Справа № 718/158/15-а
Суддя: Мізюк В. М.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2015 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді Мізюка В.М. при секретарі Константинник М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області про скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області про скасування постанови про накладення штрафу, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 січня 2015 року УПФ в Кіцманському районі отримало постанову відповідача від 25 грудня 2014 року про накладення штрафу у розмірі 1700 гривень, за невиконання рішення суду №718/1892/14 від 20 листопада 2014 року. Вважає постанову незаконною з тих підстав, що державним виконавцем не з'ясовано тих обставин, що судове рішення виконано в повному обсязі і про даний факт було повідомлено листом від 19 грудня 2014 року ВПВР УДВС ГУЮ у Чернівецькій області, де зазначено інформацію про виконання виконавчого провадження по даній справі та що проведено перерахунок згідно постанови Кіцманського районного суду. А підставою для накладення штрафу є невиконання, та не надання підтверджуючих документів про повне фактичне виконання боржником виконавчого листа, а тому просив позов задовольнити.

Представник позивача подав письмове клопотання про підтримання заявлених вимог та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, про що свідчить розписка, не повідомивши причини неявки та не подавши заяви про розгляд справи у його відсутності, що є підставою для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14.08.2014 року у справі № 718/1892/14-а зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, як державному службовцю на виконання вимог ст.37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року, ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року, додатково включивши до заробітку для обчислення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 1768 гривень, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в сумі 5362,16 гривень, індексацію в сумі 6995,25 гривень; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі виплатити на користь ОСОБА_1 суми пенсійних виплат за останні шість місяців, що передують зверненню до суду, а саме: за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2014 року, які не були сплачені у зв'язку з неврахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014 року постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14.08.2014 року у справі № 718/1892/14-а залишено без змін.

Постановою від 05.12.2014 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області Саінчуком Є.В. відкрито виконавче провадження за № 45713273 за виконавчим листом № 718/1892, виданого 20.11.2014 року.

У зв'язку з невиконанням вищевказаного судового рішення постановою від 25.12.2014 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області Саінчуком Є.В. на управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі накладено штраф у розмірі 1700 гривень.

Вважаючи вказану постанову державного виконавця неправомірною, управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі оскаржило її в судовому порядку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На органи Державної виконавчої служби покладено функції з примусового виконання рішень. Примусове виконання судового рішення передбачає вчинення державним виконавцем ряду процесуальних та виконавчих дій, прийняття певних рішень, які можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

В силу ч.1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписи частин 1, 2 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" визначають, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

З системного аналізу положень Закону України "Про виконавче провадження" суд приходить до висновку, що особливістю виконання рішень суду у немайнових спорах є те, що виконати дії або утриматися від їх вчинення повинен особисто боржник. При цьому єдиним доказом виконання рішення суду, предметом якого є немайнові вимоги, може бути підтвердження боржником та/або стягувачем виконання рішення суду.

Відповідно до статті 89 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Обов'язковість судових рішень безпосередньо закріплена в Конституції України та не потребує додаткового закріплення у судовому рішенні.

У відповідності до частини 5 статі 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно статті 255 КАС України постанова або ухвала яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Умисне невиконання службовою особою вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, являється ознакою складу злочину передбаченого статтею 382 КК України як невиконання судового рішення.

Приписами статті 19 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі.

Статтею 46 зазначеної Конвенції передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Надаючи правову оцінку доводам позивача з приводу того, що Пенсійний фонд є органом виконавчої влади, реалізація нормативних приписів та програм якого здійснюється шляхом фінансування виплат за рахунок чітко визначених прибутковою частиною бюджету Пенсійного фонду джерел і відповідно до конкретних напрямків витратної частини бюджету Пенсійного фонду відповідно до конкретних напрямків витратної частини бюджету Пенсійного фонду України, а виплата штрафу призведе до нецільового використання коштів Пенсійного фонду, суд вважає такі доводи необґрунтованим, оскільки посилання на виключне використання коштів за призначенням не може бути підставою для запобігання відповідальності за невиконання обов'язкового до виконання на всій території України рішення суду.

Суд приймає до уваги також те, що згідно роз'яснень пункту 20 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

При розгляді справи встановлено, що відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, водночас останнім доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу, відтак підстави для її скасування відсутні.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи викладене, ст. ст. 19, 124 Конституції України, ст. ст. 19, 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 6, 11, 75, 89 Закону України "Про виконавче провадження", керуючись ст.ст. ст.ст. 9, 11, 86, 160, 161, 162, 255 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову управління Пенсійного фонду України у Кіцманському районі Чернівецької області - відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: