Справа № 203/479/15-а
Суддя: Маймур Ф. Ф.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/479/15-а
Провадження № 2-а/0203/33/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2015 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю представника відповідача - Камінського О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до виконуючого обов'язки начальника Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області Дудника Валерія Васильовича про визнання незаконною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що відповідачем 28 листопада 2014 року було винесено відносно позивача постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.164-2 ч.1 КУпАП із накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 153 гривень за допущення ведення бухгалтерського обліку з порушенням установленого порядку. Дану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки при її винесенні відповідачем не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують відповідальність, не враховано сплив строку накладення адміністративного стягнення на момент винесення спірної постанови, відсутність у позивача обов'язків з ведення чи слідкування за веденням бухгалтерського обліку ВСП «Служба колії» та її структурних підрозділів, відшкодування завданої матеріальної шкоди за низкою договорів та повернення на банківський рахунок ВСП «Служба колії» коштів, що становили витрати, виплата яких оцінена відповідачем як порушення бухгалтерського обліку. Також позивач послався на необхідність проведення ряду робіт, здійснення і оплата яких були оцінені відповідачем як такі, що суперечить вимогам законодавства через необхідність фінансування таких витрат із зовсім інших фондів. На підставі викладеного позивач просив суд скасувати спірну постанову відповідача від 28 листопада 2014 року як незаконну.

В судове засідання позивач не з'явився, натомість подав клопотання про розгляд адміністративної справи за своєї відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, надав письмові заперечення, пославшись на те, що позивач, відповідно до змісту своїх посадових обов'язків, які вказані ним не повністю в позові, є належним суб'єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а документи, в яких встановлено факти порушення закону та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164-2 КУпАП, підписані саме позивачем. (Т.1 а.с.37-38)

Вислухавши представника відповідача та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що Держфінінспекцією в Дніпропетровській області у вересні 2014 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ДП «Придніпровська залізниця» за період з 01 жовтня 2012 року по 30 червня 2014 року, за наслідками чого 30 вересня 2014 року складено відповідний акт ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Придніпровська залізниця» №05-19/66, а 27 листопада 2014 року у відношенні позивача, як начальника служби колії ДП «Придніпровська залізниця», складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДФ1 №04-0944/2014 за ст.164-2 ч.1 КУпАП (Т.1 а.с.16-17).

28 листопада 2014 року відповідачем на підставі вищевказаного протоколу та акту ревізії у відношенні позивача, як начальника служби колії ДП «Придніпровська залізниця», винесено спірну постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДФІ №04-0801/2014, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.164-2 ч.1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 153 гривень (9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян). При цьому, суть інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення полягала в відсутності контролю з боку позивача за веденням бухгалтерського обліку ДП «Придніпровська залізниця» за період з 01 жовтня 2012 року по 30 червня 2014 року в частині покриття витрат сторонніх юридичних осіб на суму 474722,16 гривень внаслідок проведення витрат, пов'язаних з розчищенням та кріпленням русла рік Самара і Самарчук на території Орлівщинської сільради поза межами земельного відводу залізниці, та завищення вартості виконаних ремонтно-будівельних робіт підрядними організаціями на суму 377242,95 гривень внаслідок невірного застосування ресурсних елементних кошторисних норм, завищення вартості машин і механізмів та витрат на проживання. Загальна сума порушень склала 852015,11 гривень. Порушення виявлені 30 вересня 2014 року і оцінені відповідачем як невиконання вимог ст.8 Законом «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.2.8 Статуту ДП «Придніпровська залізниця», ст.5 ГК України, ст.7 Закону України «Про залізничний транспорт», п.6.4.3. Правил визначення вартості будівництва ДСТУ Б Д.1.1-1:2012, п.1.2.6. Технічної частини Збірника 1 «Земляні роботи», затверджених наказом Держбуду України від 14 вересня 2000 №201. (а.с.14-15)

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами КУпАП, КАС України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Так, відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст.164-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність в тому числі за відсутність бухгалтерського обліку або ведення його з порушенням установленого порядку. Вчинення такого правопорушення тягне за собою накладення штрафу від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 14 КУпАП визначено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Нормою ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Керівник підприємства зобов'язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.

За змістом ст.ст.234-1, 283 КУпАП, ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», Указу Президента України «Про Положення про Державну фінансову інспекцію України» справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.164-2 КУпАП, розглядаються із винесенням за результатами такого розгляду постанов органами державного фінансового контролю, від імені яких дану категорію справ розглядати і накладати адміністративні стягнення мають право: керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, його заступники, а також інші уповноважені керівником посадові особи цього органу, зокрема керівники територіальних органів Держфінінспекції України.

Нормою ст.288 ч.1 п.3 КУпАП передбачена можливість оскарження постанови органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення в тому числі в районний в місті суд, яким є Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, в порядку визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ст.18 ч.1 п.2 КАС України місцевим загальним судам, до яких відносяться і районні в місті суди, як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. За змістом норм ст.3 КАС України, Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», Указу Президента України «Про Положення про Державну фінансову інспекцію України», ст.234-1 КУпАП суб'єктами владних повноважень є керівник територіального органу Держфінінспекції України.

Відповідно до ст.71 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених положень законодавства, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки факт порушення позивачем законодавства з фінансових питань у вигляді відсутності контролю з боку позивача, як керівника підприємства (начальника служби колії), за веденням бухгалтерського обліку на ДП «Придніпровська залізниця» за період з 01 жовтня 2012 року по 30 червня 2014 року, що виявилось у наведених у спірній постанові обставинах, та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164-2 ч.1 КУпАП, знайшов своє повне підтвердження при дослідженні судом доказів по справі. Не вбачає суд і порушень процесуального закону при складенні у відношенні позивача як протоколу про адміністративне правопорушення, так і спірної постанови, оскільки вони за своїм змістом повністю відповідають вимогам ст.ст.234-1, 254-256, 283, 284 КУпАП.

Надуманим є посилання позивача на порушення відповідачем вимог ст.ст.33, 34 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення (вимоги щодо врахування характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, обставини, що пом'якшують відповідальність), оскільки позивачем таке своє твердження жодним чином не доведено і належним чином не аргументовано, не вказано, в чому ж саме полягає порушення відповідачем вказаних норм КУпАП, які саме конкретні обставини, характеристики особистості позивача, умови вчинення ним правопорушення тощо не були враховані при винесенні спірної постанови. При цьому, як слідує з розміру накладеного на позивача адміністративного стягнення, останнє було накладено майже в мінімальному його розмірі, передбаченому санкцією ст.164-2 ч.1 КУпАП.

Не погоджується суд і з твердженнями позивача про сплив на момент винесення відповідачем спірної постанови строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 ч.1 КУпАП. Позиція суду з цього приводу ґрунтується на тому, що відповідно до змісту та обставин вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, з урахуванням на положення Листа Головного контрольно-ревізійного управління України «Щодо трактування разових та триваючих порушень за ст.ст.164-2, 164-12, 164-14 КУпАП» від 18.06.2009 року №25-18/745, а також Листа Мінюсту України від 01.12.2003 року №22-34-1465, інкриміноване позивачу адміністративне правопорушення, передбачене ст.164-2 ч.1 КУпАП, за переконанням суду, є триваючим. Відтак, двомісячний строк накладення адміністративного стягнення має відраховуватись з дати виявлення такого правопорушення (дата складення акту за наслідками проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Придніпровська залізниця» - 30 вересня 2014 року), а отже не є таким, що сплив на час винесення відповідачем спірної постанови, якою накладено адміністративне стягнення (28 листопада 2014 року).

Також суд не погоджується із твердженнями позивача про те, що він не є суб'єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки наведені вище положення ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та ст.14 КУпАП свідчать про протилежне. Крім того, суд не може прийняти до уваги посилання позивача на відсутність в останнього, як керівника, обов'язку згідно посадової інструкції здійснювати контроль за веденням бухгалтерського обліку, оскільки такі посилання позивача підтверджені лише вибірково процитованими в тексті позову положеннями з посадової інструкції, копія якої до справи не надавалась, а відтак такі посилання за змістом ст.70 КАС України та з урахуванням на посилання представника відповідача в запереченнях на позов не є належним доказом, а тому не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Не приймає суд до уваги також твердження позивача про відсутність порушень бухгалтерського обліку внаслідок відшкодування за деякими фактами порушень шкоди та повернення частини надмірних витрат, необхідності проведення і оплати певних робіт (розчищення та кріплення русла рік) тощо, оскільки такі твердження жодним чином не спростовують порушення ведення бухгалтерського обліку, виявлені за наслідками проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Придніпровська залізниця», відтак можуть оцінюватись судом лише як виправдання позивачем вчиненого. Крім того, більшість пояснень позивача щодо конкретних обставин порушення бухгалтерського обліку зводиться до переоцінки обставин на підставі роз'яснювальних листів чи підзаконних нормативних актів, що за юридичною силою не усуває вимоги законів, за порушення яких відповідачем і притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, що зумовлює необхідність відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7, 9, 14, 33, 34, 38, 164-2, 234-1, 251, 254-256, 280, 284, 288 КУпАП, ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.ст.3, 11, 18, 69-71, 79, 158-163, 171-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до виконуючого обов'язки начальника Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області Дудника Валерія Васильовича про визнання незаконною та скасування постанови - відмовити.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає у відповідності до положень ст.171-2 ч.2 КАС України.

Суддя Ф.Ф. Маймур