Справа № 263/12767/14-а
Суддя: Кулик С. В.
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/11/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2015 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі судді Кулика С.В., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що вона є дружиною ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. ОСОБА_2 отримував пенсію як суддя у відставці на підставі Закону України «Про статус суддів». Після смерті чоловіка позивач звернулась до відповідача із заявою про переведення її пенсії за віком на пенсію за втратою годувальника. Рішенням відповідача від 19.11.2014 року їй було відмовлено у переводі пенсії у зв'язку із тим, що її чоловік отримував пенсію на підставі Закону України «Про статус суддів» та у неї відсутнє право на її отримання відповідно до Закону України «Про державну службу». На підставі вимог Закону України «Про загальнообв'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які перебували на його утриманні, мають право за бажанням перейти на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, тому рішення відповідача є незаконним та порушує її права. Позивач просить визнати рішення відповідача неправомірним та скасувати його, зобов'язати відповідача провести переведення її пенсії за віком на пенсію за втратою годувальника.

Позивач надала суду заяву з проханням вирішити спір у її відсутність, підтримуючи позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Згідно з ч. 4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про місце та час розгляду справи, без поважних причин або без повідомлення ним про причину неявки розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ч. 6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно наданих суду письмових заперечень представник відповідача, не визнаючи поданий до нього позов, посилався на те, що позивач не має права на отримання пенсії за втратою годувальника у відповідності до Закону України «Про державну службу», оскільки померлий годувальник отримував пенсію у відповідності до Закону України «Про статус суддів».

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером за віком.

Згідно свідоцтва про одруження позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 з 13.07.2001 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

За змістом ст. 8 КАС України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справ з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області із заявою, в якій просила перевести її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. Рішенням № 183 від 19.11.2014 року Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області відмовила позивачу, оскільки померлий годувальник отримував пенсію у відповідності до Закону України «Про статус суддів», тому позивач не має права на отримання пенсії за втратою годувальника у відповідності до Закону України «Про державну службу».

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника передбачені статтею 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-1У від 09.07.2003 року, у частині 2 якої встановлено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

На підставі наведених вимог законодавства позивач має право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, як дружина, яка перебувала на утриманні свого чоловіка та сама отримує пенсію.

Щодо способу пенсійного забезпечення судді у відставці, то суд не погоджується з запереченнями відповідача, а саме, що померлий отримував пенсію у відповідності до Закону України «Про статус суддів», тому позивач не має права на отримання пенсії за втратою годувальника у відповідності до Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів», який був чинним на час призначення пенсії померлому чоловіку позивача, судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді суддіменше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", то і інші питання щодо пенсійного забезпечення повинні вирішуватися на підставі вимог Закону України "Про державну службу" .

Тобто, законодавством передбачено спеціальний порядок призначення пенсії суддям у відставці враховуючі особистий порядок державного захисту суддів та їх сімей. Відповідно до рішення відповідача на звернення позивача, померлий чоловік позивача отримував саме пенсію, а не інші види будь-яких виплат. Законодавство, яке регулювало правові питання призначення пенсії суддям у відставці, чітко вказує, що пенсія призначається на умовах Закону України «Про державну службу».

Відповідно до вимог ч.11 ст. 37 Закону України «Про державну службу», право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім'ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням особливостей призначення пенсії судді у відставці, яке регулюється спеціальним законодавством, непрацездатний член сім'ї померлого має право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, таке право йому гарантовано безпосередньо Конституцією України та вимогами вищезазначеного законодавства.

Відповідно до ч.1 та 3 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

За таких обставин суд вважає, що відповідач при вирішенні спірного питання не врахував ряд обставин, які в сукупності підтверджують право позивача на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, чим порушив її права, як учасника публічно-правових відносин. Тому рішення відповідача, як таке, що не відповідає вимогам законодавства, є неправомірним та підлягає скасуванню, а позивачу відповідач повинен здійснити призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно зі ст. 94 КАСУ, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 73,08 грн. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» з державного бюджету України підлягає стягненню на користь позивача її витрати по сплаті судового збору в сумі 73,08 грн.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним рішенням № 183 від 19.11.2014 року Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області про відмову ОСОБА_1 у призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника після смерті чоловіка ОСОБА_2 та скасувати його.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв'язку з втратою годувальника після смерті чоловіка ОСОБА_2.

Стягнути на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з державного бюджету України витрати по сплаті судового збору в розмірі 73,08 грн.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів після отримання копії постанови.

Суддя С.В. Кулик