Справа № 813/8627/14
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2015 року № 813/8627/14

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Бегей О.Р.,

представника позивача Цицик О.І.,

представника відповідача ОСОБА_2,

представник третьої особи не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного Управління Державної Фіскальної служби у Львівській області до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,

в с т а н о в и в:

Державна податкова інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного Управління Державної Фіскальної служби у Львівській області звернулась з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_3 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у розмірі 24610 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем, як власником транспортного засобу, відповідно до Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" не сплачено податок з власників транспортних засобів при першій реєстрації. Вказують, що платіжний документ про сплату вказаного податку відсутній, податок до бюджету не надійшов, а тому його фактично не сплачено.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві. Просила позов задовольнити повністю.

Відповідач проти заявленого позову заперечив, надав суду письмові заперечення, в котрих стверджує, що не можливо здійснити державну реєстрацію транспортних засобів без відповідної сплати податку з власників транспортного засобу. Зазначив, що 17.03.2010 року особисто реєстрував на своє ім'я автомобіль Volkswagen Т4 2001 р.в., при цьому сплатив всі необхідні податки. Йому видали всі документи. 24.03.2010 року вказаний автомобіль переобладнав з вантажного на вантажопасажирський та провів відповідну перереєстрацію, жодних претензій не було. Податок ним було сплачено в касі № 2 відділення банку в приміщенні ВРЕР ДАІ ГУ УМВСУ у Львівській області, про що йому було видано відповідну квитанцію на суму 24610 грн, яку він в подальшому передав працівнику ВРЕР разом із іншими документами. Через вісім місяців йому прийшов лист з ДПІ м. Львова про необхідність сплати податку в розмірі 24610 грн за реєстрацію вказаного вище автомобіля. В подальшому ДПІ звернулась до суду, у зв'язку з чим відповідач звернувся в правоохоронні органи для з'ясування причин ненадходження до бюджету сплаченого ним податку з власників транспортних засобів, та був визнаний потерпілим по кримінальній справі, порушені відносно службових осіб Львівського ВРЕВ УДАІ ГУМВСУ у Львівській області. З цих підстав просить в задоволені позову відмовити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ДПІ заперечив, з підстав, наведених у письмових запереченнях відповідача. Просив в задоволенні позову відмовити за його безпідставністю.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши надані суду докази в межах заявлених вимог, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що відповідач 17.03.2010 року зареєстрував автомобіль Volkswagen 2001 р.в., д.н.з. НОМЕР_1.

З матеріалів справи вбачається, що листом Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області від 31.08.2010 року вих. № 9/2074 "Щодо надання інформації про проведення першої реєстрації автомобілів ввезених на територію України" повідомив податковий орган, що громадянин ОСОБА_3, 17.03.2010 року зареєстрував транспортний засіб: автомобіль марки VOLKSWAGEN, 2001 року випуску, об'єм двигуна 2461 см3, державний номерний знак НОМЕР_1, який відповідно до ст. 2 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" є об'єктом оподаткування.

Відповідно до довідки ДПІ у Залізничному районі м. Львова від 04.11.2010 року № 30064/9/19-023/1530, кошти по податку з власників транспортних засобів від ОСОБА_3 в сумі 24 610 грн до бюджету не надходили.

З наведених причин позивач звернувся до суду про стягнення з ОСОБА_3 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у розмірі 24610 грн.

Відмовляючи в позові суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього ж Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Статтею 7 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" передбачено, що у разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з матеріалів справи підставою звернення до суду слугував лист, що надіслав Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області від 31.08.2010 року вих. № 9/2074 "Щодо надання інформації про проведення першої реєстрації автомобілів ввезених на територію України", про те що громадянин ОСОБА_3 17.03.2010 року зареєстрував транспортний засіб: автомобіль марки VOLKSWAGEN, 2001 року випуску, об'єм двигуна 2461 см3, державний номерний знак НОМЕР_1, який відповідно до ст. 2 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" є об'єктом оподаткування, у зв'язку з чим відповідачу нараховано податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів у розмірі 24610,00 грн.

Згідно довідки ДПІ у Залізничному районі м. Львова від 04.11.2010 року № 30064/9/19-023/1530, кошти по податку з власників транспортних засобів від ОСОБА_3 в сумі 24 610 грн до бюджету не надходили.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» що діяв на час виникнення спірних правовідносин надалі Закон №2181, податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

У відповідності до ст. 6 даного Закону №2181, у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

Згідно ст. 1 даного Закону, податкове повідомлення - письмове повідомлення контролюючого органу про обов'язок платника податків сплатити суму податкового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Як свідчать матеріали справи та й не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні, жодного податкового рішення органом ДПІ не виносилось, відповідно й відповідач такого не міг та не отримував, а відтак, на переконання суду у позивача відсутні правові підстави для звернення із адміністративним позовом.

Поряд з цим вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів"(чинного на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні, згідно з чинним законодавством, власні транспортні засоби, які відповідно до вимог статті 2 цього Закону, є об'єктами оподаткування.

Згідно ст. 5 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, зокрема, фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому проводиться технічний огляд.

Статтею 3 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" визначено, що перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Згідно ч. 6 ст. 5 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Згідно абз. 13 п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

З наведених норм вбачається, що безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку і такий податок сплачується до реєстрації, а не після.

В матеріалах справи відсутня квитанція про сплату податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин механізмів перед проведенням першої реєстрації в Україні.

Судом встановлено, що податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 24610 грн при реєстрації транспортного засобу на ім'я відповідача до бюджету не надійшов. Разом з тим, сам факт реєстрації підтверджується вироком Личаківського районного суду м. Львова від 13.11.2013 р. (справа № 1/463/51/13) по обвинуваченню ОСОБА_4, заступника начальника Львівського відділу реєстраційно - екзаменаційної роботи ДАІ ГУМВС України у Львівській області.

ОСОБА_4 визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України.

Як вбачається з даного вироку ОСОБА_4 неналежно виконуючи свої службові обов'язки, через несумлінне ставлення до них, упродовж грудня 2009 - березня 2010 років провів первинну реєстрацію, зокрема на ім'я відповідача 17.03.2010 року здійснено первинну реєстрацію транспортного засобу - малотонажного фургону-В марки «Volkswagen-T4», 2001р.в., № кузова НОМЕР_2, без сплати податку з власників транспортних засобів на суму 24 610 грн. Такі дії допущені службовими особами Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, які внаслідок неналежного виконання своїх службових обов'язків, несумлінного ставлення до них проводили реєстрацію без сплати податку.

Обставини, за яких ці кошти не надходили до бюджету і хто з службових осіб сприяв цьому не входить до предмету доказування в межах цієї справи.

Як також вбачається з даного вироку відповідач у даній кримінальній справі визнаний потерпілим. Доказів скасування первинної реєстрації зареєстрованого на відповідача транспортного засобу відповідним підрозділом Державтоінспекції МВС в матеріалах справи не має.

Крім того, відповідно до ст. ст. 6, 7 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" посадові особи, винні у приховуванні (неврахуванні) об'єктів оподаткування, а також у відсутності бухгалтерського обліку чи веденні його з порушенням встановленого порядку, у неподанні, несвоєчасному поданні або поданні не за встановленою формою розрахунків чи інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податку, притягаються до відповідальності відповідно до чинного законодавства.

А за таких обставин, оскільки державній реєстрації транспортного засобу передує обов'язкова процедура сплати відповідних платежів, матеріалами справи стверджується, що така первинна реєстрація транспортного засобу відбулась, така не є скасована з підстав не сплати податку відповідачем, враховуючи те, що немає доказів не сплати податку, як окрім його ненадходження до бюджету, в суду відсутні підстави для його стягнення, так як в діях відповідача немає вини, яка б полягала в несплаті цих коштів.

А тому, за даних обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 був одним із тих платників податку, які його сплатили, однак з вини службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області кошти до відповідного бюджету не надійшли.

Водночас, суд враховує положення ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, де вказано, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до вимог ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд, згідно ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи в сукупності наведені вище обставини, суд вважає доведеним сплату ОСОБА_3 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 24610 грн, а підстав для стягнення цих коштів лише з мотивів ненадходження коштів до відповідного бюджету немає, так як відповідальність за це платники податку не несуть.

Таким чином, з огляду на встановлені фактичні обставини справи та положення чинного законодавства України, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 94 КАС України, стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 27.02.2015 року.

Суддя Сидор Н.Т.