Справа № 815/1026/15
Суддя: Гусев О. Г.
Дата ухвалення: 2015-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1026/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Судді - Гусева О.Г.,

при секретарі судового засідання - Селімової О.В.,

за участю: представника позивача - Стеценко О.П.,

представник відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестбудгарант - 36" до Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного Управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.10.2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестбудгарант - 36" до Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного Управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.10.2014 року.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ „Інвестбудгарант - 36" з питань документального підтвердження господарських відносин із платниками податків ТОВ «Гранд Стройгефест», за січень 2014 року та ТОВ «Райз Од» за січень 2014 року їх реальності та повноти відображення в обліку за відповідні податкові періоди.

За наслідками проведеної перевірки був складений акт та на підставі вищевказаного акту прийняте податкове повідомлення-рішення, яке на думку позивача суперечить вимогам чинного законодавства України та підлягає скасуванню.

Позивач посилаючись ст., ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72 КАС України, вважає, що їх позов підлягає задоволенню.

У судове засідання з'явився представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений належним чином про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

ТОВ „Інвестбудгарант - 36" знаходиться на податковому обліку в ДПІ в Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в одеській області.

У період з 05.09.2014 року по 16.09.2014 року відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ „Інвестбудгарант - 36" з питань документального підтвердження господарських відносин із платниками податків ПП «Гранд Стройгефест», за січень 2014 року та ТОВ «Райз Од» за березень - квітень 2014 року їх реальності та повноти відображення в обліку за відповідні податкові періоди.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем був складений акт № 1527/15-21-22-02/35999579 від 23.09.2014 року та зроблений висновок про не можливість ТОВ „Інвестбудгарант - 36" підтвердити реальність здійснення фінансово-господарських операцій з ТОВ «Гранд Стройгефест», за січень 2014 року та ТОВ «Райз Од» за січень 2014 року.

Крім того також було встановлено порушення позивачем приписів п. 198.1, 198.3, ст. 198 ПК України у наслідок чого занижено податок на додану вартість всього у загальній сумі - 35 261 грн.

У судовому засіданні представник позивача пояснив суду, що обставини на які посилається відповідач у акті перевірки не відповідають дійсності та є загальними висновками, у зв'язку з чим не можуть бути законними та обґрунтованими, крім того як вбачається зі змісту акту, то в ньому не було наведено жодної реальної існуючої підстави визнання угод, які були здійсненні між позивачем та його контрагентами недійсними, а також не було наведено жодної норми законодавства, якою встановлена недійсність вищезазначених договорів.

Крім того представник позивача зазначив, що посилання відповідача на те, що акт ДПІ у Приморському районі м.Одеси «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Гранд Стройгефест» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період січень 2014 року» від 01.04.2014 року № 1824/15-53-22-3/38644030 та акт ДПІ у Київському районі м.Одеси «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Райз Од» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період за березень 2014 року» від 19.05.2014 року № 1037/22-02/38787122 є підставою для донарахування податку на додану вартість суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки висновки викладені у вищевказаних актах не можуть міститися в актах про неможливість проведення зустрічної звірки, тому що подібні висновки може містити лише акт складений за результатами проведення документальної перевірки.

При цьому представник позивача зауважив, що викладена ним правова позиція міститься у Постанові Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2014 року по справі за позовом їх контрагента ТОВ «Райз Од» до ДПІ у Київському районі м.Одеси (справа 815/3890/14), яка набрала чинності 03.12.2014 року.

Встановлені обставини підтверджені дослідженими судом доказами, які містять матеріали справи.

За даними обставинами суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідно до ст. 198.2 Податкового Кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до 201.1 Податкового Кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно до ст. 201.10 Податкового Кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Крім того відповідно до ст. 201.8 Податкового Кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу, якими є позивач та його контрагент на час виконання договорів, що не оспорював в судовому засіданні представник ДПІ.

Згідно зі ст. 201.4 Податкового Кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Ст. 201.7 Податкового Кодексу України передбачено, що податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до ст. 198.3 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно зі ст. 201.9 Податкового Кодексу України не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, виписана платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду.

З акту перевірки вбачається, що угоди між позивачем та його контрагентами були укладені без наміру настання реальних наслідків, а тому відповідно до ст.ст.215, ст.203 ЦК України мають ознаки нікчемності.

Разом з тим, відповідно до ст.234 ЦК України укладання угоди без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, є ознакою фіктивного правочину, який не є нікчемним, а відповідно до цієї статті такий правочин може бути визнаний недійсним лише в судовому порядку.

В ході розгляду справи відповідачем не було надано суду доказів щодо визнання вказаних угод між позивачем та його контрагентом у встановленому законом порядку недійсними.

Крім того у судовому засіданні було з'ясовано, що позивачем надавалися первинні документи за період який перевірявся.

Згідно позиції Верховного суду України викладеної у Постанові від 08.09.2009 року № 21-737во09, надання податковому органу належним чином всіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матepiaльних pecypciв, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі зазначеному платником податків у документах обліку.

Таким чином, враховуючи правомірність формування податкового кредиту, у податкового органу були відсутні правові підстави для збільшення сум грошового зобов'язання та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

До того ж порушення податкової дисципліни контрагентами позивача не можуть тягнути відповідальність для позивача та обмежувати його у праві на включення сплачених сум податків на додану вартість до складу податкового кредиту, оскільки відповідальність за порушення чинного законодавства несе порушник.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Отже ТОВ «Гранд Стройгефест», ТОВ «Райз Од» як платники податків самостійно відповідають за дотримання достовірності та повноти визначення сум податку на додану вартість, своєчасність їх декларування, а також за повноту і своєчасність їх внесення до бюджету відповідно до закону. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання з своєчасного подання податкової декларації та сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

А тому враховуючи, що ТОВ „Інвестбудгарант - 36" одержав від ТОВ «Гранд Стройгефест», ТОВ «Райз Од» послуги, оплатив їх в повному обсязі та використав їх в своїй господарської діяльності, позивач виконав всі передбачені законом умови щодо включення сплачених сум ПДВ до складу податкового кредиту та має документальні підтвердження його розміру.

В ході судового розгляду, відповідачем не було доведено та підтверджено факти порушення позивачем податкового законодавства під час здійснення господарської діяльності.

Крім того, як було з'ясовано у судовому засіданні, контрагентами позивача, а саме ТОВ «Райз Од» було оскаржено дії ДПІ у Київському районі м.Одеси щодо складення акту «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Райз Од» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період січень 2014 року» від 19.05.2014 року № 1037/22-02/37787122.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2014 року по справі за позовом контрагента позивача ТОВ «Райз Од» до ДПІ у Київському районі м.Одеси (справа 815/3890/14) позовні вимоги останніх були задоволені у повному обсязі, при цьому Постанова набрала чинності 03.12.2014 року.

Так відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Разом з тим відповідачем не було використано право в наданні ним до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У зв'язку з чим, суд прийшов до висновку, що позивачем було доведено перед судом правомірність заявлених позовних вимог.

До того ж в інформаційному листі «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» від 20.07.2010 р. № 1112/11/13-10 Вищий адміністративний суд України прямо наголосив, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку. У разі якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема податкових накладних.

Вищезазначені рішення касаційного суду узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що рішення, дії чи бездіяльність державного органу, органу місцевого самоврядування повинні бути прийняті чи здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), відповідати вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 70, 71, 86, 128, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестбудгарант - 36" до Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного Управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.10.2014 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного Управління Міндоходів в Одеській області № від 10.10.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестбудгарант - 36" судовий збір у розмірі 182, 70 грн.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання її повного тексту.

Суддя О.Г. Гусев

Задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю „ІнвестбудГранд - 36" до Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного Управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.10.2014 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного Управління Міндоходів в Одеській області № від 10.10.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ІнвестбудГранд - 36" судовий збір у розмірі 182, 70 грн.

04 березня 2015 року.