Справа № 806/4542/14
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року Житомир справа № 806/4542/14

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Капинос О.В., суддів: Попової О.Г., Токаревої М.С.,

за участю секретаря Барібан А.І.,

представника позивача Костіна М.К.,

представників відповідача Зеленової Л.В., Власюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Червоненський завод продтоварів" до Державної фіскальної служби України про скасування рішення №000288 від 05.09.2014 р.,

встановив:

Державне підприємство "Червоненський завод продтоварів" звернулося до суду з позовом, в якому просить скасувати рішення №000288 від 05.09.2014 року винесене Державною фіскальною службою України №000288 від 05.09.2014 року про застосування фінансових санкцій у розмірі 11742112,91 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що до Державного підприємства "Червоненський завод продтоварів" за порушення встановленого порядку відпуску спирту - відсутність відмітки про погодження відпуску компоненту моторного палива альтернативного (КМПА) шляхом проставляння штампа "Виїзд дозволено" та особистого підпису представника органу державної податкової служби на товарно-транспортній накладній Державною фіскальною службою України винесено рішення №000288 від 05.09.2014 року про застосування фінансових санкцій у розмірі 11742112,91 грн. Вважає, що рішення винесено з грубим порушенням чинного законодавства і підлягає скасуванню, виходячи з того, що компонент моторного палива альтернативного не відноситься до підакцизних товарів та не підлягає під дію Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року № 481, а тому жодних зобов'язань зі сплати фінансових санкцій у позивача не виникає. Крім того, згідно експертної довідки Київської обласної Торгово-промислової палати №К-064 від 06.09.2010 року компонент моторного палива альтернативного відповідає коду: - антидетонатори, антиоксиданти, інгібітори смолоутворення, загусники, антикорозійні препарати та інші готові присадки, добавки до для нафтопродуктів (включаючи бензин) або для інших рідин, які використовуються з тією самою метою, що і нафтопродукти: антидетонатори, інші. Оскільки Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року № 481 не здійснює регулювання виробництва та обігу компоненту моторного палива альтернативного, відтак до позивача не можуть бути застосовані санкції передбачені вказаним Законом.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, з мотивів викладених у письмовому запереченні, просив в позові відмовити. Зокрема вказав, що згідно Наказу Державної фіскальної служби України № 9 від 14.01.2015 року оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій від 05.09.2014 року № 000288 скасовано як таке, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства у частині заповнення форми рішення. Тому, у зв'язку з відсутністю предмету спору просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.07.2014 року працівниками Андрушівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на виконання наказу від 16.07.2014 року № 290 було проведено фактичну перевірку щодо дотримання вимог чинного законодавства у сфері виробництва і обігу підакцизних товарів на Державному підприємстві "Червоненський завод продтоварів".

У ході проведення перевірки було виявлено порушення ст. 229 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, в частині відвантаження спирту (КМПА) з акцизного складу без податкового векселя на суму податку, нарахованого на обсяг спирту (сума акцизного податку 4596524,74 грн.) та ст. 230 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, п. 2.4. Порядку роботи представників органів державної податкової служби на акцизних складах та податкових постах затвердженого наказом ДПА України від 11.01.2011 року № 14 "Про затвердження Порядку роботи представників органів державної податкової служби на акцизних складах та податкових постах" в частині реалізації КМПА в кількості 51588,44 кг. (що становить 6530,18 дал) без дозволу представника ДПС на акцизному складі шляхом проставляння штампу "Виїзд дозволено" та особистого підпису. Крім того, порушено п.2.1 Розпорядження Міністерства доходів і зборів України від 01.07.2014 року № 141-р "Про порядок контролю під час відвантаження спирту етилового з акцизного складу" в частині реалізації КМПА в кількості 51588,44 кг. (що становить 6530,18 дал) здійснена: без надання контрольному посту на акцизному складі підтверджуючих документів про сплату акцизного податку, або копії податкового векселя на суму податку нарахованого на обсяг реалізованого КМПА, без розрахунку акцизного податку виходячи з фактично отриманої кількості КМПА, без акта про відвантаження та приймання КМПА за формою П-24, затвердженого наказом Мінагрополітики від 13.04.2009 року № 264, про що складено акт № 2/21/00374663 від17.07.2014 року (а.с. 129-134).

На підставі акту про результати фактичної перевірки № 2/21/00374663 від 17.07.2014 року та на підставі ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року № 481 до Державного підприємства "Червоненський завод продтоварів" за порушення встановленого порядку відпуску спирту - відсутність відмітки про погодження відпуску компоненту моторного палива альтернативного (КМПА) шляхом проставляння штампа "Виїзд дозволено" та особистого підпису представника органу державної податкової служби на товарно-транспортній накладній Державною фіскальною службою України було винесено рішення №000288 від 05.09.2014 року про застосування фінансових санкцій у розмірі 11742112,91 грн. (а.с. 24-25).

Також судом встановлено, що Наказом Голови Державної фіскальної служби України № 9 від 14.01.2015 року, оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій від 05.09.2014 року № 000288 скасовано як таке, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства у частині заповнення форми рішення (а.с. 210).

Разом з тим, Державною фіскальною службою України 14.01.2015 року прийнято рішення № 000316 про застосування фінансових санкцій до ДП "Червоненський завод продтоварів" у розмірі 11742112,91 грн., на підставі акту фактичної перевірки від 17.07.2014 р. № 2/21/00374663 за ті ж самі порушення (а.с. 217).

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В той же час кінцевою метою адміністративного судочинства, як це випливає із змісту ч.1 ст.2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Наведена процесуальна норма кореспондується з положеннями частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, в силу вимог якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1).

Правовий акт індивідуальної дії є актом органів державної влади та посадових осіб, що встановлює, змінює або припиняє права та обов'язки певної особи (певного кола осіб), а також створює правила поведінки, передбачені для разового застосування. Обов'язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, як правового акта індивідуальної дії є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, зокрема обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов'язків.

Таким чином, властивостями оскаржуваності наділені лише ті правові акти, які створюють реальні правові наслідки для цієї особи, впливають на стан її суб'єктивних прав і обов'язків.

З огляду на викладене, оскільки оскаржуване рішення № 000288 від 05.09.2014 року є правовим актом індивідуальної дії та на час розгляду справи є скасованим, а тому не відповідає критерію юридичної значимості, не створює для позивача жодних правових наслідків, не є діючим (в подальшому діючим буде рішення Державної фіскальної служби України № 000316 від 14.01.2015 року, яке позивачем не оскаржується), відповідно вимога про його скасування є безпредметна, а тому задоволенню не підлягає.

Суд звертає увагу на те, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав через скасування вже скасованого рішення не забезпечує їх реального захисту і є неактуальним, оскільки його дія нівельована самим суб'єктом владних повноважень.

Посилання позивача на те, що усунення для нього несприятливих наслідків можливе лише в такий спосіб захисту є недоведеним.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з аналізу положень чинного законодавства, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України-,

постановив:

В позові Державного підприємства "Червоненський завод продтоварів" до Державної фіскальної служби України про скасування рішення №000288 від 05.09.2014 р. відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.В. Капинос

Судді О.Г. Попова

М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 17 лютого 2015 р.