Справа № 9101/178723/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2015 рокусправа № 2а/0470/8058/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - Горобець К. М. (дов. від 05.01.2015 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2012 року

у справі № 2а/0470/8058/12

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, з урахуванням рішення про розгляд повторної скарги ДПС України, Лівобережної Міжрайонної ДПІ м. Дніпропетровська від 22.03.2012 № на суму 29203,01грн. (за основним платежем 28352,01грн., штрафні (фінансові) санкції - 851,00грн.).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не підпадає під визначення «платник податку» згідно зі статтею 180 Кодексу, оскільки за період фінансово-господарської діяльності в 2010-2011 рр. не перевищила загальну суму доходу від продажу товарів (робіт, послуг), встановлену ст.1 Указу №727 та п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України, а відтак не підлягає обов'язковій реєстрації платником податку на додану вартість.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2012 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що позивач з 2010 року здійснювала фінансово-господарську діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а саме: була платником єдиного податку. У зв'язку з тим, що обсяг операцій за 2010 рік був більше за 300 000 грн., в 2011 році ОСОБА_2 перейшла на загальну систему оподаткування і повинна була зареєструватися як платник податку на додану вартість та отримати свідоцтво платника ПДВ, про що повідомлялось листом Лівобережної МДПІ, але на час проведення перевірки, за результатами якої прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.03.2012 №, такі дії позивачем не здійснені, а тому відповідач вірно нарахував грошове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 23626,67 грн. та застосував штрафну санкцію за неподання податкової звітності з податку на додану вартість у сумі 851 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу (а. с.66), в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити адміністративний позов. Апеляційна скарга фактично мотивована доводами, викладеними в адміністративному позові. Позивач зазначає, що в період з 01.01.2011 по 30.06.2011 здійснювала діяльність на загальній системі оподаткування, загальна сума надходження грошових коштів складає 144760,05 грн., з них об'єктом оподаткування податком на додану вартість є сума 141760,05 грн., не перевищує встановлений п.181.1 ст. 181 Кодексу ліміт в 300000грн., що підтверджується актом перевірки.

Позивач, його представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи позивач повідомлений судом належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідачем проведено документальну планову невиїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства позивачем за період з 01.01.2009 по 31.12.2011, за результатами якої складений акт №734/17-3- від 24.02.2012.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 181.1 ст.181, п. 183.1 ст. 183, п. 183.4 ст. 183, п. 183.10 ст. 183, ст. 187 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 23626,67 грн., в т. ч. по періодах: лютий 2011 р. - 1666,67 грн., березень 2011 р. - 10424,40 грн., квітень 2011 р. - 11504,00 грн., травень 2011 р. - 31,60 грн.

Також встановлено, що позивач в період з лютого 2011 року по червень 2011 року не надавала податкові декларації з податку на додану вартість щомісячно.

Встановлені в ході перевірки фактичні обставини позивачем не спростовуються, підтверджені наявними в матеріалах справи доказами.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №000014711 від 22.03.2012, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 24477,67 грн., в т. ч. за основним платежем - 23626,67 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 851,00 грн.

Не погодившись з означеним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржила його в адміністративному порядку до Державної податкової служби у Дніпропетровській області.

За результатами розгляду скарги рішенням Державної податкової служби у Дніпропетровській області №11274/10-10-016 від 24.05.2012 скарга залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.

За результатами розгляду повторної скарги позивача Державною податковою службою України скаргу залишено без задоволення, а рішення Державної податкової служби у Дніпропетровській області №11274/10/10-016 від 24.05.2012 та податкове повідомлення-рішення № без змін. Одночасно збільшено на 4725,34 грн. суму податку на додану вартість, визначену у податковому повідомленні-рішенні № від 22.03.2012.

Разом з тим, як встановлено судом, підтверджено відповідачем, податкове повідомлення-рішення на суму збільшеного за рішенням Державної податкової служби України грошового зобов'язання з податку на додану вартість не приймалось, отже спірним в межах даної справи є питання правомірності визначення позивачеві суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 23626,67 грн. основного платежу, 851,00 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 01.01.2009 по 31.12.2010 та з 01.07.2011 по 31.12.2011 позивач здійснювала господарську діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а з 01.01.2011 по 30.06.2011 - перебувала на загальній системі оподаткування. При цьому, обсяг виручки позивача від реалізації товарів (робіт, послуг) у 2010 році склав 498056,00 грн., що підтверджується звітом суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника податку за 4 квартал 2010 року, а обсяг виручки за два квартали 2011 року відповідно до декларації про доходи, одержані з 1 січня 2011 року по 30 червня 2011 року, склав 144760,05 грн.

Пунктом 18 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що особи, які перейшли на загальну систему оподаткування із спрощеної системи оподаткування і не були зареєстровані платниками податку на додану вартість, підлягають обов'язковій реєстрації платниками податку на додану вартість з урахуванням вимог пункту 181.1 статті 181 цього Кодексу. Обсяг оподатковуваних операцій визначається починаючи з періоду переходу на загальну систему оподаткування.

Відповідно до п.181.1 ст.181 Податкового кодексу у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Отже, у зв'язку з переходом приватного підприємця на загальну систему оподаткування критерієм для реєстрації платником податку на додану вартість є загальна сума отриманого доходу протягом останніх 12 місяців.

Згідно з п.183.1 ст.183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

У разі добровільної реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше ніж за 20 календарних днів до початку податкового періоду, з якого такі особи вважатимуться платниками податку та матимуть право на податковий кредит і виписку податкових накладних (п. 183.3 ст.183 Податкового кодексу України).

Відповідно до приписів п.183.4 ст.183 Податкового кодексу України особи, що переходять на загальну систему оподаткування із спрощеної системи оподаткування за умови, якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 або пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, що не передбачає сплати податку, подають реєстраційну заяву одночасно з поданням заяви про відмову від застосування спрощеної системи оподаткування. Датою переходу зазначених осіб на загальну систему оподаткування є дата їх реєстрації як платників податку.

Будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, вважається платником податку з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу, без права на віднесення сум податку до податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування до моменту реєстрації платником податку на додану вартість (п. 183.10 ст.183 Податкового кодексу України).

Згідно з п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Таким чином, з огляду на той факт, що на момент переходу позивача на загальну систему оподаткування діяли положення Податкового кодексу України, які передбачали обов'язкову реєстрацію позивача як платника податку на додану вартість з огляду на перевищення суми 300000,00 грн. від здійснення операцій з постачання товарів/послуг протягом останніх 12 місяців, що підлягають оподаткуванню, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення №000014711 від 22.03.2012.

Не приймаються колегією суддів до уваги посилання позивача, що вона не є платником податку, оскільки за визначенням, що міститься в ч.2 п.180.1 ст.180 Податкового кодексу України платником податку для цілей оподаткування є будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Також, колегія суддів зауважує, що з 1 січня 2011 року до внесення змін до розділу XIV Податкового кодексу України в частині оподаткування суб'єктів малого підприємництва Указ Президента України від 3 липня 1998 року №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» застосовується з урахуванням особливостей, встановлених цим підрозділом (п.1 підрозділу 8 розділу XX Податкового кодексу України).

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2012 року у справі № 2а/0470/8058/12 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко