Справа № П/811/4232/14
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П/811/4232/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2015 року

справа № П/811/4232/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградської митниці Міндоходів на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 р. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Феросистема" до Кіровоградської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Феросистема" звернулося до Кіровоградської митниці Міндоходів з наступними позовними вимогами:

- визнання протиправним та скасування рішення Кіровоградської митниці Міндоходів "Про коригування митної вартості товарів" від 6.10.2014 р. №901000003/2014/000159/2;

- визнання протиправним та скасування рішення Кіровоградської митниці Міндоходів "Про коригування митної вартості товарів" від 06.10.2014 р. №901000003/2014/000161/2;

- зобов'язати Кіровоградську митницю Міндоходів визнати митну вартість феросиліцію марки ФС-45 по ціні 900 дол. США за одну тонну, відповідно до умов договору №УС-ФС/2013-D від 28.06.2013 р. та специфікації №12 до цього договору від 17.09.2014 р.;

- зобов'язати Кіровоградську митницю Міндоходів повернути ТОВ "Феросистема" 4427,82 грн. податку на додану вартість зайво сплаченого на підставі рішень про коригування митної вартості товарів від 06.10.2014 р. №901000003/2014/000159/2 та №901000003/2014/000161/2

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 р. адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Кіровоградської митниці Міндоходів "Про коригування митної вартості товарів" від 06.10.2014р. №901000003/2014/000159/2; визнано протиправним та скасовано рішення Кіровоградської митниці Міндоходів "Про коригування митної вартості товарів" від 06.10.2014р. №901000003/2014/000161/2. В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права , не повне з’ясування судом обставин справи, просив постанову суду скасувати, в частинні задоволення позовних вимог відмовити.

Сторони, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з’явились, у зв’язку з чим, відповідно до ст..41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 28.06.2013 р. між ТОВ "Феросистема" (Покупець) та ТОВ "Урал-Союз", Росія (Продавець), укладено контракт за №УС-ФС/2013-D, відповідно до якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупця товар відповідно до Додатку в строки та на умовах зазначених в контракті (а.с.30-33)

Відповідно до додатку №12 від 17.09.2014 р. до контракту № УС-ФС/2013-D від 28.06.2013 р., ТОВ "Урал-Союз" зобов'язалось відвантажити на адресу ТОВ "Феросистема" феросиліцій марки ФС45 у кількості 39,800 умовних тонн +/- 5% за 900 доларів США за умовну тону враховуючи вартість упаковки (а.с.34-35).

Встановлено, що коригування митної вартості товарів у відповідності до рішення №901000003/2014/000159/2 від 06.10.2014 р. мотивовано тим, що в поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: в комерційній пропозиції від 08.09.2014р. №1402 ООО "Урал-Союз" запропонована ціна за базову тону на рівні 880 USD за тону, в Додатку №12 від 17.09.2014р.до контракту від 28.06.2014р. №УС-ФС/2013D – 900 USD за тону, в рахунку – фактурі від 29.09.14р. №092902 не вказані умови поставки продукції, № платіжного розрахункового документу не співпадає з наданим до митного оформлення платіжним дорученням від 25.09.2014р. №55.

Додатково зазначено, що декларантом не надано висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та /або інформація біржових організацій про вартість товару та сировини. Тому на думку митниці, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований. В зв’язку чим, митна вартість товарів повинна визначатися за методом визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів у відповідності з положеннями ст.59 МК України (а.с.12).

Коригування митної вартості товарів у відповідності до рішення №901000003/2014/000161/2 від 06.10.2014 р. мотивовано тим, що в комерційній пропозиції від 08.09.2014р.№1402 ТОВ "Урал-Союз" запропонована ціна за базову тонну на рівні 880 дол.США за тонну, в контракті від 28.06.2013р.№УС-ФС/2013-D, Додаток №12 від 17.09.2014р. посилання на базову тонну відсутні. Також зазначено, що в поданих до митного оформлення документах відсутні від дані відповідно до обраного декларантом методу визначення вартості, а саме в рахунку–фактурі від 29.09.2014р. №092903 не вказано умови поставки продукції, відомості про платіжно-розрахунковий документ не відповідають представленій копії платіжного доручення у валюті, у платіжному дорученні в іноземній валюті від 25.09.2014р. №55 в графі "призначення платежу" зазначено, що розрахунок здійснювався "contract of 28.06.2013 №US-FS/2013-D", що не дає можливості однозначно ідентифікувати зазначений документ у зв'язку з чим декларанту також було запропоновано надати каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару . Тому на думку митниці, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований. В зв’язку чим, митна вартість товарів повинна визначатися за методом визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів у відповідності з положеннями ст.61 МК України (а.с.14).

В подальшому, з урахуванням вказаних вище рішень, ТОВ "Феросистема" повторно звернулось до Кіровоградської митниці Міндоходів з приводу митного оформлення отриманого у ТОВ "Урал-Союз" феросиліцію марки ФС-45 у кількості 39 тонн подано вантажно-митні декларації №901050000/2014/010385 та №901050000/2014/010386 під гарантії у відповідності до ст.55 Митного кодексу України.

Так, враховуючи, що митне оформлення поставленого товару було здійснено шляхом надання гарантії з боку ТОВ "Феросистема", керуючись ч.8 ст.55 МК України 23.01.2014 р. позивачем за №19/01-2 на адресу Кіровоградської митниці було направлено клопотання про визнання митної вартості та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №901000003/2014/000159/2 від 26.09.2014 р. та №901000003/2014/000161/2 від 26.09.2014 р. (а.с.47-50).

Листом від 28.10.2014 р. за №1773/03/11-70-52-27 Кіровоградська митниця відмовила ТОВ "Феросистема" в скасуванні рішення по коригування митної вартості №901000003/2014/000159/2 від 06.10.2014 р. та №901000003/2014/000161/2 від 06.10.2014 р., мотивуючи свої дії тими самими висновками, що містяться в рішеннях про коригування митної вартості товару (а.с.51).

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною 4 ст. 54 МК України передбачено обов'язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Між тим, всупереч вказаним вище нормам, орган доходів і зборів зазначив, що джерелом інформації для оскаржуваного рішення стала інформація з ЄАІС.

Таким чином колегія суддів касаційної інстанції не погоджується з доводами митниці, оскільки сумніви, що ґрунтуються на інформації з ЄАС, не можуть бути обґрунтованими, виходячи з приписів ст. 53 Митного кодексу України.

Заперечення Митниці щодо розбіжностей документів, викладені після винесення рішення, не заслуговують на увагу за умови відсутності їх у самому оскаржуваному рішення.

Водночас, митниця може витребувати, а декларант зобов'язаний надати лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути. При цьому законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Однак всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Отже, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верхового Суду України від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваних рішень, оскільки митницею витребувано додаткові документи за відсутності будь-яких обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості товару, всупереч підтверджених всіх складових під час подання МД.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, погоджуючись з його висновками, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 р. – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Т.С. Прокопчук