Справа № 820/26/15
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2015-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 березня 2015 р. № 820/26/15

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Тітов О.М. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 1833,96 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок № 0119, код платежу 13050300, одержувач УК у Валківському районі, код одержувача 37447324, банк одержувача ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач перебуває на обліку в органах державної податкової служби. Всупереч вимог чинного законодавства відповідач не виконує свої податкові зобов'язання, внаслідок чого за ним обліковується податковий борг в розмірі 1833,96 грн.

Згідно з ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України даний позов підлягає розгляду та вирішенню в порядку скороченого провадження.

Відповідач у відповідності до ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, відзив на позов та заяв до суду не надав.

При цьому, суд відзначає, що оскільки матеріали справи містять докази, які в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, то спір підлягає вирішенню на підставі наявних у справі документів.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлюються у главі 1 розділу XIV Податкового кодексу України.

Приписами статті 291 Податкового кодексу України, встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно частини 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема: друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: - не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; - обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.

Відповідно до пункту 293.1 статті 293 Податкового кодексу України, ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Частиною 2 пункту 293.2 статті 293 Податкового кодексу України встановлено, що для другої групи платників єдиного податку фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно статті 294 Податкового кодексу України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої групи є календарний рік.

Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку другої - четвертої груп є календарний квартал.

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Приписами статті 295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, ОСОБА_1 зареєстрований 02.02.2011 року.

Відповідно до довідки про взяття на облік платника податків від 03.02.2011 року № 1116, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, взятий на облік в органах державної податкової служби 03.02.2011 року за № 12842.

Судом встановлено, що відповідач знаходиться на спрощеній системі оподаткування. Згідно заяви фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 обрана друга група платників єдиного податку.

Контролюючим органом проведено камеральну перевірку своєчасності подання податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, за результатами якої складено акт від 27.02.2013 року № 39/1701/НОМЕР_1.

На підставі вказаного акту перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.02.2013 року №, яке було направлено та вручено відповідачу.

Відповідно до ст. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до облікової картки відповідача, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати єдиного податку у розмірі 1833,96 грн.

У зв'язку з непогашенням відповідачем суми податкового зобов'язання протягом граничного строку її сплати, позивачем винесено та направлено на адресу відповідача податкову вимогу № 9211-17 від 17.09.2013 року.

На час розгляду справи в суді, відповідачем податковий борг не погашено, отже, податковий борг відповідача перед бюджетом зі сплати єдиного податку складає 1833,96 грн.

Згідно підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

В зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 160-163, 164, 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 1833 (одна тисяча вісімсот тридцять три) грн. 96 коп. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок № 0119, код платежу 13050300, одержувач УК у Валківському районі, код одержувача 37447324, банк одержувача ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Тітов О.М.