Справа № 826/19350/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 лютого 2015 року № 826/19350/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1
до Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області
прозобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області в якому просить зобов'язати Реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області здійснити державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0192 площею 0,7354 га сільськогосподарських угідь (ріллі) для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області прийнято протиправне рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, яким позивачу відмовлено у реєстрації права власності на земельну ділянку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що рішення державного реєстратора є незаконним, порушує права позивача на реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,7354 га, в адміністративних межах Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Представник відповідача в судове засідання 29.01.2014року не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень з приводу заявленого позову не подав.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1, а також ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 являються спадкоємцями ОСОБА_5 за законом, в установленому законом порядку, прийняли спадщину, та відповідно отримали Свідоцтва про право на спадщину за законом, за реєстровими номерами: 2-4249, 2-4244, - 16.12.2005 року та 2-2507 та 2-2510 - 09.09.2006 року.

Розпорядженнями Києво-Святошинської державної адміністрації Київської області від 27 березня 2007 року № 188, від 30 липня 2007 року № 434 та № 490 позивачу та іншим спадкоємцям було виділено в натурі (на місцевості) 5 земельних ділянок. Рішенням VIII сесії V скликання Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12 липня 2007 року була виділена в натурі (на місцевості) 1 земельна ділянка.

На підставі цих розпоряджень та рішення виготовлено державні акти на право власності спадкоємців на вказані земельні ділянки в рівних частках. В державних актах зазначено, що кожен зі спадкоємців має право на 1/4 частину кожної з цих земельних ділянок.

За результатами розгляду Апеляційним судом Київської області апеляційної скарги на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 грудня 2013 року, винесено ухвалу від 04.03.2014 року якою рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 грудня 2013 року скасовано, провадження закрито, а по справі затверджено мирову угоду

Відповідно до змісту затвердженої мирової угоди позивачу у власність виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0192 площею 0,7354 га сільськогосподарських угідь (ріллі) для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Право власності інших спадкоємців на цю земельну ділянку припинено. П'ять інших земельних ділянок виділені в натурі (на місцевості) у спільну часткову власність решті спадкоємців.

Позивачем 25 квітня 2014р. було подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №12675215 до Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області та зареєстровано дану заяву у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.04.2014 12:37:47 за реєстраційним номером 6398584, а саме, реєстрацію права власності на 1 частку земельної ділянки, що розташована : Київська області, Києво-Святошинський район, с./рада Тарасівська, кадастровий номер земельної ділянки :010030192

Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Білоус Н.В. Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області від 16.05.2014року № 13110030 позивачу відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки встановлено, що подані заявником документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документами , що їх посвідчують, а саме : надана заявником ухвала апеляційного суду Київської області у справі № 369/1779/13-ц від 04.03.2014року не містить визнання права власності на земельну ділянку.

Позивач не погоджується із рішенням державного реєстратора щодо відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, вважає його необґрунтованим та надуманим у зв'язку із чим просить суд зобов'язати Реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області здійснити державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0192 площею 0,7354 га сільськогосподарських угідь (ріллі) для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначає Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація) це - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до визначених ст.8 Закону № 1952-IV повноважень, орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч.1).

Повноваження державного реєстратора встановлені п. 2 ч.2 ст.9 Закону № 1952-IV, до яких, зокрема, входить: прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Умови та порядок здійснення реєстрації прав на нерухоме майно встановлені Порядком КМ України, від 17 жовтня 2013 р. № 868 " Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" (надалі по тексту Порядок № 868).

Згідно п. 8 Порядку № 868, для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Заява подається окремо щодо кожного об'єкта нерухомого майна. У разі коли право власності на житловий будинок, будівлю або споруду набувається одночасно з набуттям у відповідної заінтересованої особи речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові одну заяву щодо таких об'єктів. У разі проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію права власності на таке майно та заяву про державну реєстрацію речового права, що є похідним від права власності.

Згідно із ст. 19 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: 1) встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; 2) рішень судів, що набрали законної сили; 3) ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; 4) накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; 5) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 6) інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; 7) договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

У відповідності до п. 37 Порядку № 868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень встановлений ч. 1 ст.15 Закону № 1952-IV та полягає в наступному: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Пунктом 13 Порядку №868, передбачено, що Заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита. У разі коли заінтересована особа відповідно до закону звільнена від сплати державного мита та/або плати за надання витягу з Державного реєстру прав, документ про сплату державного мита та/або документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, не подаються. Подання заявником документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, не в повному обсязі не є підставою для відмови у прийнятті заяви. Орган державної реєстрації прав, нотаріус не приймає заяву в разі відсутності документа, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документа про сплату державного мита, крім випадків, передбачених абзацом другим цього пункту.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем до державної реєстраційної служби разом із заявою про реєстрацію за нею права власності на 1 частину земельної ділянки розташованої в Київській області, Києво-Святошинський район, с./рада Тарасівська, кадастровий номер земельної ділянки :010030192, подано судове рішення, № 369/1779/13-ц видане 04.03.2014р. Апеляційним судом Київської області.

З аналізу вище зазначених норм законів та матеріалів вбачається, що Позивачем було подано у відповідності до законодавства весь пакет документів, який потрібно для здійснення реєстраційних дій.

Згідно п. 15 Порядку № 868, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Виключний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно визначено у частині 1 статті 24 Закону № 1952-IV, а саме : 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5 1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5 2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5 3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5 4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5 5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5 6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Проте, як вбачається із спірного Рішення № 13110030 від 16.05.2014р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, державному реєстратору була не зрозуміла резолютивна частина Рішення Апеляційного суду Київської області від 04 березня 2014р. по справі №369/1779/13-ц, яким затверджено мирову угоду між позивачем, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, при цьому, із змісту такого вбачається, що державним реєстратором не визначено якому пункту частини 1 статті 24 Закону не відповідають подані позивачем документи на реєстрацію прав та їх обтяжень.

Разом з тим, відповідно до змісту резолютивної частини ухвали Апеляційного суду Київської області у справі № 369/1779/13-ц від 04.03.2014року, вбачається, що суд затвердивши мирову угоду між позивачем, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, виділив в натурі (на місцевості) земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0192 площею 0,7354 га, сільськогосподарських угідь (ріллі) для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Тарасівської сільської ради Києво - Святошинського району Київської області у власність ОСОБА_1, при цьому припинив право спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на земельну ділянку, яка виділена у власність ОСОБА_1, а саме на земельну ділянку : кадастровий номер :01:003:0192 площею 0,7354 га, сільськогосподарських угідь (ріллі) для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що незрозумілий з точки зору державного реєстратора зміст рішення суду (резолютивна частина Ухвали Апеляційного суду Київської області від 04 березня 2014р. по справі №369/1779/13-ц) не є підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а тому рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області від 16.05.2014року № 13110030 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, не ґрунтується на нормах чинного законодавства є протиправним, підлягає скасуванню, а заявлений ОСОБА_1 позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірне рішення відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч.3 ст.2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Керуючись положеннями статей 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Зобов'язати Реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області здійснити державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0192 площею 0,7354 га сільськогосподарських угідь (ріллі) для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук