Справа № 302/1289/14-а
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Справа № 876/11285/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області на постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення Управління пенсійного фонду України в Міжгірському районі та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до УПФ України в Міжгірському районі Закарпатської області про визнання протиправною відмову в перерахунку пенсії щодо врахування в заробіток при призначенні пенсії державного службовця матеріальних доплат на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати і зобов'язання перерахувати - розмір пенсії із внесенням до суми заробітної плати для обчислення пенсії вказаних виплат згідно довідки від 03.02.2014 р. № 103-03, виданої за місцем праці Міжгірським районним центром зайнятості, починаючи з 18.09.2014 р.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 21.08.2009 р. вона одержує пенсію згідно з ст. 37 Закону України «Про державну службу», яка призначена на підставі довідки № 1153-03 від 15.09.2009 р. виданої за місцем праці позивачки з УПФ України в Міжгірському районі, виходячи з таких складових заробітної плати: посадовий оклад, доплата за ранг та надбавка за вислугу років у розмірах, що виплачувались на день звільнення з роботи; середньомісячна сума надбавок за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи та премій, нарахований за останні 24 місяці перед виходом на пенсію. 18.09.2014 р. позивачка звернулась до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії, подавши довідку від 03.02.2014 р. № 103-03, виданою за формою, затвердженою ПФУ згідно постанови № 5-1 від 14.02.2011 р. з відображенням сум матеріальної допомоги та сум індексації заробітної плати. На це звернення відповідач повідомив, що підстав для перегляду розміру пенсії не має. Позивачка вважає, що відповідач безпідставно не включив у розрахунок розміру пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення і для вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати, оскільки з цих сум нараховано і сплачено страхові внески і збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Позивачка зіслалась на норми ст.ст. 33, 37 ЗУ «Про державну службу», ст.ст. 41, 46 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і висновки Верховного Суду України в постановах від 20.02.2012 р. у справі № 21- 430а11 і від 28.05.2013 р. у справі № 21-97а13) і просить суд визнати відмову відповідача неправомірною і зобов'язати перерахувати розмір пенсії з включенням до суми заробітної плати, матеріальних допомог на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації з 18.09.2014 р. з урахуванням довідки від 03.02.2014 р. № 103-03.

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2014 року - позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з врахуванням у розмір заробітної плати для обчислення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1, починаючи з 18.09.2014 року з врахуванням в суму заробітку для обчислення пенсії при індексації заробітної плати, матеріальних допомог на оздоровлення і для вирішення соціально-побутових питань згідно довідки Міжгірського районного центру зайнятості № 103-03 від 03.02.2014 року.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працювала державним службовцем і з 21.08.2009 р. одержує пенсію згідно з ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Згідно з довідки № 103-03 від 03.02.2014 р., виданої за місцем праці Міжгірським районним центром зайнятості ОСОБА_1 нараховувалась матеріальна допомога на оздоровлення і для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати. З даних виплат нараховувався та стягувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с. 18-20).

Згідно ст.37 Закону України «Про державну службу», пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених норм свідчить, що матеріальна допомога на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця.

Частиною 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються усі види оплати праці, на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку.

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати , що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція із спірного питання висловлена Верховним Судом України у постановах від 20.02.2013 р. і від 28.05.2013 р. Ці рішення Верховного Суду України прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Відтак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 197, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області - залишити без задоволення, а постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2014 року у справі №302/1289/14-а, 2-а/302/97/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Гулид Р.М.

Судді : Затолочний В.С.

Кузьмич С.М.