Справа № 810/2953/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2953/14 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення, стягнення заробітку, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернувся до Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим з позовом до Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції (далі - Відповідач, ДАЧЕІ), з урахуванням подальших уточнень, про: визнання протиправним та скасування наказу начальника ДАЧЕІ від 05.11.2012 № 310-о про звільнення Позивача з посади начальника відділу екологічного контролю природних ресурсів Східного регіону Автономної Республіки Крим Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції за п. 6 ст. 30 Закону України «Про державну службу»; визнання протиправним та скасування наказу начальника ДАЧЕІ від 31.10.2012 року № 308-о про оголошення догани ОСОБА_2; поновлення Позивача на посаді начальника відділу екологічного контролю природних ресурсів Східного регіону Автономної Республіки Крим ДАЧЕІ з 05.11.2012; стягнення з Відповідача на користь ОСОБА_2, виходячи з середньомісячної заробітної плати, середнього заробітку (без урахування утримання обов'язкових податків та платежів) за час вимушеного прогулу з 05.11.2012 по день винесення рішення по справі.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 26.02.2013 позов задоволено частково: змінено дату звільнення Позивача в наказі Відповідача «Про звільнення ОСОБА_2» від 05.11.2012 № 310-о на наступний робочий день, що слідує за останнім робочим днем тимчасової непрацездатності - 15.11.2012.

Ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2013 вищезазначену постанову від 26.02.2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.03.2014 постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 26.02.2013 та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2013 - скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. При цьому, суд касаційної інстанції зауважив, що судами першої та апеляційної інстанції було встановлено факт порушення ОСОБА_2 Присяги державного службовця, проте не досліджено причини застосування стягнення у вигляді звільнення та чи був дотриманий порядок, визначений ст. 149 Кодексу законів про працю України.

В силу ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» справа № 810/2953/14 була розглянута Київським окружним адміністративним судом.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 31.12.2014 позов задоволено частково: змінено дату звільнення Позивача в наказі ДАЧЕІ «Про звільнення ОСОБА_2» від 05.11.2012 № 310-о на наступний робочий день, що слідує за останнім робочим днем тимчасової непрацездатності - 15.11.2012. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем було допущено невиконання визначених чинним законодавством службових обов'язків, що призвело до порушення Присяги державного службовця, а тому Відповідачем прийнято накази про оголошення догани та звільнення ОСОБА_2 на підставі, у порядку та в межах чинного законодавства, зокрема, з дотриманням приписів ст. 149 КЗпП України.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також на недоведеність обставинам справи та невідповідність висновків суду даним обставинам. Звертає увагу на те, що звільнення є крайнім заходом відповідальності державного службовця і повинно бути застосовано лише у разі використання всіх заходів дисциплінарного випливу, тоді як Відповідачем не було застосовано до ОСОБА_2 стягнень, визначених положеннями ст. 14 Закону України «Про державну службу».

Апелянт в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, а постанову суду скасувати, прийнявши нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 03.03.2009 року прийняв Присягу державного службовця, згідно якої взяв на себе зобов'язання повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити народові України, суворо дотримуватися Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки.

ОСОБА_2 наказом ДАЧЕІ від 03.01.2012 № 16-о було призначено на посаду начальника відділу екологічного контролю природних ресурсів Східного регіону АР Крим - старшого державного інспектора (т. 1 а.с. 32).

Наказом Відповідача від 19.01.2012 № 85-0 Позивача звільнено з посади (за прогул), однак за рішенням суду (т. 2 а.с. 100-103, 196-200) його було поновлено на раніше займаній посаді з 19.01.2012 (т. 1 а.с. 97).

За ОСОБА_2, а також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наказом від 25.06.2012 № 68-а було закріплено службовий автомобіль ВАЗ 21099 (д/н НОМЕР_1) (т. 1 а.с. 116).

ДАЧЕІ 05.09.2012 року було винесено наказ № 209-о «Про попередження ОСОБА_2» у зв'язку з неякісною організацією виконання наказу від 09.08.2012 № 414.

Крім того, Позивачу наказом від 31.10.2012 року № 308-о оголошено догану на підставі ст. 14 Закону України «Про державну службу» за порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.6 Посадової інструкції старшого держінспектора - начальника відділу екологічного контролю природних ресурсів Східного регіону АР Крим, а саме: надання недостовірної інформації про підсумки інспекційної роботи відділу за 8 місяців 2012 року, ненадання інформації про підсумки роботи відділу за період з 12.10.2012 по 18.10.2012 та ненадання звіту за 2012 рік про розраховані відділом збитки, що призвело до заниження окремих показників звіту про роботу Інспекції в цілому за вищевказаний період, з урахуванням пояснювальної записки Позивача, наказу від 05.09.2012 №209-о «Про попередження ОСОБА_2». У даному наказі також зазначено, що останній прийнято на підставі доповідних записок заступника начальника інспекції ОСОБА_5 від 01.10.2012, 17.10.2012, 18.10.2012 та пояснень Позивача від 24.10.2012.

Завідуючою сектором аналізу, планування інспекційної діяльності, зв'язків з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_6 01.11.2012 року було складено доповідну записку на ім'я заступника начальника ДАЧЕІ ОСОБА_5 про те, що звіт за місяць підготовлено без даних відділу екологічного контролю природних ресурсів Східного регіону АР Крим, а саме без даних по Феодосійському регіону. Поряд з цим, у записці зазначено, що Позивач повідомив ОСОБА_6 про те, що відповідний звіт буде надано 04.11.2012 року, однак звіту за жовтень так і не було подано (т. 1 а.с. 45).

Заступником начальника ДАЧЕІ ОСОБА_5 02.11.2012 року подано доповідну записку начальнику інспекції ОСОБА_7 про те що ОСОБА_2 у встановлений термін не надана на узагальнення інформація про підсумки інспекційної діяльності підпорядкованого йому підрозділу за період з 26.10.2012 по 01.11.2012, за жовтень 2012 року та за 10 місяців 2012 року, що призвело до надання Державній екологічній інспекції України недостовірної інформації про підсумки інспекційної діяльності за вищевказані періоди.

Наказом від 05.11.2012 № 310-о Позивача звільнено з займаної посади згідно п. 6 ст. 30 Закону України «Про державну службу» за безвідповідальне ставлення до своїх посадових обов'язків та неспроможність здійснювати службову діяльність з дотриманням основним принципів державної служби (на підставі доповідної записки ОСОБА_5 від 02.11.2012 року) (т. 1 а.с. 7).

Враховуючи встановлені вище обставини, виходячи з системного аналізу приписів ст. 40, 149 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 3, 5, 10, 14, 17, 30 Закону України «Про державну службу», п. 2 Положення про відділ екологічного контролю природних ресурсів Східного регіону АР Крим, затвердженого начальником ДАЧЕІ 03.01.2012, п. 2.6 Посадової інструкції старшого держінспектора - начальника відділу екологічного контролю природних ресурсів Східного регіону АР Крим, затвердженої начальником ДАЧЕІ 03.01.2012, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність наказів про оголошення Позивачу догани та звільнення останнього з займаною ним посади, оскільки Позивачем було допущено невиконання визначених чинним законодавством службових обов'язків, що призвело до порушення Присяги державного службовця, а оскаржувані накази Відповідачем прийнято на підставі, у порядку та в межах чинного законодавства, зокрема, з дотриманням приписів ст. 149 КЗпП України.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на наступне.

Згідно ст. 4 Кодексу законів про працю України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті визначається Законом України «Про державну службу» (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Зі змісту Положення про Державну екологічну інспекцію України від 13.04.2011 року № 454/2011 (територіальним органом якої є ДАЧЕІ) випливає, що Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відтак, враховуючи те, що Позивач займає посаду в державному органі щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержує заробітну плату за рахунок державних коштів, останній є державним службовцем, а тому питання щодо трудової діяльності ОСОБА_2 регулються КЗпП, як загальним нормативно-правовим актом, та Законом України «Про державну службу», як спеціальним.

З аналізу положень ст. 17 Закону випливає, що державні службовці громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу, згідно якої, зокрема, беруть на себе зобов'язання суворо дотримувати Конституції та законів України та сумлінно виконувати свої обов'язки.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем було складено та підписано Присягу державного службовця 03.03.2009 року (т. 1 а.с. 98).

Положеннями ст. 5 Закону визначено, що державний службовець повинен, зокрема, сумлінно виконувати свої службові обов'язки, а нормами ст. 10 Закону закріплено, що основними обов'язками державних службовців, серед інших, є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Згідно ст. 3 Закону державна служба ґрунтується, зокрема, на таких принципах: професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; персональної відповідальності за виконання службових обов'язків і дисципліни.

Відповідно до абз. 2 розділу 4 Положення про відділ екологічного контролю природних ресурсів Східного регіону АР Крим Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції, територіального органу Державної екологічної інспекції України, затвердженого начальником ДАЧЕІ ОСОБА_7 03.01.2012, начальник відділу очолює відділ, здійснює керівництво його діяльністю, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності, підпорядковується начальнику Інспекції, особам, яки його заміщують та заступникам начальника інспекції (т. 1 а.с.50-54).

Приписами п. п. 2.6-2.7 Посадової інструкції старшого держінспектора - начальника відділу екологічного контролю природних ресурсів Східного регіону АР Крим, затвердженої начальником ДАЧЕІ 03.01.2012 (далі - Посадова інструкція), визначено, зокрема, що старший державний інспектор - начальник відділу зобов'язаний організовувати роботу відділу, регулярно контролювати роботу відділу та підлеглих працівників по всіх питаннях, у тому числі в його обов'язки входить персональна відповідальність за правильність оформлення документів по виявленим порушенням природоохоронного законодавства, своєчасне складання та надання в інспекцію планів та звітних матеріалів про роботу відділу, виконання наказів, доручень керівництва Інспекції, організація заходів щодо проведення обстеження підконтрольної відділу території з метою виявлення порушень природоохоронного законодавства.

Згідно п. п. 5.1, 5.4 Посадової інструкції начальник відділу відповідає за організацію та результати діяльності підпорядкованого йому відділу, а також за невиконання термінів виконання наказів, розпоряджень і доручень Мінприроди, Державної екологічної інспекції України і Інспекції.

Як вірно зазначено судом першої інстанції із даною Посадовою інструкцією ОСОБА_2 був ознайомлений під підпис 03.01.2012 року (т. 1 а.с. 37).

Наказом Державної екологічної інспекції України «Про затвердження форм звітності» №100 від 28.05.2012 затверджено форму звітності щодо результатів здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів та Рекомендації щодо порядку складання форм звітності, а також наказано керівникам структурних підрозділів, у межах компетенції, та територіальних органів Держекоінспекції України забезпечити надання заповнених форм звітності до відділу аналізу, планування інспекційної діяльності та зв'язків з громадськістю Держекоінспекції України на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 в термін до 5 числа щомісячно з наростаючим підсумком (т. 1 а.с.133).

Даний наказ від 28.05.2012 був отриманий відділом екологічного контролю природних ресурсів Східного регіону АР Крим ДАЧЕІ 29.05.2012, що підтверджується відміткою в журналі реєстрації вхідної кореспонденції № 13-25 (т. 1 а.с.222).

Розпорядженням Державної екологічної інспекції України «Про надання щотижневої інформації про результати здійснення державного нагляду (контролю)» від 11.06.2012 № 12 зобов'язано керівників структурних підрозділів та територіальних органів Держекоінспекції України забезпечити надання до відділу аналізу, планування інспекційної діяльності та зв'язків з громадськістю Держекоінспекції України інформацію щодо результатів здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища за минулий тиждень відповідно до форми, що додається, щочетверга до 17.00 год. (т. 1 а.с.145).

Отримання вищезазначеного розпорядження відділом, очолюваним ОСОБА_2, підтверджується відповідним записом у журналі реєстрації вхідної кореспонденції № 13-25 (т. 1 а.с. 223).

Як вбачається зі змісту доповідної записки ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на ім'я начальника ДАЧЕІ від 25.10.2012, ОСОБА_2 у період з12.10.2012 по 25.10.2012 не брав участі у планових і позапланових перевірках на території Керченського регіону, не цікавився їх результатом, не давав будь-яких доручень чи вказівок, не подавав даних для узагальнення результатів інспекційної роботи, не цікавився отриманням завдань та доручень від керівництва по електронній пошті, не здійснював контроль за результатами роботи співробітників відповідного відділу у м. Керчі та не відповідав на телефонні дзвінки працівників відділу стосовно організаційних питань (т. 1 а.с. 46).

Крім того, 01.11.2012 та 02.11.2012 на ім'я заступника начальника та начальника ДАЧЕІ були складені доповідні записки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про неподання Позивачем інформація про підсумки інспекційної діяльності підпорядкованого йому підрозділу за період з 26.10.2012 по 01.11.2012, за жовтень 2012 року та за 10 місяців 2012 року, що призвело до надання Державній екологічній інспекції України недостовірної інформації про підсумки інспекційної діяльності за вищевказані періоди.

Поряд з цим, на ім'я ОСОБА_7 була складена ОСОБА_5 доповідна записка про те, що звіт Відповідача щодо результатів здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища за період з 12.10.2012 по 18.10.2012 було наданя без урахування підсумків інспекційної діяльності відділу, очолюваного ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 100).

Заступником начальника ДАЧЕІ також подано доповідну записку ОСОБА_7 про те, що інформація щодо розрахованих Відповідачем збитків у 2012 році була відправлена до Прокуратури АРК без урахування підсумків претензійно-позовної роботи відділу екологічного контролю природних ресурсів Східного регіону АР Крим по Феодосійському району (т. 1 а.с. 99).

Крім іншого, ОСОБА_5 складено службову записку на ім'я начальника ДАЧЕІ про можливість надання недостовірної інформації відділом, очолюваним Позивачем, оскільки у даних відповідно відділу наявні суттєві суперечності, зокрема: згідно наданих щотижневих звітів за серпень 2012 року відділом було перевірено 24 об'єкти, тоді як згідно аналізу звітності за липень та серпень місяць, які є складовою частиною звітів інспекції за вказані періоди, за серпень 2012 відділом було перевірено лише 4 об'єкти (т. 1 а.с. 164).

Аналізуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невиконання ОСОБА_2 покладених на нього приписами чинного законодавства службових обов'язків: неподання щотижневих звітів про інспекційну діяльність відділу, надання неповної інформації до органів прокуратури (з вини Позивача), що свідчить про порушення останнім Присяги державного службовця, зокрема, в частині зобов'язання суворо дотримувати Конституції та законів України та сумлінно виконувати свої обов'язки.

При цьому, суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи Апелянта про необізнаність останнього щодо обов'язку подання щотижневих звітів, оскільки відповідний обов'язок закріплено приписами п. 2.6 Посадової інструкції, про ознайомлення з якою свідчить підпис Позивача, а також у розпорядженні від 11.06.2012 № 12, яке, виходячи зі змісту журналу реєстрації вхідної кореспонденції № 13-, мало бути наявне у очолюваному ОСОБА_2 відділі.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що контроль роботи підпорядкованого Позивачу відділу та персональна відповідальність за організацію та результати його діяльності є прямим обов'язком ОСОБА_2

Поряд з іншим, колегія суддів вважає необґрунтованими твердження Апелянта про те, що останній не міг повною мірою виконувати всі передбачені законом обов'язки, оскільки, по-перше, часто знаходився на лікарняному, зокрема, у період з 17.10.2012 по 19.10.2012, по-друге, часто знаходився поза межами робочого місця у зв'язку з викликами до керівництва, по-третє, його було фактично поновлено на роботі лише 25.06.2012 року, тобто після надходження до відділу відповідних розпоряджень, виходячи з наступного.

Як було встановлено вище, основним обов'язком начальника відділу екологічного контролю природних ресурсів Східного регіону АР Крим є організація та контроль за роботою відділу. Відтак, Позивач не був позбавлений права доручити виконання своїх обов'язків іншим працівникам відділу, а у разі неможливості це зробити повідомити керівництво про наявну проблему, однак ОСОБА_2 не виконано вказаного обов'язку у зв'язку з частим перебуванням останнього на лікуванні.

Крім цього, аналізуючи неможливість надання Позивачем звітів за період з 12.10.2012 по 18.10.2012 у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_2 у період з 17.10.2012 по 19.10.2012, необхідно зазначити наступне.

Згідно п. 3.5 Правил внутрішнього трудового розпорядку Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції, затверджениї наказом начальника ДАЧЕІ від 04.01.2012 № 76-о (далі - Внутрішній трудовий розпорядок), основним обов'язком працівників у випадку тимчасової непрацездатності (лікарняного) працівник зобов'язаний обов'язково невідкладно повідомляти про це кадрову службу та бухгалтерію інспекції, яка веде табель обліку робочого часу, а також безпосереднього керівника. Лікарняні листи працівник повинен подавати відповідальному працівникові в перший робочий день після хвороби.

Відповідно до п. 5.6 Правил внутрішнього трудового розпорядку у разі відсутності на роботі у зв'язку з хворобою, працівник повинен невідкладно в той же день повідомити по це керівника підрозділу, де працює, а також кадрову службу і бухгалтерію.

Як було встановлено судом першої інстанції, листок непрацездатності (серія АВО №136213) на період з 17.10.2012 по 19.10.2012 ДАЧЕІ отримала від ОСОБА_2 лише 06.11.2012 (вхід. № 2549), тобто через 18 днів з дня його отримання Позивачем та через 6 днів після підписання наказу «Про догану ОСОБА_2».

Відтак, Позивачем було порушено вимоги п. п. 3.5, 5.6 Внутрішнього трудового розпорядку щодо повідомлення роботодавця про свою хворобу та вчасну подачу листка непрацездатності відповідальній особі.

За таких обставин, ОСОБА_2 було не дотримано норми чинних нормативно-правових актів щодо здійснення організації та контролю за роботою підлеглих на час перебування Позивача на лікуванні, на прийомах у керівництва, а також не повідомлено будь-яким чином Відповідача про факт тимчасової непрацездатності у встановлені Внутрішнім трудовим розпорядком строки.

Поряд з іншим, суд апеляційної інстанції критично оцінює посилання Апелянта на необізнаність з вказівками керівництва у зв'язку з фактичним поновлення на роботі лише 25.06.2012, оскільки не був позбавлений можливості вивчення нових нормативних актів, виданих Державною екологічною інспекцією України та ДАЧЕІ у перший день поновлення на посаді та вчинення дій щодо уникнення порушень після 25.06.2012 року.

Крім того, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність тверджень ОСОБА_2 стосовно об'єктивної неможливості доставити службовий автомобіль з метою його перереєстрації до м. Ялти 02.11.2012, з огляду на наступне.

Наказом від 01.10.2012 № 86-а зобов'язано Позивача надати службовий автомобіль ВАЗ 21099 д/н НОМЕР_2 для проведення перереєстрації до 18.10.2012 за адресою: АДРЕСА_1.

Однак, ОСОБА_2 не було виконано даний наказ, про що свідчить доповідна записка ОСОБА_12 на ім'я начальника ДАЧЕІ.

Позивач 31.10.2012 звернувся до ОСОБА_7 із заявою про надання дозволу на придбання бензину Аи-95 для доставки вищезазначеного службового автомобіля з м. Феодосія до м. Ялта для перереєстрації. Даний дозвіл був наданий, про що свідчить резолюція від 01.11.2012 на заяві: «Бухгалтерія. В роботу по пред'явленню чека на оплату» (т. 2 а.с.17).

Розпорядженням від 01.11.2012 № 6/3573 заступника начальника ДАЧЕІ зобов'язано Позивача відповідно забезпечити 02.11.2012 виконання вимог наказу від 01.10.2012 №86-а щодо доставки службового автомобіля до інспекції за адресою: АДРЕСА_1. З розпорядженням № 6/3573 ОСОБА_2 ознайомлений 01.11.2012, про що свідчить відповідний підпис (т. 2 а.с.3).

Однак, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, Позивачем розпорядження № 6/3573 від 01.11.2012 виконано не було, натомість ОСОБА_2 звернувся до начальника ДАЧЕІ з листом від 01.11.2012 №13/467, у якому повідомляв, що у зв'язку з погіршенням стану здоров'я Позивач не може транспортувати автомобіль. Крім того, у даному листі зазначено, що рахунок за стоянку автотранспорту інспекцією не сплачений, відсутнє фінансування для придбання палива за його заявою від 31.10.2012, а також зауважив, що вважає за доцільне призначити держінспектора ОСОБА_4 виконати дане доручення у встановлені строки (т. 2 а.с. 4).

Проте, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що, по-перше, Позивачем не подано доказів відсутності фінансування для отримання палива, по-друге, згідно табелю обліку робочого часу за листопад 2012 року, 01.11.2012 ОСОБА_2 знаходився на робочому місці (т. 1 а.с. 30), а тому, як вірно зазначено судом першої інстанції, поважні причини для невиконання Позивачем розпорядження №6/3573 від 01.11.2012 - відсутні, що свідчить про порушення п. 2.6 Посадової інструкції.

Надаючи оцінку дотримання Відповідачем порядку застосування дисциплінарного стягнення, визначеного ст. 149 КЗпП України, колегія суддів зауважує наступне.

Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

З аналізу даної норми випливає, що до застосування дисциплінарного стягнення ДАЧЕІ повинна була зажадати від Позивача письмових пояснень, застосувати лише одне стягнення за кожне порушення трудової дисципліни, врахувати тяжкість проступку і заподіяну ним шкоду, обставини проступку та попередню роботу працівника, а також оголосити про стягнення у наказі, про що працівник має бути повідомлений під розписку.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, ДАЧЕІ отримано письмові пояснення від ОСОБА_2 стосовно вчинених ним проступків, враховано тяжкість проступку і заподіяну ним шкоду, що виразилось у наданні недостовірної інформації Державній екологічній інспекції України, Прокуратурі АРК, недоставленні службового автомобіля до вказаного місця, порушенні Посадової інструкції та Внутрішнього трудового розпорядку. Крім того, Відповідачем враховано обставини проступку, які полягають, зокрема, у частій відсутності на роботі (про що складені відповідні акти), наявність попередження та догани за результатами попередньої роботи Позивача.

Крім іншого, на виконання положень ст. 149 КЗпП України стягнення у вигляді звільнення з посади оголошено у відповідному наказі, про ознайомлення з яким свідчить підпис ОСОБА_2

Відтак, як вірно зауважено Київським окружним адміністративним судом, ДАЧЕІ дотримано порядок застосування дисциплінарного стягнення до Позивача, визначений ст. 149 КЗпП України.

При цьому, судова колегія критично оцінює доводи Апелянта про неможливість застосування стягнення у вигляді звільнення, оскільки даний вид стягнення є крайнім заходом та не може бути застосований до Позивача без застосування всіх заходів дисциплінарного впливу, визначених ч. 2 ст. 14 Закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Отже, вищевикладеними положеннями закріплено можливість застосування до державних службовців додаткових видів стягнень. При цьому, необхідно зауважити, що приписами даної норми не закріплено обов'язкового застосування відповідних стягнень у кожному конкретному випадку перед звільненням, тоді як застосування крайнього заходу аж до звільнення з державного органу повинно бути мотивованим та здійсненим з дотриманням порядку, закріпленого ст. 149 КЗпП України.

Поряд з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зміни дати звільнення Позивача з 05.11.2012 на 15.11.2012, з огляду на наступне.

Приписами ст. 40 КЗпП України передбачено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9, роз'яснено, що правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обгрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

Отже, враховуючи те, що Позивачем подано Відповідачу документальне підтвердження втрати працездатності у період з 05.11.2012 по 14.11.2012, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зміни дати звільнення ОСОБА_2 з 05.11.2012 на 15.11.2012 (наступний робочий день, що слідує за останнім днем тимчасової непрацездатності Позивача).

Крім того, надаючи оцінку позовним вимогам щодо визнання протиправним скасування наказу «Про догану ОСОБА_2» від 31.10.2012 № 308-о, необхідно зазначити наступне.

Актом проведення службового розслідування неналежного виконання посадових обов'язків начальником Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції ОСОБА_7 щодо оголошення догани громадянину ОСОБА_2 від 18.01.2013 (т. 2 а.с. 83-84) визначено, що, оскільки Позивач перебував на лікарняному у період з 17.10.2012 по 19.10.2012, то не мав можливості надати звіт про підсумки роботи за період з 12.10.2012 по 18.10.2012 та інформацію на вимогу прокуратури, а тому догана оголошена ОСОБА_2 оголошена з порушенням відповідних положень КЗпП України.

Наказом від 25.01.2013 № 18-о було зобов'язано ОСОБА_7 скасувати наказ від 31.10.2012 № 308-о про оголошення Позивачу догани (т. 2 а.с. 195), однак листом від 11.02.2013 № 1/412 начальник ДАЧЕІ висловив прохання до Голови державної екологічної інспекції України відстрочити виконання наказу № 18-о, зокрема, щодо скасування наказу про оголошення ОСОБА_2 догани.

Проте, у оскаржуваний наказ від 31.10.2012 № 308-о не скасовано уповноваженою на те особою, а також судом, разом з тим, як встановлено Київським окружним адміністративним судом та даним рішенням, підстави для скасування наказу про оголошення догани відсутні. Крім того, в акті проведення службового розслідування не зазначено, яким саме нормам КЗпП не відповідає наказ № 308-о.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 165, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення, стягнення заробітку, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.