Справа № 2а/1770/3690/2012
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2015 р. м. Київ К/800/48151/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Прокуратури Рівненської області про результати службового розслідування, визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Прокуратури Рівненської області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 вересня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2007 року ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з позовом в якому просив визнати протиправними та скасувати висновок Прокуратури Рівненської області про службове розслідування від 11.06.2007 року та наказ прокурора Рівненської області № 317 від 11.06.2007 року про його звільнення з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства прокуратури Рівненської області та з органів прокуратури на підставі п. 5 ст. 9 Дисциплінарного статуту прокуратури України; поновити його на вказаній посаді з 11.06.2007 року; судове рішення допустити до негайного виконання.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 2 листопада 2012 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведена правомірність своїх дій.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 вересня 2014 року апеляційну скаргу позивача задоволено та ухвалено нову постанову про задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, мотивував своє рішення тим, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення не відповідає ступеню вини та тяжкості вчиненого проступку. Службове розслідування відповідачем проведено однобічно, тому його висновок не може бути підставою для прийняття рішення про звільнення позивача з посади.

У поданій касаційній скарзі відповідач заявив вимоги про скасування рішення суду апеляційної інстанції, як такого, що ухвалене із порушенням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції залишити в силі, як скасованого помилково.

У доводах касаційної скарги, відповідач зазначає, що при звільненні позивача відповідач діяв у відповідності з вимогами Закону України «Про прокуратуру» та Дисциплінарного статуту прокуратури України.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до пункту першого частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

У період з 17.12.2002 року по 11.06.2007 року позивач перебував на службі в органах прокуратури, остання посада - прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при проведенні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства управління нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство прокуратури Рівненської області.

28.04.2007 року позивачем вчинено дисциплінарний проступок, що виявився у допущенні інциденту та бійки у власному службовому кабінеті в приміщенні прокуратури Рівненської області з начальником відділення по розслідуванню дорожньо-транспортних пригод СВ УМВС України в Рівненській області підполковником міліції та нанесенню останньому легкі тілесні ушкодження.

По факту отримання працівником міліції тілесних ушкоджень розпорядженням прокурора Рівненської області від 28.04.2007 року № 34 призначено службове розслідування. Організацію службового розслідування доручено комісії. ОСОБА_4 відсторонено від виконання повноважень за посадою на час проведення службового розслідування. Строк для подачі висновку службового розслідування встановлений відповідно до розпорядження до 20.05.2007 року.

Проведеною службовою перевіркою щодо ОСОБА_4, встановлено, що 28.04.2007 року приблизно о 9 год. 30 хв. у приміщенні прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 проводив у службовому кабінеті опитування начальника відділення по розслідуванню дорожньо-транспортних пригод СВ УМВС України в Рівненській області підполковника міліції ОСОБА_5 по матеріалах перевірки по факту дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з висновку службового розслідування та пояснень позивача, під час відібрання ОСОБА_4 пояснень у ОСОБА_5 між ними виник словесний конфлікт, який супроводжувався взаємними образами, в результаті чого спричинилася бійка, під час якої ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 тілесні ушкодження, з приводу чого останній звернувся у медичний заклад за медичною допомогою. Як встановлено у ході службового розслідування, ОСОБА_5 поступив на стаціонарне лікування з попереднім діагнозом: черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м'яких тканин голови, забій правої половини грудної клітки, здавлювання шиї. За медичним висновком під час даного інциденту ОСОБА_5 був тверезий. Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи від 23.05.2008 року зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я.

За результатами службового розслідування комісією прийнято рішення рекомендувати прокурору області притягнути ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності згідно Дисциплінарного статуту.

Крім того, у висновку службового розслідування зазначено, що в ході його проведення Постановою від 08.05.2007 року порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_4 щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України.

11.06.2007 року Наказом прокурора Рівненської області № 317, за скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури, ОСОБА_4 звільнено з прокуратури Рівненської області на підставі п. 5 ст. 9 Дисциплінарного статуту прокуратури України.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про те, що зазначена касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Регулювання правового становища осіб, які проходять службу в органах прокуратури на час виникнення спірних правовідносин здійснювалось відповідно до спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон), Дисциплінарним статутом прокуратури України, затвердженим постановою Верховної ради України від 06.11.1991 року (далі - Статут), «Інструкцією про проведення службового розслідування в органах прокуратури України», затвердженої наказом Генерального прокурора України від 21.02.2001 року № 69к (далі - Інструкція).

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону за порушення закону, неналежне виконання службових обов'язків чи скоєння ганебного вчинку прокурори і слідчі несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України, який затверджується Верховною Радою України.

За змістом Закону загальним принципом діяльності органів прокуратури є принцип демократизму і законності. Законність державної служби в органах прокуратури знаходить свій прояв у тому, що працівник прокуратури зобов'язаний виконувати свою професійну діяльність у межах, що встановлені чинним законодавством, повноважень державного органу - прокуратури України, в якому він займає прокурорську посаду, не виходячи за рамки своїх посадових прав і обов'язків. Прокурори можуть здійснювати тільки ті дії, які передбачені чинним законодавством. Важливим проявом законності державної служби в органах прокуратури є те, що рішення, які приймає прокурор, повинні бути прийняті в межах його компетенції і відповідати нормативно-правовим актам вищої юридичної сили. Одним із стримувань від порушення цього принципу є наявність щодо прокурорів низки обмежень, які спрямованні на забезпечення саме законності у діяльності органів прокуратури. Робітники прокуратури зобов'язанні виконувати розпорядження та вказівки своїх керівників, що забезпечує реалізацію цього принципу. Невід'ємними принципами є дотримання норм та правил суспільного життя та поведінки, тобто поведінка працівника прокуратури повинна відповідати загальним нормам та нормам, визначеним юридичною деонтологією.

Як вбачається з оскаржуваного наказу прокурора Рівненської області № 317 від 11.06.2007 року, підставою для звільнення позивача з займаної посади слугувало скоєння ним проступку, який порочить його як працівника прокуратури. Вказаний наказ прийнятий на підставі висновку Про результати службового розслідування відносно позивача від 11.05.2007 року, в яких встановлено, що позивачем допущено дисциплінарний проступок який порочить його як працівника прокуратури, а саме бійку у службовому кабінеті в приміщенні прокуратури Рівненської області з начальником відділення по розслідуванню дорожньо-транспортних пригод СВ УМВС України в Рівненській області підполковником міліції та нанесенню останньому легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 2 Статуту працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя. Будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоди інтересам держави та суспільства.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Статуту дисциплінарні стягнення щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовуються за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Відповідно до статті 9 Статуту дисциплінарними стягненнями є: 1) догана; 2) пониження в класному чині; 3) пониження в посаді; 4) позбавлення нагрудного знаку «Почесний працівник прокуратури»; 5) звільнення; 6) звільнення з позбавленням класного чину.

Статтею 10 Статуту дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

Порядок, умови та строки проведення службової перевірки працівників прокуратури, на час виникнення спільних правовідносин, були встановлені Інструкцією про проведення службового розслідування в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 21.02.2001 року № 69к.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідачем повністю дотриманого вимоги Інструкції при здійсненні службової перевірки відносно позивача.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач, обіймаючи посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства прокуратури Рівненської області, ігноруючи морально-етичні норми, в порушення вимог Закону і Дисциплінарного статуту вчинив проступок, який порочить його як працівника прокуратури, шкодить авторитету органів прокуратури, дискредитує орган державної влади та ганьбить його репутацію, а тому прокурор Рівненської області у відповідності до статей 9, 10 Дисциплінарного статуту 11.06.2007 року видав наказ № 317 від про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, шляхом звільнення із займаної посади та органів прокуратури.

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанцій, що у відповідача були правові підстави для звільнення позивача на підставі п. 5 ст. 9 Дисциплінарного статуту прокуратури України. Крім того, висновки суду апеляційної інстанції про те, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення не відповідає ступеню вини та тяжкості вчиненого проступку, оскільки кримінальна справа закрита, є необґрунтованими, оскільки звільнення з посади та органів прокуратури не пов'язується виключно цими обставинами. Також, позивачем не спростовано висновки службового розслідування, а відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведена правомірність своїх дій.

Аналізуючи зазначені вище норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суди першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що з рішення суду першої інстанції вбачається, що при його ухваленні, суд не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення, та воно ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 226, 230, 231 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу прокуратури Рівненської області задовольнити.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 вересня 2014 року у справі № 2а/1770/3690/2012 скасувати, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 2 листопада 2012 року в даній справі залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді І.Я. Олендер

С.Є. Амєлін

М.Г. Кобилянський