Справа № 2а-3219/09/0870
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

25 лютого 2015 року м. Київ В/800/940/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Тракало В.В.,

Іваненко Я.Л.,

Мойсюка М.І.,

Стародуба О.П.,

Черпака Ю.К.,

перевіривши виконання вимог законодавства при подачі заяви ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 8 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Міністерства юстиції України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України із заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 8 липня 2014 року.

Відповідно до статті 2391 КАС України заява про перегляд судових рішень подається до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України, який за змістом статей 239-2 та 240 цього Кодексу перевіряє відповідність заяви вимогам статей 239, 2391 КАС України та вирішує питання про допуск справи до провадження.

Згідно статті 237 КАС України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом;

3) порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення Вищим адміністративним судом України незаконного судового рішення з питань, передбачених ст. 171-1 цього Кодексу.

Перевіряючи відповідність заяви вимогам ст.ст. 239, 2391 КАС України та вирішуючи питання про допуск справи до провадження, колегія суддів виходить з наступного.

У заяві про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 8 липня 2014 року ОСОБА_6 посилається на те, що судом касаційної інстанції при розгляді вказаної справи неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема, ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

Так, в ухвалі від 8 липня 2014 року, яку просить переглянути заявник, Вищий адміністративний суд України, залишаючи без змін рішення судів першої і апеляційної інстанцій про відмову у задоволені позову, виходив з правомірності винесення Міністром юстиції України 5 грудня 2002 року наказу № 1172/к про звільнення позивача за прогул 14 жовтня 2002 року, оскільки відповідачем доведено факт відсутності ОСОБА_6 на робочому місці 14 жовтня 2002 року без поважних причин. Позивачем не надано документів на підтвердження поважності причини своєї відсутності та будь-яких письмових або усних пояснень з цього приводу керівництву Запорізького обласного управління юстиції або Міністерству юстиції України. Крім того, факт відсутності позивача на роботі 14 жовтня 2002 року підтверджується книгою реєстрації виходу на роботу та табелем обліку робочого часу працівників Запорізького обласного управління юстиції.

Натомість, в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року, на які посилається заявник як на підставу неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, суди касаційної інстанції, залишаючи без змін судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позову про скасування наказів про звільнення та поновлення на роботі, виходили з того, що позивачів звільнено у період тимчасової непрацездатності, тобто з порушенням ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Оскільки, зі змісту вказаних рішень вбачається, що судами по-різному встановлено обставини кожної з наведених справ, то правовідносини у вказаних справах не є подібними.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відмову в допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 236- 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити в допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до Міністерства юстиції України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 8 липня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.В. Тракало

Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

О.П. Стародуб

Ю.К. Черпак