Справа № 127/26861/14-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/26861/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Бойко В.М.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

25 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести повторний розрахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

16.12.2014 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести повторний розрахунок пенсії.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.01.2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05.01.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач з 28.10.1999 року отримує пенсію згідно Списку № 1 шкідливих умов праці затверджених відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

05.11.2014 року в зв'язку з досягненням пенсійного віку позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці із заявою про призначення пенсії по віку відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2011, 2012, 2013 роки, на що отримав відмову.

На думку позивача вище вказані дії Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці є протиправними та порушують його законні права та охоронювані інтереси, що стало причиною звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про пенсійне забезпечення", прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу вище викладеної норми суд робить висновок про те, що показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії застосовується виключно при призначенні пенсії та залишається незмінним під час здійснення перерахунку пенсії лише на підставі частини 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено слідуючі види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" виділено слідуючі види державних пенсій трудових пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з матеріалами справи, позивач отримував пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Аналізуючи вище викладені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що законодавством передбачено лише три види пенсії, при цьому, пенсія призначена відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", хоч і передбачає певні пільги, все ж відноситься до пенсії за віком.

Оскільки позивачу, уже було призначено пенсію за віком, то його повторна заява про призначення пенсії є необгрунтованою.

При цьому, відповідно до п. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Застосування ж середньої заробітної плати (доходу), визначеної ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тобто за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням пенсії з одного виду на інший, передбачено Законом лише при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, у разі, якщо особа після призначення пенсії продовжувала працювати та набула не менше , як 24 місяці страхового стажу.

З урахуванням вище вказаного, у позивача відсутні підстави та він не виявив бажання перейти з одного виду пенсії на інший, оскільки він претендую на пенсію в межах одного виду - пенсію за віком, а отже і відсутні підстави здійснювати призначення вже раніше призначеної пенсії та всі пов'язані з призначенням пенсії нарахування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач діяв на підставі та в межах закону.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці задовольнити повністю.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести повторний розрахунок пенсії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г.

Полотнянко Ю.П.