Справа № 593/1692/14-а
Суддя: Німко Н. П.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/593/2/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2015 р. м.Бережани

В складі:

Головуючого судді Німко Н.П.

При секретарі судового засідання Олексів О.Б.

З участю:

Позивача ОСОБА_1

Представника відповідача Пляцко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бережани Тернопільської області справу адміністративного провадження за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області, де згідно уточнених позовних вимог просив суд визнати незаконною відмову відповідача Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області в призначенні йому (позивачу), як трактористу-машиністу пенсії зі зменшенням пенсійного віку, згідно п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язати відповідача Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області призначити йому (позивачу), як трактористу-машиністу пенсію зі зменшенням пенсійного віку, згідно п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати його звернення до відповідача, тобто з 21 липня 2014 року. В обґрунтування позову загалом послався на те, що відповідач відмовив йому у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, безпідставно мотивуючи відсутністю документальних даних про те, що селянська спілка «Батьківщина» є правонаступником колгоспу «Золоте руно», та що агрофірма «Світанок» є правонаступником селянської спілки «Батьківщина», а також відсутністю документальних даних про те, що він був зайнятий у вищезазначених господарствах протягом повного польового періоду з 1975 року по 2010 рік.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, просить його задовольнити. В обґрунтування заявлених вимог дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

В судовому засіданні представник відповідача позову не визнала в повному обсязі, просить в його задоволенні відмовити за необґрунтованістю заявлених вимог. В обґрунтування заперечень проти позову дала пояснення, які за своїм змістом є аналогічними письмовим запереченням. Поряд з цим, представник відповідача в судовому засіданні визнала та не заперечила достовірність записів у трудовій книжці позивача. Визнала, що за таких обставин спірний характер роботи позивача може бути підтверджений показами свідків.

Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, допитавши в судовому засіданні свідків, всебічно дослідивши та перевіривши подані сторонами докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного.

Вiдповiдно до ч.1,2 ст.2 Кодексу адмiнiстративного судочинства України, завданням адмiнiстративного судочинства є захист прав, свобод та iнтересiв фiзичних осiб, прав та iнтересiв юридичних осiб у сфері публiчно-правових відносин вiд порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових i службових осiб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числi на виконання делегованих повноважень.

До адмiнiстративних судiв можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездiяльнiсть суб'єктів владних повноважень, крiм випадків, коли щодо таких рiшень, дій чи бездiяльностi Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.2 Розділу XV Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування та п. «в» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року (з наступними змінами та доповненнями), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком трактористи-машиністи незалежно від місця останньої роботи, які були безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Пунктом 1 Роз'яснення Міністерства соціального забезпечення від 20.01.1992 року «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції у колгоспах, радгоспах та на інших підприємствах сільського господарства» передбачено, що до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться робітники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт у рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року і станом на 20 липня 2014 року, тобто на час звернення до відповідача із заявою про призначення згаданого виду пенсії та на день розгляду справи в суді, мав та має вік понад 55 років, що відповідає вимогам ст. 13 ч.1 п. «в» Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 20 липня 2014 року звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу.

Згідно атестату НОМЕР_2 виданого 28 серпня 1975 року Підгаєцьким СПТУ-10 ім. Топоркова, позивач ОСОБА_1 здобув освіту по спеціальності тракторист-машиніст третього класу.

Із відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1, заведеної 10 травня 2004 року на позивача ОСОБА_1 вбачається, що 02 травня 1975 року позивач прийнятий трактористом-механізатором в колгосп «Радянська Україна», який 12 серпня 1977 року перейменований у колгосп «Золоте Руно», а 12 червня 1993 року перейменований у селянську спілку «Батьківщина», яка 03 вересня 1996 року перейменована у агрофірму «Світанок», яка в подальшому 05 лютого 2000 року перейменована у ТзОВ «Світанок» і з 08 лютого 2001 року її назва - приватне виробниче агропромислове підприємство «Світанок», в якому позивач й працював до 15 листопада 2005 року.

Отже, загальний стаж позивача згідно записів у його трудовій книжці складає понад 25-ть років, а стаж роботи трактористом - машиністом - більше 20-ти років. Зазначені факти стороною відповідача не заперечено.

Згідно із ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначеній нормі відповідає п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для визначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1996 року. Частиною 1 пункту 3 зазначеного Порядку встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неточні записи за періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За правилами ч.1 ст.101 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій,окремих осіб, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, даною нормою закону фактично визначено, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії за обставин, коли перевіркою встановлено факт роботи трактористом - машиністом.

Позивач у справі подав належно оформлені довідки та трудову книжку, що підтверджують його трудовий стаж.

Як встановлено в судовому засіданні, фактичною причиною відмови позивачу у задоволенні його заяви про призначення пенсії стала відсутність підтверджуючих документів про його ( позивача) безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції, яка видається підприємством, на якому працював позивач.

Однак, як вважає суд, відповідач помилково прийшов до висновку, що відсутність таких документів є достатньо обґрунтованою підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах, оскільки неможливість отримання документів про безпосередню зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції у зв'язку з відсутністю таких відомостей за місцем роботи позивача, встановлено та підтверджено в судовому засіданні

Пунктом 18 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Як зазначено вище, особами, які приймають участь у справі визнано та не заперечено, що підприємство у якому працював позивач, за вищевказаний період неодноразово перейменовувалося, офіційні документи про такі всі перейменування не збереглися, і за таких обставин спірний характер роботи позивача може бути підтверджений показами свідків.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він працював головним інженером тракторної бригади в колгоспі «Радянська Україна». Пояснив, що колгосп «Радянська Україна» було перейменовано у колгосп «»Золоте Руно», а потім у селянську спілку «Батьківщина», яка потім також була перейменована в агрофірму «Світанок, яка в свою чергу змінила свій статус на товариство з обмеженою відповідальністю «Світанок», а згодом на приватне виробниче агропромислове підприємство «Світанок». Доповнив, що дійсно, в період з 1975 року по 2008 рік він працював разом із позивачем ОСОБА_1 який виконував сільськогосподарські роботи як тракторист машиніст повний польовий період.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що в період з 1981 року по 2002 рік він працював разом із позивачем в тракторній бригаді у колгоспі «Золоте Руно», який потім став селянською спілкою «Батьківщина», яка потім була перейменована в агрофірму «Світанок, яка в свою чергу змінила свій статус на товариство з обмеженою відповідальністю «Світанок», а згодом на приватне виробниче агропромислове підприємство «Світанок». Підтвердив, що він та позивач працювали повний польовий період безпосередньо на тракторах, виконували різного характеру сільськогосподарські роботи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він у 1986 році очолив колгосп «Золоте Руно», який був згодом перейменований у селянську спілку «Батьківщина». Пропрацював у даному колгоспі вісім років, а саме до 1993 року. Позивач в цей період також працював у колгоспі, як тракторист-механізатор і був зайнятий повний польовий період.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що у 1980 році прийшла на роботу техніком-будівельником в колгосп «Золоте Руно» і працювала там по 2010 рік. В цей період там працював і позивач по справі. Даний колгосп спочатку було перейменовано у селянську спілку «Батьківщина», яка була перейменована в агрофірму «Світанок», яка в свою чергу змінила свій статус на товариство з обмеженою відповідальністю «Світанок», а згодом на приватне виробниче агропромислове підприємство «Світанок». Доповнила, що ОСОБА_1 увесь цей період був зайнятий у цьому підприємстві протягом повного польового періоду, працюючи трактористом.

Сторона відповідача покази вищезгаданих свідків не заперечила й визнала як правдиві та достовірні.

Отже, факт роботи позивача трактористом та його безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції за період з 1975 по 2010 роки доведено у судовому засіданні показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 , ОСОБА_7

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутність документів, які підтверджують перейменування підприємства в якому працював позивач та його безпосередню зайнятість у цьому підприємстві як тракториста повний польовий період не може бути підставою для відмови у реалізації позивачем його конституційного права на соціальний захист, оскільки такі обставини виникли не з вини позивача, а виключно з вини адміністрації підприємств, де він працював.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивач набув права на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 розділу 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справ керувався принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при вирішенні питання щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення» та вищезазначеними підзаконними нормативно-правовими актами.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту і повинні бути відновлені шляхом задоволення даного позову, а саме - визнання судом неправомірними дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язання відповідача призначити позивачу ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах згідно п. «в» ч. 1ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення за призначенням пенсії.

На підставі вищевикладеного керуючись ст.ст. 11, 18, 71, 86, 158, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 13, 56, 62, 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 18 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993, № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1.

Визнати незаконною відмову відповідача Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області у призначенні та виплаті позивачу ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Зобов»язати відповідача Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області призначити з 21 липня 2014 року та виплатити позивачу ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст..13 п. «в» Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського Апеляційного Адміністративного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається у письмовій формі протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко