Справа № 2а-16299/10/0470
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Київ К/800/9712/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2011р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013р. у справі № 2а-16299/10/0470 за позовом ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до Дніпропетровської митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення, та стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось з позовом, в якому, з урахуванням уточнень до позову, просило:

- визнати нечинним рішення Дніпропетровської митниці про визначення митної вартості товарів № 113000006/2010/000323/1 від 28.04.2010р.,

- скасувати видану Дніпропетровською митницею картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №113050000/0/00501 від 28.04.2010р.,

- повернути з Державного бюджету України в особі Головного управління Державного казначейства у Дніпропетровській області на користь публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» кошти на відшкодування шкоди у вигляді надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 12 335,53 грн.,

- повернути з Державного бюджету України в особі Головного управління Державного казначейства у Дніпропетровській області на користь публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» кошти на відшкодування шкоди у вигляді надмірно сплаченого ввізного мита у розмірі 2 937,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2011р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013р., в задоволенні позову відмовлено.

На постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2011р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013р. надійшла касаційна скарга "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12.02.2010р. між відкритим акціонерним товариством «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та фірмою GB Limited», м.Лондон, Великобританія укладено зовнішньоекономічний контракт № 0212 - SG02/10 від 12.02.2010 року, згідно з умовами якого Постачальник зобов'язався здійснити поставку товару Позивачу, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити товар на умовах, вказаних у Специфікаціях до Контракту.

28.04.2010р. для здійснення митного контролю та митного оформлення декларантом Позивача була подана вантажна митна декларація (далі - ВМД) №113050000/2010/003369, відповідно до якої для проведення Відповідачем-1 митного оформлення було подано вантаж -цегла вогнетривка: - Nо.12 АLКО-72М (ВМІСТ АL203-72,9%, SIO2-25,15%, FЕ2O3-1,5%) - 2736 шт. ВОГНЕТРИВКІСТЬ: 1700 град.с; No.29 АLКО-72М (ВМІСТ АL203-72,9%, SIO2-25,15%, FЕ2O3-1,5%) - 176 шт. ВОГНЕТРИВКІСТЬ: 1700 град.с. Характеристика: металургійні фасонні матеріали з високим вмістом АL203. Виробником заявлено «RЕFRАКО S.R.О.», Словаччина.

Декларантом (позивачем) за вищезазначеною ВМД був обраний та заявлений метод визначення митної вартості № 1.

Оскільки на підставі інформаційної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДМСУ було проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості товарів, що вже оформлені та виявилося, що заявлена ціна вантажу цегли вогнетривкої - 1, 11 EUR (1, 45 дол. США) за кг є нижчою ніж цегла вогнетривка цього ж виробника, цієї ж марки, що ввозилася на митну територію України, митним органом відповідно до положень абзацу 2 статті 265 Митного кодексу України та п. 11 Порядку декларування № 1766 у декларанта запрошено додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: прайс-лист фірми-виробника товару; 2) калькуляцію фірми - виробника товару; 3) копію ВМД країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертами організаціями.

Декларанта ознайомлено з цим записом під підпис, однак останнім було надано лише: прайс-лист на 2010 рік, копія експортної ВМД країни відправлення та листи, які містять комерційні пропозиції перед укладенням контракту. Інших запропонованих декларанту документів надано не було.

28.03.2010 р. Криворізькою митницею було прийнято рішення про визначення митної вартості товарів № 113000006/2010/000323/1, на підставі якого 28.04.2010р. оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 113050000/0/00501, в якій зазначено, що товари не підлягають митному оформленню з причини коригування митної вартості митним органом.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу України від 17.11.2002р. (далі - МК України) митна декларація - письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення.

Згідно зі ст. 86 МК України митна декларація приймається та реєструється митним органом у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 265 МК митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу.

Виходячи із зазначеного, колегія суддів вважає, що у разі незгоди Митниці із митною вартістю імпортованого товару, вона відповідно до вимог статті 266 МК зобов'язана провести процедуру консультацій, у ході яких мала б дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів, при цьому кожний наступний метод застосовується у разі неможливості застосування попереднього із наведенням відповідних аргументів.

У випадку якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Аналізуючи матеріали справи колегією суддів встановлено, у митниці виникли обґрунтовані сумніви у достовірності заявленої митної вартості товару в зв'язку з чим і були витребувані додаткові документи.

Обов'язок суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності подати додаткові документи на вимогу митного органу встановлений ч.2 ст. 264 Митного кодексу України, а також пунктом 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1766 від 20.12.2006р. За ст. 267 МК України перший метод визначення митної вартості може бути використаний лише за умови, якщо дані, заявлені декларантом, підтверджені документально та є достовірними.

За змістом ст. 267 МК України перший метод визначення митної вартості може бути використаний лише за умови, якщо дані, заявлені декларантом, підтверджені документально та є достовірними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766 затверджений Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження, яким визначено, що визначення митної вартості - сукупність дій, які вчиняються декларантом та/або митним органом з метою визначення вартості товарів відповідно до положень МК України та інших нормативно - правових актів.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що для заявлення митної вартості товарів, визначеної за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідно до статті 267 Митного кодексу України подається декларація митної вартості за формою згідно з додатком 1.

Згідно п. 7 Порядку для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Відповідно до ст. 88 Митного Кодексу України декларант зобов'язаний надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур.

При цьому, в рамках положень п.11 Порядку №1766, для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Зокрема, для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: - договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; - рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); - відповідна бухгалтерська документація; - ліцензійний чи авторський договір (контракт); - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; - калькуляція фірми - виробника товару; - копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем, - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; - сертифікат про походження товару; - відомості про якісні характеристики товару; - інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини. Декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

Якщо декларантом не надані в установлений законодавством термін вищезазначені додаткові документи або якщо він відмовився від їх надання, то митний орган відповідно до статті 265 МКУ, п.14 Порядку №1766, визначає митну вартість товарів на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судами попередніх інстанцій, надані декларантом документи (прайс-лист на 2010 рік, копія експортної ВМД країни відправлення та листи) у підтвердження митної вартості товару не підлягають застосуванню за наступних підстав.

Так, наданий декларантом Позивача документ „Копія експортної ВМД країни відправлення" таким не є, оскільки наданий декларантом документ називається „Документ контролю доставки вантажу при ввезенні" (додається), а не „Експортна ВМД країни відправлення". Даний довід Відповідача - 1 підтверджується графою 44 ВМД від 29.04.2010 № 113050000/2010/003448 (наявна в матеріалах справи), яка засвідчує той факт, що під час проведення Відповідачем - 1 митного оформлення на підставі скоригованої митної вартості „Копія експортної ВМД країни відправлення" не надавалася, оскільки класифікаційні коди документів, наведених у графі 44 вищезазначеної ВМД, не містять класифікаційного коду документів „9610", під яким зашифровано документ „Копія вантажної митної декларації іноземної країни". Слід зазначити, що класифікаційні коди зазначені у Класифікаторі документів, який затверджено наказом ДМСУ від 12.12.2007 № 1048 „Про затвердження відомчих класифікаторів з питань митної статистики, які використовуються в процесі оформлення митних декларацій, і порядку їх ведення.

До цього ж, наданий декларантом Позивача документ - „Документ контролю доставки вантажу при ввезенні" № ЕХ00056006 вказує: - про доставку до кордону іншого товару - „KOLAS 130.50", який 28.04.2010 за ВМД №113050000/2010/003369 до митного оформлення не заявлявся; - на невідповідність вимогам п.12 Порядку 1766, а саме: не містить перекладу державною мовою, що в свою чергу унеможливлює з'ясування даних, зазначених у ньому, його копія недоброякісна та не придатна до використання, з його граф не вбачаються загальна вартість товару, грошова одиниця вартості товару, а також умови поставки товару. Відсутність наведених параметрів виключає можливість проведення перевірки посадовою особою Митниці під час проведення митного оформлення товару, тобто порівняти всі параметри з умовами зовнішньоекономічного контракту № 0212-SG02/10 від 12.02.2010р.

Наданий декларантом Позивача прайс-лист на 2010 рік, не є прайс-листом фірми - виробника товару („REFRAKO S.R.O.", Словаччина), який запитувався митним органом у момент встановлення митної вартості товару, а є прайс-листом фірми продавця („Alderston GB Limited", Великобританія), тому не може вважатися додатково наданим документом, який, в свою чергу, також оформлений з порушенням вимог пункту 12 Порядку 1766, а саме: на прайс-листі відсутні: вихідний номер і дата відправлення та засвідчувальний підпис головного бухгалтера підприємства, так як по своїй суті прайс-лист є документом, що стосується вартісних та якісних характеристик товару і повинен мати підписи відповідних посадових осіб.

Надана декларантом позивача комерційна пропозиція не може підтверджувати митну вартість товару, оскільки являє собою переписку перед укладенням контракту.

Враховуючи зазначене, позивачем не виконані вимоги ч. 2 ст. 88 Митного кодексу України, відповідно до якої декларант зобов'язаний надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур, та ч. 2 ст. 264 Митного кодексу України, згідно з якою, у разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що для підтвердження митної вартості Криворізькою митницею проведено консультацію з декларантом, з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості.

З рішення про визначення митної вартості товару вбачається, що митницею обґрунтовано застосовано шостий (резервний) метод визначення вартості товарів.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" відхилити, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2011р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: