Справа № 826/253/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 березня 2015 року 09:58 № 826/253/15

за позовом Інституту фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова НАН України
до Державної фінансової інспекції в м.Києві
про визнання нечиними окремих положень рішення
Суддя: Кротюк О.В.

Секретар судового засідання: Семенченко Р.О.

Обставини справи:

Інститут фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова НАН України (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної фінансової інспекції у м. Києві (надалі - відповідач, Інспекція) про визнання нечинними окремих положень вимоги відповідача від 02.10.2014 №26-032-14-14/12392, які викладені в пунктах 6 та 7 (далі - оскаржуване рішення).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що пункти 6, 7 рішення Державної фінансової інспекції у м. Києві від 02.10.2014 №26-032-14-14/12392, яким встановлено наявність порушень не базуються на вимогах законодавства, а отже і наявність останнього є помилковим висновком відповідача.

Відповідач проти позову заперечив усно.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

Державною фінансовою інспекцією в місті Києві на підставі п. 2.1 Плану контрольно - ревізійної роботи Держфініспекції України на II квартал 2014 року проведено ревізію фінансово - господарської діяльності Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова НАН України за період з 01.01.2010 по 01.06.2014, якою встановлено порушення фінансово - бюджетної дисципліни, які відображені в акті ревізії від 05.09.2014 №032-30/3021.

Так, за наслідком встановлених порушень, відповідачем сформовано вимогу №26-032-14-14/12392 від 02.10.2014. Оскаржуваними пунктами вказаної вимоги зазначено «В Інституті за період з 01.01.2010 по 01.06.2014 відбувалася підготовка наукових кадрів (здобувачів наукового ступеня кандидата наук) понад державне замовлення, без укладання договорів 2 здобувачів з інших установ на підставі заяв на зарахування, що є порушенням п.6 ч.1 ст.7, ч.3 ст.56 Бюджетного кодексу України, ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, п. 4 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 № 309, п. 10 Переліку платних послуг, які можуть надаватися бюджетними науковими установами, затверджених постановою: Кабінету Міністрів України від 28.07.2003 № 1180, що призвело до недоотримання коштів спеціального фонду Інституту за вказаний період на загальну суму 18,57 тис. грн. та завдало Інституту матеріальної шкоди (збитків) на вищезазначену суму.

В ході ревізії матеріальну шкоду (збитки) на суму 18,57 тис. грн. не відшкодовано, у зв'язку з чим вимагаємо:

- забезпечити стягнення на користь Інституту коштів в сумі18,57 тис. грн. у разі неможливості стягнення коштів відшкодувати завдану матеріальну шкоду (збитки) за рахунок винних осіб у порядку встановленому законодавством України». (п. 6 вимоги).

Пунктом 7 оскаржуваної вимоги встановлено наступне: «в період з 01.01.2010 по 01.06.2014 в Інституті відбувався захист 8 кандидатських, 1 докторської дисертацій та здача 15 кандидатських іспитів особами з інших установ та здобувачами наукового ступеня, понад державне замовлення Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова НАН України на безоплатній основі, що є порушенням п. 11 Переліку платних послуг, які можуть надаватися бюджетними науковими установами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2003 №1180, Наказу Вищої атестаційної комісії України, Міністерства праці та соціальної політики України від 29.10.2010 №696/345 "Про затвердження Норм оплати праці офіційних опонентів" та призвело до недоотримання коштів спеціального фонду Інституту за період з 01.01.2010 по 01.06.2014 на загальну суму 14,41 тис. грн., чим завдано Інституту матеріальної шкоди (збитків).

В ході ревізії матеріальну шкоду (збитки) на суму 14,41 тис. грн. не відшкодовано, у зв'язку з чим вимагаємо:

- забезпечити стягнення на користь Інституту коштів в сумі 14,41 тис. грн. у разі неможливості стягнення коштів відшкодувати завдану матеріальну шкоду (збитки) за рахунок винних осіб у порядку встановленому законодавством України.

З вказано судом вбачається, що п. 6, 7 оскаржуваної вимоги стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю.

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцію та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначено Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» №5463-VI від 16.10.2012 ( далі - Закон №5463-VI)

Так, відповідно до ст. 2 вказаного закону, головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

В той же час, п. 7 ст. 10 Закону №5463-VI встановлює, що орган державного фінансового контролю має право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно Положення про державні фінансові інспекції у районах, містах та міжрайонні, об'єднані в районах та містах державні фінансові інспекції, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.10.2011 N 1236, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.10.2011за № 1213/19951 (далі - Положення) Державна фінансова інспекція в м. Києві здійснює контроль, зокрема: за цільовим використанням коштів державного і місцевих бюджетів; складанням бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету (п. 4.2 Положення).

Державна фінансова інспекція в м. Києві відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходи щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, у тому числі порушує питання щодо звернення до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п. 4.3 Положення).

Згідно п. 6.3 Положення Державна фінансова інспекція для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства. При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (п. 6.18 Положення).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п. 10 ст. 10 Закону №5463-VI).

Окрім того, вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Вказана правова позиція підтверджена, зокрема, постановою Верховного суду України від 15.04.2014 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/38655037).

Частина 1 ст. 244-2 КАС України встановлює, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З огляду на те, що оскаржувані пункти рішення стосуються відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, в той час як вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги і не є обов'язковими до виконання, суд зазначає, що останні не несуть юридичного наслідків для позивача, а тому не порушують його прав та інтересів.

За таких обставин, враховуючи всі обставини в справі та приймаючи до уваги рішення Верховного суду України, суд дійшов до висновку про відмову у задоволені адміністративного позову.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають судовий збір не відшкодовується.

Керуючись ст. ст. 9, 69-71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 КАС України та набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Кротюк

дата складання та підписання повного тексту рішення 03.03.2015