Справа № 813/8521/14
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2015 року № 813/8521/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Петрика Р.І.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2, згідно договору,

представника відповідача - 1 - не прибув,

представника відповідача - 2 - не прибув,

представника третьої особи - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, Пустомитівської державної нотаріальної контори, третя особа - шоста Львівська державна нотаріальна контора, про скасування заборони на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулася до суду з позовом до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (далі - РС Львівського МУЮ, відповідач - 1), Пустомитівської державної нотаріальної контори (відповідач - 2), третя особа шоста Львівська державна нотаріальна контора (далі - третя особа), в якому, згідно з заявою про уточнення до позовних вимог, що надійшли на адресу суду 23.01.2015 року за вх. № 2126, просить:

- визнати неправомірним арешт (заборону), накладений на невизначене майно ОСОБА_3, що зареєстрований 05.02.2007 року за № 4451036, Пустомитівською державною нотаріальною конторою Львівської області;

- припинити арешт (заборону), накладений на невизначене майно ОСОБА_3, що зареєстрований 05.02.2007 року за № 4451036, Пустомитівською державною нотаріальною конторою Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті чоловіка ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3) відкрилася спадщина на його майно - 1/5 частини квартири АДРЕСА_1. При зверненні до шостої Львівської державної нотаріальної контори для оформлення права власності на спадщину було виявлено заборону на нерухоме майно. Підставою до обтяження є договір застави, об'єктом якої є невизначене майно. У зв'язку з цим, державний нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно після смерті чоловіка ОСОБА_3 Позивач стверджує, що даний запис не може стосуватися її чоловіка ОСОБА_3, адже в час, коли було укладено договір позики, що став підставою до повідомлення Бібрського Держбанку від 19.12.1961, який в свою чергу став підставою для накладення заборони на майно, ОСОБА_3 проходив строкову військову службу і фізично не міг укладати жодних договорів. Крім того, особа ОСОБА_3 жодним чином не ідентифікована (відсутні серія та номер паспорта, адреса проживання тощо). У зв'язку з цим позивач звернулася до суду з даним позовом та просить його задовольнити в повному обсязі, визнавши неправомірним та скасувавши заборону накладену на невизначене майно ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представник відповідача - Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції - в судове засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив. Належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки, яке повернулося на адресу суду. В попередньому судовому засіданні від 15.01.2015 року, представником відповідача були надані суду письмові заперечення, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позов в повному обсязі.

Представник відповідача - Пустомитівської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності не подав. Належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки, яке повернулося на адресу суду. Представник відповідача скерував 09.02.2015 року на адресу суду повідомлення про те, що направили копію заяви про уточнення позовних вимог та судову повістку по адміністративній справі 813/8521/14 за належністю, а саме до Львівського державного нотаріального архіву, у зв'язку із здачею нотаріальних документів, що стосуються даної адміністративної справи на зберігання до вищевказаного архіву.

Представник третьої особи - шостої Львівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не прибув, скерував на адресу суду клопотання від 22.01.2015 року за вх. № 1914 про розгляд справи за відсутності представника.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, розглянувши наявні у справі матеріали, надавши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що при зверненні позивача в шосту Львівську державну нотаріальну контору для оформлення права власності на спадщину - 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 - було виявлено заборону на нерухоме майно. Підставою до обтяження є договір застави, об'єктом якої є невизначене майно.

Як вбачається з матеріалів справи, державний нотаріус Горонна С.І. звернулася із запитом до Львівського державного нотаріального архіву Головного управління юстиції у Львівській області про надання інформації стосовно даного арешту і отримала відповідь про те, що в Реєстрі накладених та знятих обтяжень (заборон) Бібрської (Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області за 1951-1971 роки" на сторінці № 81 є запис:

Пор. № 222; дата запису 29.12.1961;

Сторінка накладених арештів - 802;

Прізвище, ім'я та по - батькові особи, на чию будівлю або право забудови накладено арешт(заборону) - ОСОБА_3;

Підстави накладення арешту (заборони) - на чию вимогу на чию користь - повідомлення Бібрського Держбанку від 19.12.1961 року;

Сума арешту (заборони) 500.

В "Алфавітній книзі обліку заборон відчуження жилих будинків і арештів, накладених на жилі будинки за 1952-1972 роки" Бібрської (Пустомитівської) державної нотаріальної контори Львівської області на сторінці № 123 є запис:

Прізвище, ім'я та по - батькові (або назва організації) - ОСОБА_3;

Накладено арешт (заборону);

№ за реєстром - 222; сторінка у збірнику - 802;

У відповіді додатково повідомлено, що заборону, накладену на невизначене майно належне ОСОБА_3 08.10.1999 року Пустомитівською державною нотаріальною конторою Львівської області - не виявлено та ідентифікувати особу ОСОБА_3 за даними архіву неможливо.

Таким чином державний нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно після смерті чоловіка ОСОБА_3

У зв'язку з чим позивач звернулася з даним позовом до суду.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходив з наступного.

Спірні правовідносини регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанова Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 «Про затвердження порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інші нормативно - правові акти.

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до абзацу 4 цієї статті, обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4)податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження

Відповідно до ч. 5. ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Згідно ст. 8 цього закону, орган державної реєстрації прав:

1) проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації;

2) забезпечує ведення Державного реєстру прав;

3) надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом;

4) забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна;

5) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Виходячи з норми ч. 1 ст. 9 вищевказаного Закону, державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж юридичної роботи не менш як два роки. У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, регулюються ст. 15 вищевказаного закону. Згідно якої, розгляд заяви про державну реєстрацію обтяжень і прийняття рішення про таку реєстрацію, відмову у державній реєстрації обтяжень або її зупинення проводиться в день надходження заяви та документів, необхідних для державної реєстрації обтяжень. У разі надходження заяви про державну реєстрацію обтяжень, іпотеки на майно, щодо якого вже зареєстровано заяву про державну реєстрацію права на це майно, державний реєстратор спочатку розглядає заяву про державну реєстрацію прав, а після цього - заяву про державну реєстрацію обтяжень, іпотеки. При цьому строк державної реєстрації прав та їх обтяжень становить десять днів з дня державної реєстрації заяви про державну реєстрацію обтяжень, іпотеки.

Державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Державна реєстрація обтяжень прав на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване у Державному реєстрі прав, іпотеки майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва проводиться у спеціальному розділі Державного реєстру прав. При державній реєстрації права власності на таке майно записи про обтяження переносяться до відповідної частини відкритого розділу Державного реєстру прав.

Датою і часом державної реєстрації прав та їх обтяжень вважається дата і час реєстрації відповідної заяви.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Форма і вимоги до заповнення заяв та запитів, що подаються до органу державної реєстрації прав, а також форма і вимоги до оформлення рішень, що приймаються у зв'язку з проведенням державної реєстрації прав, взяттям на облік безхазяйного нерухомого майна та наданням інформації з Державного реєстру прав, установлюються відповідно до законодавства.

Окрім цього, суд бере до уваги постанову Верховного Суду України від 11.11.2014 року в справі №21-357а14, в якій колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла правового висновку про те, що наявність запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Згідно п. 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: 1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договір, укладений у порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дублікат; 6) закон, яким встановлено заборону на користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року № 1844/5 затверджено «Порядок використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна» (надалі - Порядок використання даних Реєстру) та одночасно, визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5 "Про внесення змін і доповнень до нормативно-правових актів Міністерства та про затвердження Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 10.06.1999 року за № 364/3657 (із змінами).

Відповідно до п. 3 цього Порядку використання даних Реєстру, відомості Реєстрів використовуються державним реєстратором для встановлення наявності (відсутності) записів про обтяження речових прав на нерухоме майно, у тому числі обтяжень податковою заставою, під час проведення державної реєстрації прав з метою їх перенесення до Державного реєстру прав та під час розгляду заяв про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, заяв/запитів на отримання інформації з Державного реєстру прав. Відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно використовуються державним реєстратором для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації прав та під час розгляду заяв про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, заяв/запитів на отримання інформації з Державного реєстру прав.

Відповідно до п. 8 Порядку використання даних Реєстру, у разі коли у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявні записи щодо суб'єкта обтяжень речових прав (особи, щодо майна якої встановлено обтяження/боржника), державний реєстратор одночасно з перенесенням до відповідного розділу Державного реєстру прав, відкритого на об'єкт нерухомого майна, записів що стосуються такого об'єкта, переносить до спеціально розділу Державного реєстру прав записи щодо суб'єкта обтяжень речових прав та робить у відповідному реєстрі відмітку про перенесення таких записів.

Судом встановлено, що в Державному реєстрі було виявлено заборону на нерухоме майно ОСОБА_3, а саме тип обтяження - арешт (заборона), що зареєстрований 05.02.2007 року за № 4451036, реєстратором Пустомитівської державної нотаріальної контори. Об'єктом обтяження вказано невизначене майно, окреме майно, ціле, статус - жиле.

В результаті звернення до Львівського державного нотаріального архіву була надана відповідь про те, що в «Реєстрі накладених і знятих арештів (заборон) Бібрської (Пустомитівської) державної нотаріальної контори Львівської області за 1951 - 1971 роки» міститься запис, вчинений 29.12.1961 року про заборону накладену на майно ОСОБА_3. Підставою для накладення арешту було повідомлення Бібрського Держбанку від 19.12.1961 року. Сума арешту (заборони) - 500.

Однак, додатково повідомлено, що заборону, яка накладена на невизначене майно належне ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 не виявлено та ідентифікувати особу ОСОБА_3 за даними архіву неможливо.

Незважаючи на це, при формуванні електронних реєстрів, даний запис було перенесено з писаного реєстру накладених та знятих обтяжень (заборон) Бібрської державної нотаріальної контори Львівської області за 1951-1971 роки.

Відповідно до п. 6 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 14.12.2012 року за № 1844/5, перенесення записів з Реєстрів до Державного реєстру прав здійснюється державним реєстратором у разі, коли наявні у Реєстрах записи є чинними та ідентифікують об'єкт нерухомого майна або суб'єкта речових прав, їх обтяжень.

Державний реєстратор переносить до відповідного розділу Державного реєстру прав, відкритого на об'єкт нерухомого майна, відомості записів, наявні у Реєстрах, у частині, що стосується такого об'єкта.

Враховуючи те, що заборона встановлена на невизначене майно особи, а також не встановлена особа майна щодо якого встановлений арешт (заборона), суд дійшов висновку що запис про заборону, яка накладена на невизначене майно ОСОБА_3 (без ідентифікації самої особи) є протиправною та підлягає скасуванню. Тому, на переконання суду, вимога позивача про визнання неправомірним арешту (заборони), накладеного на невизначене майно ОСОБА_3, що зареєстроване 05.02.2007 року за № 4451036 Пустомитівською державною нотаріальною конторою, підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про припинення арешту накладеного на невизначене майно ОСОБА_3, що зареєстроване 05.02.2007 року за № 4451036 Пустомитівською державною нотаріальною конторою, суд зазначає, що у позовній заяві позивач просить визнати рішення неправомірним та припинити його.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 КАС України, яка регламентує процесуальну діяльність адміністративного суду, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. В свою чергу відповідно до ст. 171 КАС України судове рішення про визнання акту нечинним постановляється лише до нормативно-правових актів. В інших випадках суд визнає рішення протиправним та скасовує його. Зазначені вимоги розглядаються і вирішуються судом в межах одного й того самого способу захисту, а тому зміна формулювання не є виходом за межі позовних вимог. При цьому суд виходить з того, що вимога про визнання акта владного органу недійсним, незаконним, неправомірним тощо є різними словесними вираженнями одного і того самого способу захисту порушеного права позивача, а саме визнання акта протиправним. Таким чином, належним формулюванням способу захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування оскаржуваних рішень.

Згідно ч. 1, 2 ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до компетенції державного реєстратора віднесено внесення змін до Державного реєстру прав.

Вирішуючи спір по суті судом встановлено та підтверджено матеріалами справи неправомірність арешту (заборони), накладеного на невизначене майно ОСОБА_3, що зареєстроване 05.02.2007 року за № 4451036 Пустомитівською державною нотаріальною конторою та звертає увагу на те, що протиправні дії не можуть нести будь - яких правомірних наслідків, а, тому, задовольняє позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування арешту (заборони), накладеного на невизначене майно ОСОБА_3, що зареєстроване 05.02.2007 року за № 4451036.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідачі, як суб'єкти владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не представили суду належних і достатніх доказів в спростування вищенаведених обставин.

Враховуючи наведене, в суду відсутні правові підстави вважати правомірним запис про арешт (заборону), накладений на невизначене майно ОСОБА_3, вчинений 05.02.2007 року за № 4451036 Пустомитівською державною нотаріальною конторою, тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України, на користь позивача слід стягнути з Державного бюджету України 73,08 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 33-35, 69-71, 94, 128, 158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати обтяження нерухомого майна, зареєстроване 05.02.2007 року за № 4451036 Пустомитівською державною нотаріальною конторою Головного управління юстиції у Львівській області на підставі договору застави б/н, власник - ОСОБА_3, об'єкт обтяження - невизначене майно, окреме майно, будинок, ціле, статус - жиле.

Стягнути з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, (сімдесят три) гривні 08 коп. сплаченого при подачі позову до суду судового збору.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст виготовлено та підписано 02.03.2015 року

Суддя Потабенко В.А.