Справа № 826/715/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 лютого 2015 року № 826/715/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЦАР ЛТД» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «МОЦАР ЛТД» (далі по тексту також - позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі також відповідач), в якому просило:

- визнати протиправними дії ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві щодо коригування задекларованих показників податкового кредиту та зобов'язань з податку на додану вартість ТОВ «МОЦАР ЛТД» (код 39325892) за жовтень 2014 року;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві прийняти податкову декларацію ТОВ «МОЦАР ЛТД» (код 39325892) з податку на додану вартість за жовтень 2014 року з додатками, датою її фактичного отримання, тобто 20.11.14;

- зобов'язати ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві відобразити задекларовані показники податкового кредиту та зобов'язань з податку на додану вартість ТОВ «МОЦАР ЛТД» (код 39325892) в АС «Податковий блок» за жовтень 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ним у відповідності до положень законодавства складено та направлено на адресу контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, однак відповідач протиправно не визнав таку декларацію як податкову. Вважає рішення відповідача про невизнання податкової звітності протиправним та таким, що суперечить положенням Податкового кодексу України, у зв'язку з чим має бути скасоване у судовому порядку.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з мотивів необґрунтованості та безпідставності.

12.02.2015р. в судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду про наступне.

Матеріалами справи підтверджено, Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі ГУ Державної фіскальної служби у м. Києві було анульовано показники податкового кредиту та зобов'язань підприємства, задекларовані ТОВ «МОЦАР ЛТД» у податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року.

Поряд з цим, вжито заходи щодо проведення зустрічної звірки ТОВ «МОЦАР ЛТД», але у зв'язку з тим, що станом на 23.12.14р. ДПІ до державного реєстратора було направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням підприємства, зустрічну звірку проведено не було, про що зазначено у листі відповідача №3133/7/26-51-22-01 від 23.12.14р.

Крім того, як зазначено ДПІ у Дарницькому районі у вищевказаній податковій інформації податкова декларація з ПДВ за жовтень 2014 року не визнана органом ДФС як податкова декларація, що призвело до анулювання показників податкового кредиту та зобов'язань ТОВ «МОЦАР ЛТД».

Позивач, вважаючи протиправними рішення відповідача про невизнання податкової звітності, оскаржив його до суду та просить зобов'язати відповідача прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року з додатками, датою її фактичного отримання, тобто 20.11.2014р., а також зобов'язати відповідача відобразити задекларовані позивачем показники податкового кредиту та зобов'язань з податку на додану вартість за жовтень 2014 року в АІС «Податковий блок».

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п.п.21.1.1., 21.1.2., 21.1.4. п.21.1. ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Пунктом 48.1 статті 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

У відповідності до пункту 46.5 статті 46 Податкового кодексу України, форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Наказом Міністерства фінансів України від 13.11.2013 №678 затверджено Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №678).

Пунктом 5 розділу І Порядку №678 встановлено, що усі платники податку на додану вартість подають податкову декларацію з позначкою « 0110», у якій відображаються розрахунки з бюджетом (далі - декларація 0110).

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Порядку №678 декларація подається до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податку, одним із таких способів на вибір платника податків:

1) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

2) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

3) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до абзацу 3 пункту 13 розділу ІІІ Порядку №678, у складі декларації подаються передбачені цим Порядком додатки (у разі заповнення даних у відповідних рядках декларації) та копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних.

Пунктом 48.1 статті 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У відповідності до пункту 48.7 статті 48 Податкового кодексу України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Положеннями пункту 22 розділу ІІІ Порядку №678 передбачено, що податкова звітність, надана платником або його представником (у паперовому вигляді, поштою, засобами електронного зв'язку) та заповнена з порушенням норм пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 глави 2 розділу II Податкового кодексу України, вважається неподаною, про що платник повідомляється у порядку, визначеному пунктом 49.11 статті 49 глави 2 розділу II Податкового кодексу України.

Разом з тим, згідно з п.49.8 ст. 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби.

Однак, дослідивши наявну в матеріалах справи копію податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014року, суд встановив, що вона містить усі визначені законодавством обов'язкові реквізити та відповідає вимогам вищенаведених положень податкового законодавства.

Згідно пояснень представника відповідача, підставою для невизнання поданої ТОВ «МОЦАР ЛТД» податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року стало відсутність позивача за місцезнаходженням.

Однак, зі змісту долученого до письмових заперечень витягу з податкової інформації від 23.12.2014р. №3133/7/26-51-22-01 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «МОЦАР ЛТД» за період з 01.10.2014р. по 31.10.2014р., що ще однією підставою для невизнання податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014року слугував факт відсутності податкових накладних від постачальника за період за жовтень 2014року в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Надаючи правову оцінку вищевикладеним доводам відповідача, суд виходив із наступного.

Матеріалами справи підтверджено, зокрема копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що місцезнаходженням позивача є наступна адреса: 02660, м. Київ, вул. Колекторна, будинок 3 - А. Записів щодо відсутності позивача за місцезнаходженням чи про повідомлення про відсутність за місцезнаходженням, Єдиний державний реєстр не містить.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Таким чином, суд приходить до висновку, невизнання поданої податкової позивачем декларації з підстав відсутності за місцезнаходженням, є безпідставним та не узгоджується з приписами чинного законодавства.

Щодо доводів відповідача про невизнання податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014року слугував факт відсутності податкових накладних від постачальника за період за жовтень 2014року в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, суд зауважує наступне.

У відповідності до пункту 3 Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 25.11.2013 №708 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №708) Реєстр ведеться в електронному вигляді у затвердженому форматі та за власним бажанням платника у паперовому вигляді. Платники податку щомісяця в строки, передбачені для подання податкової звітності (календарний місяць), у тому числі ті платники податку, для яких встановлено звітний податковий період - квартал, подають контролюючому органу копії записів у Реєстрах за такий період в електронному вигляді. Копії записів у Реєстрах подаються за допомогою телекомунікаційних мереж загального користування з використанням надійних засобів електронного цифрового підпису (за умови отримання їх у визначеному законодавством України порядку) у затвердженому форматі.

Пунктом 6 Порядку №708 встановлено, що реєстр є основою для відображення зведених результатів такого обліку в податкових деклараціях з податку на додану вартість.

Положеннями пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно із пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Таким чином, у разі якщо продавець не зареєстрував податкову накладну у Єдиному реєстрі податкових накладних, це у відповідності до положень Податкового кодексу України, може бути підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки такого продавця.

Водночас, неподання до контролюючого органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за звітний період в електронному вигляді, не визначене законодавством як підстава для невизнання податкової звітності платника податків.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Дані податкової звітності підлягають перевірці контролюючим органом шляхом проведення камеральної перевірки, згідно статті 76 Податкового кодексу України.

Таким чином, відповідач не мав правових підстав для аналізу показників податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ «МОЦАР ЛТД» за жовтень 2014 року і неподання копії реєстру виданих та отриманих податкових накладних не могло бути підставою для невизнання податкової звітності.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для невизнання вказаної податкової звітності позивача.

Разом з тим, в межах розгляду справи підтверджено, що внаслідок невизнання податкової декларації, відповідачем анульовано показники податкового кредиту та зобов'язань ТОВ «МОЦАР ЛТД».

Діючими нормами ст. 54, 58 ПК України Податкового кодексу України, передбачено, що у випадку виявлення факту заниження платником податків податкового зобов'язання, так як і у випадку виявлення факту завищення платником податків податкового зобов'язання, податковий орган обтяжений законодавцем обов'язком прийняти відповідне податкове повідомлення-рішення.

В той час, судом встановлено, що за результатами здійснених відповідачем заходів відносно ТОВ «МОЦАР ЛТД» податкове-повідомлення рішення не виносилось, а відтак у відповідача відсутнє право щодо внесення змін у АС «Податковий блок», оскільки жодним нормативно-правовим актом не визначено право податкового органу на корегування показників податкової звітності платника податків без винесення податкового-повідомлення рішення.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача прийняти податкову декларацію ТОВ «МОЦАР ЛТД» з податку на додану вартість за жовтень 2014 року з додатками, датою її фактичного отримання, тобто 20.11.2014р, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки матеріали справи свідчать про те, що відповідач прийняв зазначену декларацію з додатками, що підтверджується квитанцією №1.

У відповідності до частини 2 статі 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Таким чином, враховуючи встановлений судом факт протиправності невизнання відповідачем податкової декларації ТОВ «МОЦАР ЛТД» з податку на додану вартість за жовтень 2014 року з додатками, дана декларація вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом, тобто 20.11.2014р.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача відобразити задекларовані позивачем показники податкового кредиту та зобов'язань з податку на додану вартість за жовтень 2014 року в АІС «Податковий блок», суд зазначає наступне.

Механізм ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів) оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів визначений Порядком ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 №765 (далі - Порядок №765).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №765 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Пунктом 11 розділу І Порядку №765 за даними оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати та єдиного внеску Міндоходів та його територіальними органами в автоматичному режимі формуються звітність і зведена інформація про нарахування та надходження податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати, єдиного внеску, податковий борг, недоїмку із сплати єдиного внеску відшкодування податку на додану вартість, результати перевірочної роботи, розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), надміру сплачених сум платежів та єдиного внеску тощо.

Враховуючи те, що судом встановлена протиправність невизнання відповідачем податкової декларації ТОВ «МОЦАР ЛТД» з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов'язання відповідача відобразити задекларовані позивачем показники (дані) у вказаній податковій декларації в електронних базах даних податкової звітності податкових органів, у тому числі в інтегрованих картках ТОВ «МОЦАР ЛТД».

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статями 9, 11, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві щодо коригування задекларованих показників податкового кредиту та зобов'язань з податку на додану вартість ТОВ «МОЦАР ЛТД» (код 39325892) за жовтень 2014 року.

Вважати прийнятою та зареєстрованою податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЦАР ЛТД» з податку на додану вартість за жовтень 2014 року з додатками, датою її фактичного отримання, тобто 20.11.2014року.

Зобов'язати ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві відобразити задекларовані показники податкового кредиту та зобов'язань з податку на додану вартість ТОВ «МОЦАР ЛТД» (код 39325892) в АС «Податковий блок» за жовтень 2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОЦАР ЛТД» судові витрати в сумі 48,72 грн.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А.Качур