Справа № 808/6888/14
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року 13:00Справа № 808/6888/14 ДО/808/459/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Чернової Ж.М.

за участю секретаря судового засідання Батигіна О.В.

представників:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача: Воронкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до: Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області

про: визнання недійними рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області (надалі - відповідач або ДПІ у м.Краматорську), у якому просить суд: 1) визнати недійсним (скасувати) Рішення про застосування фінансових санкцій прийняте 18.03.2014 відповідачем №/5211/10/05-15-17-03 на суму 8352,00грн.; 2) визнати недійсним (скасувати) Рішення про застосування штрафних фінансових санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.03.2014 №/5187/10/05-15-17-03 на загальну суму 8767,93грн., з яких: 8032,21грн. - основний платіж, 735,72грн. - штрафні санкції; 3) визнати недійсним (скасувати) податкове повідомлення-рішення форма «Р» з податку на доходи фізичних осіб від 18.03.2014 №/5189/10/05-15-17-03 на загальну суму 4037,36грн. у тому числі: 3229,89грн. - за основним платежем та 807,47грн. - штрафні (фінансові) санкції; 4) визнати недійсним (скасувати) податкове повідомлення-рішення форма «Р» з податку на додану вартість від 18.03.2014 №/5188/10/05-15-17-03 на загальну суму 73251,00грн., у тому числі: 48834,00грн. - за основним платежем та 24417,00грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Позивачем у позові зазначено, що на підставі акту перевірки від 27.02.2014 за №225/05-17-03- відповідачем 18.03.2014 прийняті: Рішення про застосування фінансових санкцій №/5211/10/05-15-17-03; Рішення про застосування штрафних фінансових санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №/5187/10/05-15-17-03; податкове повідомлення-рішення форма «Р» з податку на доходи фізичних осіб №/5189/10/05-15-17-03; податкове повідомлення-рішення форма «Р» з податку на додану вартість №/5188/10/05-15-17-03. Виходячи з приписів п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України позивач наполягає, що податковим органом у Акті наведені усі необхідні документи, що свідчать про правомірність віднесення до витрат господарської діяльності витрат на сплату процентів по банківському кредиту, витрат на придбання ліцензій для продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, інших, на загальну суму 26945,93грн., і висновок про заниження доходу, що підлягає оподаткуванню є, на його думку, протиправним. Податковим органом у акті перевірки наведені усі необхідні документи, що свідчать про придбання ФОП ОСОБА_4 автомобіля (основного фонду) та використання його у господарської діяльності, у т.ч. договір, податкові накладні, документи про сплату вартості автомобіля та інші первинні документі. Посилаючись на приписи п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.193.1 ст.193 Податкового кодексу України, позивачем до складу податкового кредиту у податкових деклараціях з ПДВ за травень 2012 року у сумі 6392,00грн., за червень 2012 року у сумі 22500,00грн., за липень 2012 року у сумі 19617,00грн. (загалом 48509,00грн.) цілком правомірно включено суму ПДВ, сплачену в ціні придбання автомобілю. Відповідно до «Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок та моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок», затверджених 07.09.1998 постановою Кабінету Міністрів України №1388 транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами. Посилаючись на приписи ст.51, ч.1ст.52 ЦК України, ст.ст.42, 52, ч.2 ст.128 ГК України позивач наполягає, що придбаний автотранспортний засіб є основним засобом, тому податковий кредит був сформований вірно.

У судовому засіданні 11.12.2014 представник позивача звернувся з клопотанням про відкликання позовної заяви в частині скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 18.03.2014 №/5211/10/05-15-17-03 на суму 8352,00грн., в інший частині позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Представником відповідача подано до суду письмові заперечення, в яких зазначено, що документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_4 проведена з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиного внеску) за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013. За результатами документальної планової виїзної перевірки складений акт від 27.02.2014 №225/05-15-17-03-. За результатами документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_4 встановлені наступні порушення: 1) п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, самозайнятою особою ОСОБА_4 у періоді з 01.01.2011 по 31.12.2013, облік доходів та витрат у книзі обліку доходів вівся неналежним чином, для яких законами України встановлено обов'язкову форму обліку, а саме: до книги обліку доходів включені перекручені дані про суми витрат пов'язаних з веденням господарської діяльності; 2) п.138.1 ст.138, пунктів 177.2, 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями: самозайнятою особою ОСОБА_4 до податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2011 рік, 2012 рік, за 2013 рік включені перекручені дані про суми витрат, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, належного до сплати до бюджету всього на суму 3979,89 гривен, у тому числі за 2011 рік на суму 1166,21 гривен, за 2012 рік на суму 1906,04 гривен, за 2013 рік на суму 907,64 гривен; 3) п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»: занижена база нарахування єдиного внеску всього на загальну суму 26945,93 грн., у тому числі за 2011 рік на суму 7774,73 грн., за 2012 рік на суму 12706,95 грн., за 2013 рік на суму 6464,25 грн., що призвело до заниження єдиного внеску всього на загальну 9862,21 грн., у тому числі за 2011 рік на суму 2845,55 грн., за 2012 рік на суму 4650,74 грн., за 2013 рік на суму 2365,92 грн.; 4) п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.193.1 ст.193 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 49025,00грн., у тому числі за травень 2012 року у сумі 6392,00грн., за червень 2012 року у сумі 22500,00грн., за липень 2012 року у сумі 19617,00грн., листопаді 2012 року у сумі 325,00грн., за лютий 2013 року у сумі 191,00грн., та завищено податок на додану вартість на суму 191,00грн., у тому числі за березень 2013 року у сумі 191,00грн. Самозайнятою особою ОСОБА_4 до складу витрат безпідставно віднесено витрати на придбання ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту) та роздрібної торгівлі тютюновими виробами та витрати на погашення суми сплачених відсотків користування кредитом. З 06.08.2011 для фізичних осіб-підприємців склад витрат безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів був змінений, і за цими змінами вартість ліцензій та суми сплачених відсотків за користування кредитом більше не мають включатися приватними підприємцями до складу витрат, оскільки такі витрати не є витратами операційної діяльності підприємця. До 05.08.2011 включно, фізичні особи-підприємці мали можливість включати до складу витрат документально підтверджені витрати, що включаються до витрат виробництва (обігу) згідно з розділом III Податкового кодексу України. У порушення п.138.1 ст.138, пунктів 177.2, 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_4 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік, за 2012 рік, за 2013 рік включені перекручені дані про суми витрат, що призвело до завищення витрат у 2011 році, у 2012 році, у 2013 році. Встановлено заниження ФОП ОСОБА_4 чистого оподатковуваного доходу, що є базою оподаткування для нарахування єдиного внеску, що призвело до заниження єдиного внеску. У порушення п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI занижена база нарахування єдиного внеску за 2011 рік, за 2012 рік, за 2013 рік, що призвело до заниження єдиного внеску за 2011 рік, за 2012 рік, за 2013 рік. Придбаний ФОП ОСОБА_4 легковий автомобіль Santa Fe знаходиться у приватній власності громадянки ОСОБА_4 та зареєстрований ВРЕР м.Краматорська при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, як за громадянкою України, але включений до податкового кредиту фізичної особи-підприємця. На думку відповідача, до податкового кредиту фізичної особи-суб'єкта господарювання, платника ПДВ, можливе включення сум ПДВ, нарахованих (сплачених) у зв'язку з придбанням, основних фондів (легковий автомобіль Santa Fe), за умови використання таких товарів і послуг в оподатковуваних операціях у межах їх господарської діяльності та наявності документального оформлення та підтвердження відповідних витрат та відображення їх бухгалтерському та податковому обліку, а також за умови реєстрації такого транспортно засобу на фізичну особу-підприємця. Аналізом транспортування ТМЦ (навантажувальних та розвантажувальних робіт) встановлено, що транспортні перевезення здійснювалися транспортними засобами постачальників, орендованим транспортом (ГАЗ 2705), з використанням праці оформлених належним чином найманих осіб, що підтверджено первинними документами наданими ФОП ОСОБА_4 для проведення документальної перевірки. З наведених підстав ФОП ОСОБА_4, на думку відповідача, не має права включати до складу витрат вартість придбаного легкового автомобіля Santa Fe.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представників позивача, заперечення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд з'ясував наступне.

Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: 84323, АДРЕСА_1 та має ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість НОМЕР_2 позивач зареєстрована як платник податку на додану вартість, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1.

У період з 03.02.2014 по 20.02.2014 посадовими особами ДПІ у м.Краматорську проводилась документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податків за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013. За результатами перевірки складений акт №225/05-15-17-03- від 27.02.2014.

У висновках акту перевірки №225/05-15-17-03- від 27.02.2014 зазначено наступні порушення: 1) п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, самозайнятою особою ОСОБА_4 у періоді з 01.01.2011 по 31.12.2013, облік доходів та витрат у книзі обліку доходів вівся неналежним чином, для яких законами України встановлено обов'язкову форму обліку, а саме: до книги обліку доходів включені перекручені дані про суми витрат пов'язаних з веденням господарської діяльності; 2) п.138.1 ст.138, пунктів 177.2, 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями: самозайнятою особою ОСОБА_4 до податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2011 рік, 2012 рік, за 2013 рік включені перекручені дані про суми витрат, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, належного до сплати до бюджету всього на суму 3979,89 грн., у тому числі за 2011 рік на суму 1166,21 гривен, за 2012 рік на суму 1906,04 гривен, за 2013 рік на суму 907,64 гривен; 3) п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»: занижена база нарахування єдиного внеску всього на загальну суму 26945,93 грн., у тому числі за 2011 рік на суму 7774,73 грн., за 2012 рік на суму 12706,95 грн., за 2013 рік на суму 6464,25 грн., що призвело до заниження єдиного внеску всього на загальну 9862,21 грн., у тому числі за 2011 рік на суму 2845,55 грн., за 2012 рік на суму 4650,74 грн., за 2013 рік на суму 2365,92 грн.; 4) п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.193.1 ст.193 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 49025 грн., у тому числі за травень 2012 року у сумі 6392 грн., за червень 2012 року у сумі 22500 грн., за липень 2012 року у сумі 19617 грн., листопаді 2012 року у сумі 325 грн., за лютий 2013 року у сумі 191 грн., та завищено податок на додану вартість на суму 191 грн., у тому числі за березень 2013 року у сумі 191 грн.

Результатом розгляду відповідачем акту перевірки №225/05-15-17-03- від 27.02.2014 стало прийняття 18.03.2014:

1) Рішення про застосування штрафних фінансових санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №/5187/10/05-15-17-03 на загальну суму 8767,93 грн., з яких: 8032,21 грн. - основний платіж, 735,72 грн. - штрафні санкції;

2) податкове повідомлення-рішення форма «Р» з податку на доходи фізичних осіб №/5189/10/05-15-17-03 на загальну суму 4037,36 грн. у тому числі: 3229,89 грн. - за основним платежем та 807,47 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

3) податкове повідомлення-рішення форма «Р» з податку на додану вартість №/5188/10/05-15-17-03 на загальну суму 73251,00 грн., у тому числі: 48834,00 грн. - за основним платежем та 24417,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

1. З'ясовуючи підстави для прийняття 18.03.2014 ДПІ у м.Краматорську податкового повідомлення-рішення №/5189/10/05-15-17-03 з податку на доходи фізичних осіб судом встановлено наступне.

ФОП ОСОБА_5 до податкового органу подано Декларацію про доходи за 2011 рік, Податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік. При розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб позивач, як фізична особа-підприємець, яка перебуває на загальній системі оподаткування до складу витрат віднесла витрати, поне сені при придбанні ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту) та роздрібної торгівлі тютюновими виробами у 2011 році у сумі 7774,73 грн. та у 2012 році у сумі 9999,96 грн.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, у редакції, чинній на момент оподаткування спірних правовідносин).

Відповідно до п.177.3 ст.177 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент оподаткування спірних правовідносин) для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг). Як з'ясовано судом і не заперечується сторонами позивач зареєстрована як платник податку на додану вартість.

06.08.2011 набрав чинності Закон України №3609-VI від 07.07.2011 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» пунтом 71 якого, у статті 177 Податкового кодексу України пункт 177.4 викладено у такій редакції: «177.4. До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу».

Отже, на момент декларування позивачем результатів господарської діяльності за 2011 рік та у 2012 році п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України мав саме таку редакцію: до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

У п.138.1 ст.138 розділу ІІІ Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Суд бере до уваги, що абз.2 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України застосовується з першого числа звітного (податкового) місяця, у якому набирає чинності Закон України №3609-VI від 07.07.2011 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України».

Відповідно до пп.«ж» пп.138.10.6 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до складу інших витрат включаються: інші витрати звичайної діяльності (крім фінансових витрат), не пов'язані безпосередньо з виробництвом та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема: ж) витрати на придбання ліцензій та інших спеціальних дозволів (крім тих, вартість та строк використання яких відповідають ознакам, встановленим для основних засобів розділом I цього Кодексу, та підлягають амортизації у складі нематеріальних активів), виданих державними органами для провадження господарської діяльності, в тому числі витрати на плату за реєстрацію підприємства в органах державної реєстрації, зокрема в органах місцевого самоврядування, їх виконавчих органах, у тому числі витрати на придбання ліцензій та інших спеціальних дозволів на право здійснення за межами України вилову риби та морепродуктів, а також надання транспортних послуг.

Звідси, позивач будучи фізичною особою-підприємцем на загальній системі оподаткування помилково включила до витрат операційної діяльності - витрати на придбання ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту) та роздрібної торгівлі тютюновими виробами у 2011 році у сумі 7774,73 грн. та у 2012 році у сумі 9999,96 грн.

Крім того, ФОП ОСОБА_5 до податкового органу подано Податкові декларації про майновий стан і доходи за 2012, 2013 роки. При розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб позивач, як фізична особа-підприємець, яка перебуває на загальній системі оподаткування до складу витрат віднесла витрати на погашення суми сплачених відсотків за користування креди том по договору кредитної лінії №2/2012 від 31.07.2012: у 2012 році - у сумі 2706,99 грн., у 2013 році - у сумі 6464,25 грн.

Відповідно до пп.138.10.5 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до складу інших витрат включаються: фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями та фінансовою орендою) та інші витрати підприємства в межах норм, встановлених цим Кодексом, пов'язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку).

Звідси, позивач будучи фізичною особою-підприємцем на загальній системі оподаткування помилково включила до витрат операційної діяльності - витрати на погашення суми сплачених відсотків за користування креди том по договору кредитної лінії №2/2012 від 31.07.2012: у 2012 році - у сумі 2706,99 грн., у 2013 році - у сумі 6464,25 грн.

Судом досліджено розрахунок податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та штрафних санкцій, згідно якого відповідачем суми штрафної санкції розраховані відповідно до абз.1 п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України - 25% суми визначеного податкового зобов'язання за періоди 2011-2013 років, що не суперечить, на думку суду приписам п.11 підрозділу 10 розділу ХІХ Податкового кодексу України. Аналогічна правова позиція викладена у Листі Вищого адміністративного суду України (вих.№2198/11/13-11 від 24.11.2011).

Враховуючи обставини справи та надані позивачем до суду документи, суд приходить до висновку про порушення ФОП ОСОБА_5 вимог п.138.1 ст.138, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України. Отже, прийняття ДПІ у м.Краматорську 18.03.2014 податкового повідомлення-рішення №/5189/10/05-15-17-03 з податку на доходи фізичних осіб є обґрунтованим.

2. Відповідно до п.1, 4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту); (…); 4) фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Як зазначено у ч.4 ст.5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) обов'язки платників єдиного внеску виникають: у осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, п'ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»; у осіб, зазначених в абзацах четвертому, шостому та сьомому пункту 1, пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - з початку провадження відповідної діяльності; у осіб, зазначених у пунктах 2, 3, 6, 7 та 8 частини першої статті 4 цього Закону, - з дня укладення трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору.

Отже, ФОП ОСОБА_5 є платником збору єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно з п.1, п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; 4) подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Як зазначено у п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), єдиний внесок нараховується: 2) для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). До членів сімей фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, належать дружина (чоловік), батьки, діти та інші утриманці, які досягли 15-річного віку, не перебувають у трудових або цивільно-правових відносинах з такою фізичною особою-підприємцем, але спільно з ним провадять підприємницьку діяльність і отримують від цього частину доходу.

Оскільки ФОП ОСОБА_5 порушено вимоги п.138.1 ст.138, пунктів 177.2, 177.4 ст.177 Податкового кодексу України то позивачем, відповідно, занижена база нарахування єдиного внеску, встановлена п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (за 2011 рік на суму 7774,73 грн., за 2012 рік на суму 12706,95 грн., за 2013 рік на суму 6464,25 грн.), що призвело до заниження єдиного внеску: за 2011 рік на суму 2845,55 грн., за 2012 рік на суму 4650,74 грн., за 2013 рік на суму 2365,92 грн., а всього на загальну суму 9862,21 грн.

Судом досліджено Розрахунок єдиного внеску та штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Згідно з п.3 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Враховуючи обставини справи та досліджені судом документи, суд приходить до висновку про доведеність відповідачем порушення ФОП ОСОБА_5 вимог п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Звідси, прийняття ДПІ у м.Краматорську 18.03.2014 Рішення про застосування штрафних фінансових санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №/5187/10/05-15-17-03 є обґрунтованим.

3. Як зазначено у пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Як, зокрема, зазначено у п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності.

Згідно приписів п.198.2. ст.198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

У п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як вказано у п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Згідно з п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Як зазначено у акті перевірки №225/05-15-17-03- від 27.02.2014 і не заперечується сторонами ФОП ОСОБА_4 протягом лютого 2013 року та березня 2013 року на адресу ТОВ «Важмашбуд» виписані наступні податкові накладні: №19 від 05.02.2013 на суму 400,0 грн., у тому числі ПДВ 66,67 грн., за мінеральну воду; №17 від 28.02.2013 на суму 375,50 грн., у тому числі ПДВ 62,58 грн., за миючі засоби; №18 від 28.02.2013 на суму 770,0 грн., у тому числі ПДВ 128,33 грн., за миючі засоби. Відповідно до реєстрів отриманих та виданих податкових накладних, податкових декларацій з податку на додану вартість за лютий 2013 року, за березень 2013 року ФОП ОСОБА_5 по ТОВ «Важмашбуд» у лютому 2013 року до складу податкових зобов'язань у податковій декларації з ПДВ віднесено суму ПДВ у розмірі 66,67 грн., у березні 2013 року до складу податкових зобов'язань у податковій декларації з ПДВ віднесено суму ПДВ у розмірі 190,91 грн. Виходячи з вищевикладеного, у порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу встановлено заниження податкових зобов'язань з ПДВ на загальну суму 191,00грн., у тому числі за лютий 2013 року у сумі 191,00грн., та завищення податкових зобов'язань з ПДВ на загальну суму 191,00грн., у тому числі за березень 2013 року у сумі 191,00грн.

Крім того, у акті перевірки №225/05-15-17-03- від 27.02.2014 зазначено і не заперечується сторонами, що ФОП ОСОБА_4 у періоді з 01.01.2011 по 31.12.2013 здійснювала операції, які звільняються від оподаткування, відповідно до п.197.1.25 ст.197 Податкового кодексу України, а саме: постачання (передплати) періодичних видань друкованих засобів масової інформації та книжок (крім ви дань еротичного характеру), учнівських зошитів, підручників та навчальних посібників вітчизняного виробни цтва, словників українсько-іноземної або іноземно-української мови, доставки таких періодичних видань д хованих засобів масової інформації на митній території України. Перевіркою книги обліку розрахункових операцій, касових стрічок, книг обліку доходів та витрат, пер винних банківських документів, за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 наданих ФОП ОСОБА_4 для перевірки, податкових декларацій з ПДВ встановлено, що ФОП ОСОБА_4 отримані грошові кошти за реалізацію газет (друкованих засобів масової інформації) на суму 19733,48 грн., які не включені до реєстрів виданих податкових накладних та не включені до об'єктів поставки в податкових деклараціях з ПДВ за період з січня 2011 року по листопад 2013 року, що не призвело до заниження податкового зобов'язання з ПДВ належного до сплати до бюджету.

Серед іншого у акті перевірки №225/05-15-17-03- від 27.02.2014 зазначено і не заперечується сторонами, що ФОП ОСОБА_4 до складу податкового кредиту у податкових деклараціях з податку на додану вартість за листопаді 2012 року віднесено податок на додану вартість на загальну суму 325,00грн. не підтверджену податковими накладними, що призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 на загальну суму 325,00грн., у тому числі за листопад 2012 року у сумі 325,00грн. ФОП ОСОБА_4 до складу податкового кредиту віднесено суми податку на додану вартість у листопаді 2012 року на адресу ТОВ «ПФ «Виола» у сумі 1950,54грн., у тому числі ПДВ - 325,09грн. сплачених підприємцем у жовтні 2012 року. ФОП ОСОБА_4 не підтверджено право на податковий кредит у листопаді 2012 року у сумі 325,00грн.

Позивачем не надано до суду належних доказів у спростування вказаних порушень податкового законодавства

Також, у акті перевірки №225/05-15-17-03- від 27.02.2014 зазначено і не заперечується сторонами, що ФОП ОСОБА_4 у ТОВ «Алекс Схід» придбаний легковий автомобіль Santa Fe (12mу) 7m 22 CRD Impress AT, отримані податкові накладні: від 24.05.2012 №188/2 на суму 135000,00грн., у тому числі ПДВ 22500,00грн.; від 15.05.2012 №102/2 на суму 1000,00грн., у тому числі ПДВ 166,67грн.; від 25.05.2012 №198/2 на суму 37350,00грн., у тому числі ПДВ 6225,00грн.; від 05.06.2012 №23/2 на суму 70000,00грн., у тому числі ПДВ 11666,67грн.; від 07.06.2012 №39/2 на суму 47700,00грн., у тому числі ПДВ 7950,00грн. ФОП ОСОБА_4 до складу податкового кредиту віднесено вартість придбаного легкового автомобіля Santa Fe (12my) 7m 22 CRD Impress AT, який знаходиться у приватній власності громадянки ОСОБА_5 Вказаний легковий автомобіль зареєстрований ВРЕР м.Краматорська при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області за громадянкою ОСОБА_4

Відповідач, посилаючись на приписи п.1 та п.2 ст.325 Цивільного кодексу України, вважає, що суб'єктом права власності законодавством визначається фізична особа, яка може бути влас ником будь-якого майна, крім майна, яке не може знаходитись взагалі у власності фізичної особи. Відповідач вважає, що такий суб'єкт права власності як фізична особа-підприємець не відокремлюється. Враховуючи те, що суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець не веде бухга лтерський облік та не може бути власником нерухомою або рухомого майна, а придбання, спорудження, будівництво такого майна суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою підприємцем, який зареєстрований платником ПДВ, може здійснюватись ним виключно як фізичною особою, то право на податковий кредит за операцією з придбання, спорудження, будівництва зазначеного майна не виникає. Через вказані причини, на думку ДПІ у м.Краматорську, у порушення п.198.1, 198.2, 198.3 ст.198, п.193.1 ст.193 Податковою кодексу України ФОП ОСОБА_4 до складу податкового кредиту у податкових деклараціях з ПДВ за травень, червень, липень 2012 року включено суму ПДВ всього на суму 18509,00грн. сплачений в ціні придбання легкового автомобіля Santa Fe (12my) 7m 22 CRD Impress AT, у тому числі у травні 2012 року у сумі 6392 грн., у червні 2012 року у сумі 22500,0грн., у липні 2012 року у сумі 19617,00грн.

Судом досліджено Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: автомобіля Hyundai Santa Fe (12my) 7m 22 CRD Impress AT за ОСОБА_4; договір купівлі-продажу №120515 від 15.05.2012 з додатками №1,2 до них; податкові накладні, платіжні документи, тощо.

Представниками позивача подані до суду подорожні листі службового легкового автомобіля, документи щодо списання пального на автомобіль Hyundai Santa Fe (12my) 7m 22 CRD Impress AT, інвентарну картку обліку основних засобів (форми №ОЗ-6) на вказаний автотранспортний засіб, наказ про введення цього автотранспортного засобу в експлуатацію від 08.06.2012.

Відповідно до ч.1 ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючі господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством (ч.1 ст.55 Господарського кодексу України).

Як зазначено у ч.2 ст.55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно приписів ч.4 ст.55 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності, права господарського відання, права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції у цьому Кодексі та інших законах.

Таким чином, позивач будучи фізичною особою-підприємцем на загальній системі оподаткування є суб'єктом господарювання яка реалізує свою господарську компетенцію (на власний ризик) на основі права власності. Право власності на автомобіль Hyundai Santa Fe (12my) 7m 22 CRD Impress AT відповідач не оспорює.

Виходячи з принципу превалювання спеціального законодавства над загальним суд приходить до висновку, що п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.193.1 ст.193 Податкового кодексу України, як спеціальні норми податкового законодавства, не містять у собі прямих заборон до формування податкового кредиту фізичними особами-підприємцями, як суб'єктами господарської діяльності при придбанні ними автотранспортних засобів.

Відповідно до пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: 4.1.4. презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

З урахуванням обставин справи, досліджених судом документів, відповідачем не доведено порушення ФОП ОСОБА_4 п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.193.1 ст.193 Податковою кодексу України при включенні до складу податкового кредиту у Податкових деклараціях з податку на додану вартість за травень, червень, липень 2012 року 18509,00грн. сплачених в ціні придбання легкового автомобіля Santa Fe (12my) 7m 22 CRD Impress AT, у тому числі: у травні 2012 року у сумі 6392,00грн., у червні 2012 року у сумі 22500,00грн., у липні 2012 року у сумі 19617,00грн.

Судом досліджено розрахунок податкового зобов'язання та штрафних санкцій по податку на додану вартість до акту перевірки №225/05-15-17-03- від 27.02.2014, у якому контролюючим органом донараховано: 6392,00грн. за травень 2012 року; 22500,00грн. за червень 2012 року; 19617,00грн. за липень 2012 року; 325,00грн. за листопад 2012 року; 191,00грн. за лютий 2013 року; 191,00грн. за березень 2013 року. Штрафна (фінансова) санкція розрахована відповідачем згідно з п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України - 50% суми визначеного податкового зобов'язання (як при повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування). Разом з цим, ДПІ у м.Краматорську до суду не надано жодного доказу повторного, протягом 1095 днів визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання ФОП ОСОБА_4 з податку на додану вартість, платіж за яким є узгодженим. Звідси, на думку суду, штрафна (фінансова) санкція, визначена у податковому повідомленні-рішенні №/5188/10/05-15-17-03 від 18.03.2014 у сумі 24417,00 грн. - визначена невірно.

Крім того, відповідачем не доведено порушення ФОП ОСОБА_4 п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.193.1 ст.193 Податковою кодексу України при включенні до складу податкового кредиту у податкових деклараціях з податку на додану вартість за травень, червень, липень 2012 року 18509,00грн. (сплачених в ціні придбання легкового автомобіля Santa Fe (12my) 7m 22 CRD Impress AT). Отже, розрахунок штрафної (фінансової) санкції, нарахованої на 18509,00грн. податкового кредиту - не ґрунтується на законі. Звідси, податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 73251,00грн. (яке містить у собі як суми неправомірно нарахованих основних зобов'язань так і суму неправомірно застосованої штрафної (фінансової) санкції) визначено у податковому повідомленні-рішенні форми «Р» №/5188/10/05-15-17-03 від 18.03.2014 невірно.

Відповідно до п.54.5 ст.54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як, зокрема, зазначено у п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством.

З урахуванням обставин справи, вимог п.54.3, п.54.5 ст.54 Податкового кодексу України, суд прийшов до висновку, що обов'язок вірного визначення податкового зобов'язання ФОП ОСОБА_4, правильного нарахування штрафної (фінансової) санкції лежить на ДПІ у м.Краматорську. Оскільки відповідачем у податковому повідомленні-рішенні форми «Р» №/5188/10/05-15-17-03 від 18.03.2014 невірно визначено як суму основного платежу так і суму штрафної (фінансової) санкції, то воно підлягає скасуванню.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як зазначено у ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням приписів ч.3 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення форми «Р» №/5188/10/05-15-17-03 прийнято 18.03.2014 відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірним і підлягає скасуванню. Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню саме у вказаній частині: податкове повідомлення-рішення форми «Р» №/5188/10/05-15-17-03 від 18.03.2014 підлягає скасуванню.

За приписами п.1 ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Звідси, спірне податкове повідомлення-рішення №/5188/10/05-15-17-03 від 18.03.2014 має бути визнано протиправним, а не недійсним, як то зазначено ФОП ОСОБА_4 у позові.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч.3 ст.94 КАС України).

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.87 КАС України).

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне присудити на користь позивача 146,50 грн. сплаченого судового збору відповідно до частини задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення прийняте Державною податковою інспекцією у м.Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 18 березня 2014 року №/5188/10/05-15-17-03.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 суму судового збору у розмірі 146,50 грн.(сто сорок шість гривень 50 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова