Справа № 802/309/15-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 лютого 2015 р. Справа № 802/309/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

11.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправними відмову Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації щодо відмови у проведенні розрахунку залишкової вартості автомобіля ЗАЗ 11028, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, наданні дозволу на сплату залишкової вартості та переоформлення автомобіля, а також зобов'язати відповідача здійснити такий розрахунок, надати позивачу дозвіл на сплату залишкової вартості та переоформлення цього транспортного засобу на ім'я ОСОБА_1

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що листом № 04-6070 від 30.12.2014 року відповідач відмовив йому у наданні дозволу на сплату залишкової вартості і переоформлення автомобіля ЗАЗ 11028, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, який був наданий у користування його діду ОСОБА_2 як інваліду. Дана відмова мотивована тим, що відповідно до п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 року, іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. Оскільки на момент смерті ОСОБА_2 позивач не був зареєстрований разом з ним за однією адресою, у Департаменту відсутні правові підстави для надання йому дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля, яким був забезпечений інвалід. Позивач з такою відмовою не погоджується і зазначає, що протягом останніх 10 років він проживав разом з дідусем за однією адресою, що підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної контори № 7 від 06.01.2015 року № 40 та поясненнями свідків.

Представник позивача ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, поважність причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заперечень на позов від відповідача до суду не надходило, заяви щодо неможливості розгляду справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи через неможливість його прибуття в судове засідання також не подавалися.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене та враховуючи достатність наявних у справі доказів суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності сторін в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши докази, які є у справі, суд доходить висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Встановлено, що у 2005 році ОСОБА_2, дідусь позивача, отримав від Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації у користування автомобіль ЗАЗ 11028, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2 відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 08.09.1997 року.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено актовий запис № 2692.

Таким чином, на час смерті інваліда ОСОБА_2 строк експлуатації вищезазначеного автомобіля становив менше 10 років.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України ОСОБА_2 (а.с. 10) 06.06.1961 року він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та 03.07.2013 року знятий з реєстрації місця проживання.

Згідно з відомостями з паспорта громадянина України 17.02.2006 року позивач ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. 03.07.2013 року його було знято з реєстрації за цією адресою та 19.07.2013 року зареєстровано за іншою адресою, а саме по АДРЕСА_2 (а.с. 10).

Позивач стверджує, що як член сім'ї інваліда ОСОБА_2, він звернувся до Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації із заявою про надання йому згоди на сплату залишкової вартості та переоформлення автомобіля ЗАЗ 11028, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, який був наданий ОСОБА_2 у користування. Однак, листом № 04-6070 від 30.12.2014 року (а.с. 6) відповідач протиправно відмовив йому у наданні такого дозволу, посилаючись на те, що на момент смерті інваліда останній не був зареєстрований разом з ним за однією адресою. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам і правомірності рішення відповідача, суд керується наступними мотивами.

Механізм забезпечення легковими автомобілями інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах, є громадянами України і місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку визначається Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 року (далі - Порядок).

Так, пунктом 16 вказаного Порядку передбачено, що іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

При цьому згідно з п. 3 Порядку до членів сім'ї інваліда належать громадяни України, які проживають разом з ним, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки або піклування над неповнолітніми дітьми, а також на інших підставах, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, та місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що протягом останніх 10 років він проживав разом з інвалідом ОСОБА_2, який був його дідусем, зокрема до 19.07.2013 року по АДРЕСА_1, а в подальшому за новою адресою (АДРЕСА_2), за якою однак дідусь не був зареєстрований.

У свою чергу відповідач, відмовляючи у наданні дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля, посилається на те, що на момент смерті інваліда позивач ОСОБА_1 не був зареєстрований разом з ним за однією адресою, що згідно з п. 16 Порядку є обов'язковою умовою для надання дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля члену сім'ї інваліда.

Відтак, з огляду на відсутність реєстрації позивача ОСОБА_1 та померлого інваліда ОСОБА_2 за однією адресою, для вирішення цього спору визначальним є встановлення факту їх спільного проживання сім'єю на час смерті інваліда.

Разом із тим, суд зауважує, що предметом цієї адміністративної справи є публічно-правовий спір, який виник між позивачем і суб'єктом владних повноважень в особі Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації, тоді як встановлення факту, що має юридичне значення, належить до цивільних правовідносин.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Водночас особливості розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначаються розділом ІV главою 6 Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, встановлення факту, що має юридичне значення, а у даному випадку встановлення факту проживання однією сім'єю позивача ОСОБА_1 та інваліда ОСОБА_2, належить до цивільних правовідносин.

При цьому суд зазначає, що за своїм змістом обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 полягають не так у протиправності відмови відповідача, як у доведенні перед адміністративним судом саме факту спільного проживання позивача і його приналежність до членів сім'ї інваліда, що однак може бути встановлено в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене суд приходить до переконання про передчасність звернення позивача з таким адміністративним позовом та, враховуючи обставин справи, правомірність відмови Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації у наданні позивачу ОСОБА_1 дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля ЗАЗ 11028, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, для його викупу у власність.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а суд відповідно до ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до переконання, що відмовляючи у наданні ОСОБА_1 дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля ЗАЗ 11028, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, для його викупу у власність, Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації діяв у спосіб, встановлений законодавством, обґрунтовано та добросовісно. Відтак, правові підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

В силу положень ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати. Оскільки відповідачем не представлено суду документального підтвердження судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, питання про стягнення таких витрат з позивача судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сало Павло Ігорович