Справа № 808/7800/13-а
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/7800/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Проценко О.А. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів

за позовом

до відповідача

про

Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод»

Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначив, що чинним законодавством не встановлено зв'язок між датою складення податкової накладної та датою її отримання, натомість чітко передбачено, що право на податковий кредит виникає з дати отримання податкової накладної. Позивачем порушено строк, встановлений абазом 3 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, яким передбачено, що у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної. Відповідач вказує, що первинне формування податкового кредиту за податковими накладними не повинно перевищувати 365 днів з моменту складення таких накладних.

Позивачем надані письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він вказує, що у межах строку, який визначений п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, Приватним акціонерним товариством «Запорізький електровозоремонтний завод» включено до податкового кредиту за серпень 2011 року суму податку на додану вартість на підставі податкових накладних від ТОВ «ВКФ Локомотив», які зазначені в акті перевірки. Позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а оскаржувану постанову суду першої інстанції – без змін.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін оскаржувану постанову суду.

У судовому засіданні, заслухавши пояснення представників сторін по справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, 21 листопада 2012 року посадовою особою податкового органу проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за серпень 2011 року Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод», результати якої оформлено актом №500/25-0/01056273 від 21 листопада 2012 року.

Висновками акту перевірки встановлено заниження суми податкового зобов’язання, виявленої в уточнюючому розрахунку з ПДВ за серпень 2011 року та відповідальність платника, передбачену пунктом 123.1 статті 123 розділу Податкового кодексу України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що спірні правовідносини, які виникли між податковим органом та платником податків, опосередковані нормами Податкового кодексу України.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивач, віднісши 26 жовтня 2012 року до складу податкового кредиту серпня 2011 року суми податку на додану вартість за вищевказаними податковими накладними, складеними ТОВ «ВКФ «Локомотив», з огляду на те, що вказані дії було здійснено поза межами встановленого податковим законодавством строку, не скористався правом, передбаченим п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України щодо можливості, у випадку невключення у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суми податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, включити таку суму до податкового кредиту протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

За таких обставин, вказані суми податку на додану вартість не можна вважати правомірно віднесеними до податкового кредиту.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання позивача та суду першої інстанції на вищевказані норми статті 50 Податкового кодексу України виходячи з такого.

Згідно пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Правила щодо дати виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту містяться у пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, згідно із яким такою датою вважається дата тієї події, що відбулась раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов’язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

У відповідності до пункту 201.10 статті 200 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із наведеного вбачається, що уточнюючий розрахунок може лише змінювати показники звітності в частині податкових зобов’язань та податкового кредиту, які попередньо вже були задекларовані платником податку, в строк 1095 днів. Однак первинне формування податкового кредиту за податковими накладними не повинно перевищувати 365 днів з моменту складення таких накладних.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6, пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

За приписами п. 56.1 ст. 56 Податкового Кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Із вказаної постанови суду вбачається, що відповідачем не доведено фактів порушень, які слугували підставою для визначення позивачу сум грошового зобов'язання за основним платежем, відсутні підстави і для нарахування на суму такого зобов'язання штрафних (фінансових) санкцій.

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів – задовольнити частково.

Позов – задовольнити частково.

В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу – з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова