Справа № 380/132/15-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 380/132/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Косович Т.П. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2, управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 04 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом до управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області про зобов'язання зробити перерахунок та виплату пенсій, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі державної пенсії - не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії - 50 % мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року та звернути постанову суду до негайного виконання.

Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 04 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано дії управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплаті державної та додаткової пенсії, виплата яких передбачена ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ОСОБА_2 за період з 23.07.2014 року по 02.08.2014 року включно - неправомірними. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області здійснити перерахунок ОСОБА_2 державної пенсії, в розмірі, не нижче 6 (шести) мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю як особі постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», взявши за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 23.07.2014 року по 02.08.2014 року включно, з урахуванням проведених виплат. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії з перерахунку та виплати пенсій, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2014 року по 22.07.2014 року включно - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач та відповідач подали апеляційні скарги. Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати постанову Тетіївського районного суду Київської області від 04 лютого 2015 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України прийнято у порядку скороченого провадження, згідно з абз. 4 частини 8 ст. 183-2, п. 3 частини першої ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області і отримує державну пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії.

В зв'язку з недоотриманням в 2014 році державної та додаткової пенсії в розмірах, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач 05.01.2015 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, але 15.01.2015 року отримав лист про відмову в проведенні перерахунку, що підтверджується листом Відповідача від 15.01.2015 року № 1/Д-04.

Вважаючи вказану відмову незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність дій відповідача щодо нарахування та виплати державної, додаткової пенсії, а також доплати до пенсії у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України, оскільки Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не містив положень щодо виплати у період з 23.06.2014 року по 02.08.2014 року пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 зазначеного Закону у порядку та розмірах, встановлених КМ України.

З таким висновком суду першої інстанції слід погодитися з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За змістом ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам IІІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах - 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 Закону встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів ІІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

На виконання делегованих повноважень Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року № 1210, якою передбачено мінімальний розмір пенсії для постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Однак, як вбачається зі змісту Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», до останнього були внесені зміни Законом від 31.07.2014 № 1622-VII (який набрав чинності 03.08.2014 року) та доповнено Прикінцеві положення пунктом 67, згідно якого приписи ст. ст. 50, 54 Закону у 2014 році застосовуються у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин у період з 01.01.2014 року по 03.08.2014 року чинним законодавством не передбачено виплати пенсій, визначених ст. ст. 50, 54 Закону у розмірі, визначеному КМ України, а тому позовні вимоги за період з 23.07.2014 року по 02.08.2014 року включно підлягають задоволенню.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неправомірність виплати відповідачем пенсії ОСОБА_2 у період з 23.07.2014 року по 02.08.2014 року в порядку та розмірах, визначених постановою КМ України від 23.11.2011 року № 1210.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29.12.2014 року у справі № К/800/67137/14 та в ухвалі від 08.12.2014 року № К/800/62628/14.

Крім того, залишаючи позовні вимоги в частині без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено, встановлений ст. 99 КАС України, строк звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з позицією Вищого адміністративного суду у постанові Пленуму від 16.03.2012 № 4 Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", під час вирішення питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду з позовами про нарахування та виплату пенсії громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, судам необхідно керуватися нормами статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до приписів статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Разом з тим, заяви про поновлення строків звернення до суду позивач не надавав, будь-яких обґрунтувань стосовно причин пропуску процесуального строку у позовній заяві, як і в апеляційній скарзі, не зазначив.

При цьому, оскільки позовні вимоги стосуються щомісячних соціальних виплат, то строк коли особа мала дізнатись про порушення своїх прав наступав по закінченню кожного календарного місяця, коли вона їх отримувала.

Позивач щомісяця отримував пенсію і підвищення до неї, тобто усвідомлював її розмір і мав можливість з'ясувати, з яких виплат вона складається. Таким чином, позивач не знав, але повинен був і міг (мав реальну можливість) знати про порушення свого права.

Правова необізнаність особи не може бути визнана поважною причиною для пропущення строку звернення до суду, як і підставою для його поновлення, оскільки закони і інші нормативно-правові акти друкуються в періодичних виданнях та є доступними необмеженому колу осіб.

Отже, враховуючи, що позивач до суду звернулася 22.01.2014, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції що з урахуванням строків звернення до суду з позовом, передбачених статтями 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, позовні вимоги, заявлені поза межами шестимісячного строку звернення до суду, а саме за період з 01.01.2014 року по 22.07.2014 року, підлягають залишенню без розгляду.

Доводи позивача з приводу того, що до вказаних правовідносин не застосовуються строки звернення до суду, встановлені ст. 99 КАС України, посилаючись на Віденську конвенцію про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду» № 334/96-ВР від 12 липня 1996 року положеннями п. п. і) п. а) ч. 1 ст. VI якої встановлено, що строк позовної давності на відшкодування ядерної шкоди, спричиненої тілесному здоров'ю, складає тридцять років з дня ядерного інциденту, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Так, норми Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 12.09.1997 року є загальними нормами права, а питання щодо визначення строків звернення до суду в порядку адміністративного судочинства з приводу оскарженню дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень регулюється спеціальними нормами, а саме положеннями ст.ст. 99, 100 КАС України.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства та ту обставину, що позивач об'єктивно знав і повинен був знати розмір отримуваної ним соціальної допомоги як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, мав можливість звернутись до суду для вирішення питання у значно коротший проміжок часу, інформація щодо діючого законодавства є загальновідомою, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про залишення позовних вимог без розгляду.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апелянтами не було надано доказів на підтвердження вимог їх апеляційних скарг, а висновки суду першої інстанції є такими, що відповідають вимогам закону і доводами апеляційної скарги не спростовуються.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області - залишити без задоволення, а постанову Тетіївського районного суду Київської області від 04 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної з моменту постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

О.М. Оксененко

Судді:

Ю.А. Ісаєнко

І.В. Федотов

.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.