Справа № 248/915/14-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2015 р. К/800/66236/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 8 травня 2014 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року по справі № 348/915/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі

Івано-Франківської області (далі - Управління)

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Управління, в якому просив визнати неправомірною відмову Управління в перерахунку пенсії позивача з урахуванням пільгового обчислення стажу, зобов'язати відповідача зарахувати в пільговому обчислені період роботи ОСОБА_4 з 19 лютого 1986 року по 31 січня 1990 року, з 1 лютого 1990 року по 1 грудня 1994 року та з 1 грудня 1994 року по 30 січня 1998 року, як трудовий стаж вироблений в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії, з урахуванням пільгового обчислення стажу з жовтня 2006 року та відшкодувати моральну шкоду у розмір 2000 грн.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 8 травня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову Управління у призначенні ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов'язано відповідача зарахувати в пільговому обчисленні період роботи ОСОБА_4 з 19 лютого 1986 року по 31 січня 1990 року, з 1 лютого 1990 року по 1 грудня 1994 року та з 1 грудня 1994 року по 30 січня 1998 року, як трудовий стаж вироблений в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, зробивши перерахунок пенсії, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців, починаючи з 30 жовтня 2006 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову Управління у призначенні ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов'язано відповідача зарахувати в пільговому обчисленні період роботи ОСОБА_4 з 19 лютого 1986 року по 31 січня 1990 року, з 1 лютого 1990 року по 1 грудня 1994 року та з 1 грудня 1994 року по 30 січня 1998 року, як трудовий стаж вироблений в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, зробивши перерахунок пенсії, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців, починаючи з 10 жовтня 2013 року.

Позов в частині вимог за період з жовтня 2006 року по 9 жовтня 2013 року залишено без розгляду.

В іншій частині постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 8 травня 2014 року залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, Управління подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), просить їх скасувати, вказуючи, що період роботи позивача в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі зараховується в пільговому обчисленні до 1 січня 1991 року.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт з 19 лютого 1986 року по 31 січня 1990 року, з 1 лютого 1990 року по 1 грудня 1994 року та з 1 грудня 1994 року по 30 січня 1998 року вахтово-експедиційним методом (район Західного Сибіру), що підтверджується записами трудової книжки та довідкою, виданою Прикарпатським управлінням бурових робіт Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 4 квітня 2014 року № 10-450 (а.с.10-12, 18).

З жовтня 2006 року позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію по інвалідності (3 група, загальне захворювання) (а.с.9).

Позивач у березні 2014 року звернувся до Управління із заявою про перерахунок пенсії позивача з урахуванням пільгового обчислення стажу роботи з 19 лютого 1986 року по 30 січня 1998 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

28 березня 2014 року Управління листом № 2010/03 відмовило позивачу у задоволенні заяви.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 про зобов'язання Управління зарахувати в пільговому обчисленні період роботи з 19 лютого 1986 року по 31 січня 1990 року, з 1 лютого 1990 року по 1 грудня 1994 року та з 1 грудня 1994 року по 30 січня 1998 року, як трудовий стаж вироблений в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що пільговий характер виконуваної позивачем роботи підтверджується довідкою, виданою Прикарпатським управлінням бурових робіт Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 4 квітня 2014 року № 10-450, а тому подання строкових договорів не є обов'язковим.

Однак, при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не враховано наступного.

Судами встановлено, що позивач працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт з 19 лютого 1986 року по 31 січня 1990 року, з 1 лютого 1990 року по 1 грудня 1994 року та з 1 грудня 1994 року по 30 січня 1998 року вахтово-експедиційним методом (район Західного Сибіру).

Відповідно до пункту 5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - постанова Ради Міністрів СРСР № 148), Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

За умовами частини 4 статті 1 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою. Розмір пенсії за Угодою обчислюють із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Наведені положення Угоди, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії, а не її перерахунку та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.

Водночас відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 10 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є: громадяни України, які працюють за межами України, - на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням. Частиною другою вказаної статті визначено, що особи, зазначені в частині першій цієї статті, беруть добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування протягом строку, визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, але не менше одного року. Таким чином, громадяни України, які працюють за межами України, мають право брати добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування шляхом укладення відповідного договору та сплати ними єдиного внеску.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій не врахували зазначені норми чинного законодавства.

Отже, висновок судів про наявність у позивача права на зарахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 1 січня 1991 року по 30 січня 1998 року в подвійному розмірі є неправомірним.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або проведення додаткової перевірки доказів, обставини встановлені повно та правильно, але допущена помилка в застосуванні норм матеріального права, суд касаційної інстанції, згідно зі статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України, скасовує рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 8 травня 2014 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання неправомірною відмови у перерахунку пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу, зобов'язання зарахувати в пільговому обчислені період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, з урахуванням пільгового обчислення стажу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.