Справа № 0551/12847/2012
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Київ К/800/29302/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

на постанову Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 18 січня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області (далі - УПФУ в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУ ПФУ в Донецькій області) про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила що працювала в закладах охорони здоров'я, її стаж медичного працівника складає 25 років, у зв'язку з чим має право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII). Проте, відповідачі не зарахували до спеціального стажу період її роботи у Ярославському міському центрі державного санітарно-епідеміологічного нагляду (далі - Держсанепіднагляду) Російської Федерації з 05 січня по 20 квітня 1995 року, у зв'язку з чим відмовили їй у призначенні такої пенсії. Вважаючи такі дії неправомірними, просила суд визнати протиправними рішення УПФУ в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області від 11 серпня 2011 року №94 та від 11 жовтня 2011 року №122 та рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 22 грудня 2011 року про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, зобов'язати зарахувати до спеціального стажу період роботи помічником санітарного лікаря у Ярославському міському центрі Держсанепіднагляду Російської Федерації з 05 січня по 20 квітня 1995 року та призначити пенсію за вислугу років з 12 травня 2011 року.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 18 січня 2013 року, яку залишено без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2013 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії з призначення пенсії УПФУ в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області від 11 серпня 2011 року №94 та від 11 жовтня 2011 року №122, рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 22 грудня 2011 року про відмову у призначенні ОСОБА_4 пенсії за вислугу років. Зобов'язано УПФУ в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області призначити ОСОБА_4 пенсію за вислугу років з 12 травня 2011 року із зарахуванням спеціального стажу періоду роботи за професією помічника санітарного лікаря з 05 січня по 20 квітня 1995 року у Ярославському міському центрі державного Держсанепіднагляду Російської Федерації.

У касаційній скарзі відповідач порушує питання про скасування судових рішень та ухвалення нового - про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, якою затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - постановка КМУ № 909). Вказує, що із наданих позивачем документів неможливо встановити які саме функції виконував Ярославський міський центр Держсанепіднагляду Російської Федерації.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 працювала в закладах охорони здоров'я, що підтверджується записами трудової книжки, а саме: з 31 березня 1986 року по 31 березня 1989 року - помічником епідеміолога в санепідстанції залізничної станції Ярославль; з 10 квітня 1989 року до 22 грудня 1994 року помічником санітарного лікаря санепідстанції в місті Горлівка; з 05 січня до 20 квітня 1995 року помічником санітарного лікаря відділу гігієни праці Ярославської районної сільської філії Ярославського міського центру Держсанепіднагляду Російської Федерації; з 03 травня 1995 року до 11 травня 2011 року - помічником епідеміолога відділу санепідстанції в місті Горлівка.

У травні 2011 року позивач звернулась до УПФУ в Центрально-Міському районі міста Горлівки Донецької області із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років.

Рішеннями комісії УПФУ в Центрально-Міському районі міста Горлівки Донецької області від 11 серпня 2011 року № 94 та від 31 жовтня 2011 року № 122 у призначенні пенсії відмовлено через відсутність необхідного спеціального стажу, оскільки Ярославський міський центр Держсанепіднагляду (перейменований в подальшому у Центр державного санітарно-епідеміологічного нагляду у місті Ярославль), де позивач працювала з 05 січня по 20 квітня 1995 року, не входить до переліку закладів охорони здоров'я, який дає право на пенсію за вислугу років.

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 22 грудня 2011 року залишено без задоволення скаргу позивача на рішення УПФУ в Центрально-Міському районі міста Горлівки Донецької області з тих самих підстав.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою КМУ № 909, зі змінами внесеними постановою КМУ № 1436, затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно з цим Переліком, в редакції, що діяла на час спірних правовідносин, у спеціальний стаж, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується період роботи на посаді лікарів та середнього медичного персоналу закладу охорони здоров'я, які працюють в лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

Згідно з приміткою 2 до цього Переліку, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

За визначенням, наведеним у частині 3 статті 3 Закону України від 1 листопада 1992 року № 2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров'я» (далі - Закон № 2801-XII) заклад охорони здоров'я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Як встановлено судами, Ярославський міський центр Держсанепіднагляду, в якому у 1995 році ОСОБА_4 працювала помічником санітарного лікаря відділу гігієни праці Ярославської районної сільської філії. виконував санітарно-профілактичні функції та відноситься до медичних закладів, що підтверджується довідками Федеральної бюджетної установи охорони здоров'я «Центр гігієни і епідеміології в Ярославській області» Федеральної служби з нагляду в галузі захисту прав споживачів та добробуту людини Міністерства охорони здоров'я і соціального розвитку Російської Федерації від 11 липня 2011 року за № 01/10732-14 та від 10 серпня 2011 року за № 01/12319-14.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку, що функції закладу, в яких працювала позивач у спірний період, відповідають діяльності установ охорони здоров'я України, які внесені до Переліку, а тому період роботи з 05 січня до 20 квітня 1995 року ОСОБА_4 у Ярославському міському центру Держсанепіднагляду підлягає зарахуванню до спеціального стажу, що дає право працівнику на пенсію за вислугу років.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а постанову Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 18 січня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак