Справа № 2а-899/11
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Київ К/800/2625/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про визнання дій та бездіяльності неправомірними, скасування постанови, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2011 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2012 року, позов задоволено частково.

Визнано дії відповідача щодо виконання ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області про забезпечення позову від 17.05.2011 року неправомірними.

Скасовано постанову відповідача від 09.09.2011 року про скасування постанови від 01.06.2011 року ВП №26827450 про відкриття виконавчого провадження, що прийняв державний виконавець при примусовому виконанні виданої 17.05.2011 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області ухвали №2а-3/11про заборону вчиняти будь-які дії, пов'язані з відчуженням квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язано відповідача виконати ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.05.2011 року у справі №2а-3/11 про заборону вчиняти будь-які дії, пов'язані з відчуженням вказаної квартири, з внесенням до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

В решті позову відмовлено.

В касаційній скарзі ОСОБА_5 і ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просять скасувати рішення цих судів, вказуючи при цьому, що суди вирішили питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на розгляді Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про визначення нечинним рішення від 17 травня 2011 року.

Ухвалою цього суду від 17 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2013 року, було забезпечено позов у вигляді заборони вчиняти будь-які дії, пов'язані з відчуженням квартири АДРЕСА_1.

Державним виконавцем 01.06.2011 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 15.08.2011 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Постановою в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 09.09.2011 року було скасовано вищевказану постанову про відкриття виконавчого провадження, з посиланням на те, що в резолютивній частині ухвали не конкретизовано кому саме заборонено вчиняти будь-які дії, пов'язані з відчуженням квартири, не зазначено хто є боржником і стягувачем, а також не зазначено адресу сторін.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Статтею 2 Закону передбачено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України і згідно з ч.2 цієї статті здійснюється державними виконавцями.

Згідно ст. 5 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 17 Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Статтею 18 Закону встановлено, що у виконавчому документі зазначаються повне найменування або ім'я стягувача і боржника, їх місцезнаходження або проживання чи перебування, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника і його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Згідно п. 8 ст. 37 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Аналізуючи зміст вказаних правових норм і враховуючи ту обставину, що рішення в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження не ґрунтується на вимогах закону та не відповідає Інструкції про порядок заповнення заяв і ведення Єдиного державного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, Положення про Єдиний державний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 листопада 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і: В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман