Справа № 591/6764/14-а
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 р.Справа № 591/6764/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 21.11.2014р. по справі № 591/6764/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах

про визнання нечинним рішення щодо призначення пенсії, зобов'язання призначити пенсію, здійснити виплату різниці недоотриманої суми пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах, в якому згідно уточненого позову, просив суд:

- визнати нечинним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 у 2014 році з використанням показника середньої заробітної плати (доходів) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 25.02.2014 року, відповідно до статей 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто 2011, 2012 та 2013 роки, у розмірі 3088,57 грн.;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах здійснити виплату різниці недоотриманої суми пенсії за період від дати призначення пенсії ОСОБА_1 до часу прийняття судом рішення за цим позовом.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 21.11.2014р. по справі № 591/6764/14-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано нечинним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах у 2014 p. із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні з якої сплачено страхові внески за 2007 p. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 25.02.2014 p., відповідно до ст.ст. 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, 2011, 2012, 2013 p.p. та зробити перерахунок пенсії.

Відповідач, Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах, не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з постановою суду обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 21.11.2014р. по справі № 591/6764/14-а, прийняти нову постанову, якою в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивачка з 27.11.2001 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сумах ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності (а.с.26-27). У зв'язку з досягненням 55 річного віку позивач 25 лютого 2014 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах із заявою про переведення його вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с. 24). З травня 2014 року позивач одержує пенсію за віком на пільгових умовах, призначену йому відповідачем у розмірі 1398,28 грн. (а.с. 25).

08.08.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Урядового контактного центру з усною заявою щодо обчислення його пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії тобто за 2011, 2012 та 2013 роки, про що зазначено у ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

19.08.2014 року листом Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повідомило, що розмір його пенсії обчислений вірно, при цьому для обчислення пенсії використана середня заробітна плата в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік, а саме 1197,91 грн. (а.с.6).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення до відповідача із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах 25.02.2014 року, ОСОБА_1 мав більше 12 років страхового стажу, а тому відповідач при переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах повинен був застосувати середню заробітну плату (дохід) з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що коли особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною 2 статті 40 Закону для призначення пенсії.

При цьому, законодавець не висуває жодної вимоги не лише до безперервності роботи, але і до її тривалості також. Положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містять жодної вимоги до того, який саме час повинна продовжувати працювати особа після призначення їй пенсії по інвалідності для того, щоб при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовувалася середня заробітна плата (дохід), визначена частиною 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії.

Між тим, пунктом 3 частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для застосовування середньої заробітної плати (доходу), визначеної частиною 2 статті 40 цього Закону для призначення пенсії при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком встановлено мінімально необхідний страховий стаж, який особа зобов'язана набути після призначення їй пенсії по інвалідності, а саме не менш як 24 місяці.

Для застосовування середньої заробітної плати (доходу), визначеної частиною 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком необхідно, щоб особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати будь-який час та набула не менше 24 місяців страхового стажу.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу з 27.11.2001 року встановлено ІІ групу інвалідності у зв'язку з професійним захворюванням. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», весь час перебування на інвалідності у зв'язку з професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових у мовах і в пільгових розмірах.

Після призначення вказаної пенсії ОСОБА_1 продовжував працювати котельником у ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» до 03.12.2001 року, про що свідчить запис у трудовій книжці (а.с. 48-50).

Колегія суддів зазначає, що на момент звернення ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах 25.02.2014 року із заявою про переведення його пенсії по інвалідності на пенсію за віком па пільгових умовах, позивач мав більше 12 років страхового стажу.

Таким чином, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при переведенні вперше ОСОБА_1 25.02.2014 року з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах повинно було застосувати середню заробітну плату (дохід), визначену частиною 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії), оскільки з матеріалів справи встановлено, що після призначення пенсії по інвалідності 27.11.2001 року позивач продовжував працювати до 03.12.2001 року та набув більше 12 років страхового стажу.

Колегія суддів вважає, що відповідач неправильно застосував п. 3 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», фактично встановлюючи нові обов'язки, а саме зобов'язання особи, яка вперше переводиться з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, працювати не менше 24 календарних місяців для застосування середньої заробітної плати (доходу), визначеної частиною 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не враховуючи положення п.4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Обчислення розміру пенсії позивача з використанням середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік, не має під собою правового обґрунтування. Відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень, чим порушив положення статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише па підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, вірно вирішив справу по суті, ухваливши рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Довід апеляційної скарги, що лист від 19.08.2014 року Головного управління Пенсійною фонду України в Сумській області не є рішенням суб'єкта владних повноважень і не може бути оскаржений, колегія суддів не приймає, оскільки з матеріалів справи встановлено, що позивач не оскаржував лист Головного управління Пенсійною фонду України в Сумській області від 19.08.2014 року, в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, на підставі яких можна було б встановити факт оскарження саме цього листа. Позивачем було оскаржене рішення про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах у 2014 році з використанням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Зарічного районного суду м. Суми від 21.11.2014р. по справі № 591/6764/14-а суд дійшов вірних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 21.11.2014р. по справі № 591/6764/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.
Повний текст ухвали виготовлений 19.02.2015 р.