Справа № 817/4020/14
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"26" лютого 2015 р. Справа № 817/4020/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі Ковальчук А.О. ,

за участю позивача та представника позивча,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "15" січня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненського вищого професійного училища ДДСО при МВС України про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинення певних дій ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Рівненського вищого професійного училища ДДСО при МВС України про визнання дій незаконними та зобов'язання: нарахувати та виплатити премію за серпень 2012 року в розмірі 100 % грошового окладу; нарахувати та виплатити різницю в окладах за основною посадою і посадою, за якою тимчасово виконувалися обов'язки; нарахувати та виплатити грошове забезпечення (щомісячні підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії чи одноразові види грошового забезпечення), виходячи з окладів за посадою, за якою ОСОБА_3 тимчасово виконував обов'язки; перерахувати та виплатити індексацію грошових доходів у встановлених розмірах з урахуванням повного грошового забезпечення; нарахувати та виплатити вихідну допомогу, виходячи із виплаченого грошового забезпечення; стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 04.09.2012 року по день винесення судового рішення.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду.

З ухвалою суду першої інстанції позивач не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноти з"ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить скасувати вказану ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судовому засіданні позивач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши позивача та його представника, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ України. Наказом №35 від 03.05.2007 року позивач прийнятий на роботу у Рівненське вище професійне училище ДДСО при МВС України на посаду викладача із 03.05.2007 року.

03.09.2012 року наказом №73 о/с відповідача підполковника міліції ОСОБА_3, начальника циклу загальноправових та спеціальних дисциплін Рівненського ВПУ ДДСО при МВС України звільнено з органів МВС у запас Збройних Сил за власним бажанням, відповідно до пп. «ж» п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, що підтверджується послужним списком позивача та копією наказу №73 о/с від 03.09.2012 року (а.с.11-14, 74-75).

12 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просив зобов"язати відповідача нарахувати та виплатити йому премію за серпень 2012 року в розмірі 100 % грошового окладу; нарахувати та виплатити різницю в окладах за основною посадою і посадою, за якою тимчасово виконувалися обов'язки; нарахувати та виплатити грошове забезпечення (щомісячні підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії чи одноразові види грошового забезпечення), виходячи з окладів за посадою, за якою ОСОБА_3 тимчасово виконував обов'язки; перерахувати та виплатити індексацію грошових доходів у встановлених розмірах з урахуванням повного грошового забезпечення; нарахувати та виплатити вихідну допомогу, виходячи із виплаченого грошового забезпечення; стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 04.09.2012 року по день винесення судового рішення.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що ОСОБА_3 про порушення відповідачем його прав чи інтересів стало відомо 03.09.2012 року, тобто в день звільнення та виплати йому грошового забезпечення, що підтверджується довідкою про нарахування грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2009 року по 30.09.2012 року (а.с.40-41). Проте, з позовною заявою позивач звернувся до суду лише 12.12.2014 року, що підтверджується відміткою відділу документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду.

Частиною 1 статті 99 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

відповідно до ч.3 ст.99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

При цьому, пунктом 15 частини 1 статті 3 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Під час вирішення спорів щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірні відносини, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Порядок та умови проходження служби в органах внутрішніх справ регулюються Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 року №565-XII, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року за №114, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ, затвердженим Законом України від 22.02.2006 року за №3460-IV, рядом Указів Президента України та наказів Міністерства внутрішніх справ України, зокрема, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 року за №499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу».

Оскільки служба ОСОБА_3 в органах внутрішніх справ є публічною службою, то норми трудового законодавства на спірні правовідносини не поширюються і можуть бути застосовані лише за умови, якщо це передбачено законодавством, яке регулює порядок проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відтак, положення статей 117 та 118 Кодексу законів про працю України, на які посилається позивач, застосуванню не підлягають, а тому, до спірних правовідносин слід застосовувати строк звернення до суду визначений ч.3 ст.99 КАС України.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 24.04.2014 року по справі №К/800/61076/13, від 11.10.2013 року по справі №К-28977/10, від 14.03.2013 року по справі №К-10702/10, від 11.07.2012 року по справі №К-12575/08.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 передбачено, що норми законодавства про працю, її оплату і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Чинним положенням частини 1 статті 100 КАС передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Отже, дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Будь-яких належних та допустимих доказів доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, позивачем не надано, в позовній заяві та доданих до неї матеріалах не зазначено.

За твердженням позивача, про порушення своїх прав, свобод та інтересів він дізнався з моменту винесення постанови Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/738/14 від 03.06.2014 року та залишеної без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду 23.07.2014 року (а.с.26-32). Проте, до суду з цим позовом ОСОБА_3 звернувся лише 12 грудня 2014 року. При цьому, предметом розгляду в даній справі було оскарження наказів Рівненського ВПУ ДДСО від 20.08.2012 №65, від 27.08.2012 №71 та від 29.08.2012 №70о/с у відповідній частині та стягнення моральної шкоди.

Однак, як було вірно зазначено судом першої інстанції, твердження позивача про те, що факт порушення його прав, свобод та інтересів став відомий йому лише після винесення постанови рівненським окружним адміністративним судом колегія суддів оцінює критично, оскільки перебуваючи у відповідача на службі позивач не був позбавлений можливості своєчасно звернутись до останнього щодо виплати йому заробітку та інших виплат

Твердження позивача щодо звернення 06.08.2014 року та 10.09.2014 року до Рівненського ВПУ ДДСО з письмовими заявами про проведення донарахування та виплати всіх належних йому сум при звільненні судом також не беруться до уваги, оскільки відповідь на вказані заяви відповідачем була направлена 12.09.2014 року листом №80/2026 (а.с.34-35), що додатково підтверджує обізнаність позивача про оскаржувані дії відповідача та порушення строку звернення до суду, визначеного ч.3 ст.99 КАС України.

Разом з тим, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа "Стаббігс та інш. Проти Великобританії" рішення від 22.10.1996 року, "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.1980 року). Як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 року (справа "Каменівська проти України"), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

З підстав вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "15" січня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення виготовлено "27" лютого 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу: Рівненське вище професійне училище ДДСО при МВС України вул. Барона Штейнгеля,90,с.Городок,Рівненський район,Рівненська область,33017

- ,