (ВМД) або накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), книжка МДП (Carnet TIR), книжка АТА (Carnet ATA), необхідні для здійснення митного контролю.

Згідно із ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути: міжнародна автомобільна накладна (CMR).

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Статтею 12 Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП) 1975 року передбачено, що для того щоб підпадати під дію положень розділів a) і b) цієї глави, кожний дорожній транспортний засіб має відповідати стосовно своєї конструкції та свого обладнання умовам, наведеним у додатку 2 до цієї Конвенції, і повинен бути допущений до перевезення згідно з процедурою, передбаченою в додатку 3 до цієї Конвенції. Свідоцтво про допущення має відповідати зразку, наведеному в додатку 4. Зокрема, коли операція МДП провадиться дорожнім транспортним засобом, на них мають бути прикріплені прямокутні таблички з написом "TIR", що відповідають вимогам, наведеним у додатку 5 до цієї Конвенції та інші вимоги.

Тобто, обов'язок по забезпеченню належного технічного та організаційного стану орендованих транспортних засобів для здійснення перевезень вантажів, у тому числі міжнародних, покладається на орендодавця.

Відповідно до ст. 6 Митної конвенції кожна з Договірних Сторін може, встановивши для цього відомі гарантії та на відомих умовах, надавати деяким об'єднанням право видавати безпосередньо або при посередництві об'єднань, що є їхніми кореспондентами, книжки МДП і надавати гарантії.

Судом першої інстанції булло встановлено, що до суду та на перевірку позивачем було надано міжнародні автомобільні накладні (CMR), де в графі перевізник значиться штамп ФОП ОСОБА_2, який безпосередньо здійснював міжнародні перевезення, що не заперечується Ніжинською ОДПІ, та значиться штамп ФОП ОСОБА_3, який є учасником Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України, а тому має право на придбання бланків зазначених міжнародних накладних.

Колегія суддів погоджується з критичним сприйняттям судом першої інстанції твердження відповідача щодо того, що позивач не мав права на оподаткування операцій з поставки послуг міжнародного перевезення за нульовою ставкою, оскільки на міжнародних накладних проставлений штамп іншого суб'єкта господарювання, оскільки при здійсненні спірних операцій ФОП ОСОБА_2 було використано статус ФОП ОСОБА_10, як члена Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено позбавлення перевізника права на оподаткування здійснених операцій за нульовою ставкою ПДВ через відсутність статусу члена Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України.

Крім того, на виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.12.2014 року по даній справі судом першої інстанції було досліджено та встановлено, що відповідно до укладених договорів саме позивачем надавались транспортні послуги з міжнародного перевезення пасажирів та вантажів.

Доводи ж відповідача, що перетин кордону транспорту, що належить ФОП ОСОБА_10, а не ФОП ОСОБА_2, що на думку відповідача свідчить про те, що ФОП ОСОБА_2 не здійснював перевезення, навпаки підтверджують факт виконання договорів міжнародного транспортного перевезення пасажирів та вантажів саме позивачем, враховуючи договори оренди транспорту у ФОП ОСОБА_10 позивачем саме у цей період (т. 1 а. с. 63, 64, 65), що протиправно не було враховано податковим органом під час перевірки.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем були здійснені міжнародні перевезення вантажів, що підтверджено договорами міжнародного перевезення, рахунками, актами надання транспортно-експедиційних послуг, міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR), зазначені міжнародні перевезення відповідно до вимог ст. 195 Податкового кодексу України оподатковуються за ставкою 0% податку на додану вартість.

Таким чином, висновки Ніжинської ОДПІ про необхідність оподаткування перевезень за ставкою 20% та донарахування ФОП ОСОБА_2 податку на додану вартість є протиправним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеним вище, а тому підстави для її задоволення відсутні.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.