Справа № 242/112/15-а
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2015-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Черков В.Г.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року справа №242/112/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:головуючого - судді Шальєвої В.А.,суддів Компанієць І.Д., Васильєвої І.А.,розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Донецького апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Краматорськ Донецької області, вул. Марата, 15, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 02.02.2015 р. в справі № 242/112/15-а за позовом ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Державне підприємство «Селидіввугілля», до управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області (далі - УПФУ) про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, просила визнати неправомірним рішення відповідача від 19.12.2014 р. № 3318 про відмову в переводі з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника та скасувати його, зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву № 3318 від 15.12.2014 р. про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, зобов'язати відповідача під час розгляду заяви й визначення права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника застосовувати приписи ст. ст. 36, 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 02.02.2015 р. позов задоволено.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, апелянт просив скасувати постанову, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначив про неврахування судом, що на час загибелі чоловіка ОСОБА_3 позивач не була непрацездатною, працювала медичної сестрою, що підтверджується трудової книжкою, а доводи позивача, що на час смерті чоловіка вона доглядала за дитиною, жодним доказом не підтверджені. Також судом не прийнято до уваги, що ОСОБА_2 у 1985 р. зареєстрований шлюб з ОСОБА_4, тобто в силу ст. 82 Сімейного кодексу України право на утримання позивача припиняється у разі повторного шлюбу.

Особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у зв'язку з чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.12.2014 р. ОСОБА_2, яка отримувала пенсію за віком, звернулась до УПФУ в м. Селидове із заявою № 3318 про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника - чоловіка ОСОБА_3, який загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішенням № 3318 від 19.12.2014 р. відповідачем відмовлено у в переводі з одного виду пенсії (за віком) на інший (у зв'язку з втратою годувальника). Станом на ІНФОРМАЦІЯ_3. разом з померлим годувальником ОСОБА_3 проживали однією сім'єю позивач та їх малолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Станом на ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_6 була непрацездатною, оскільки не працювала та була зайнята доглядом за дитиною.

Задовольняючи позовні вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 на час загибелі внаслідок нещасного випадку на виробництві свого чоловіка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3. була непрацездатним членом його сім'ї та перебувала на його утриманні, а тому вона має право на отримання пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебувала у шлюбі із ОСОБА_3, який загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві ІНФОРМАЦІЯ_3. На час смерті ОСОБА_3 він проживав разом із дружиною ОСОБА_2 та малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 на час смерті чоловіка ОСОБА_3 не була непрацездатною, працювала. Так, відповідно до записів в трудовій книжці позивач 15.11.1976 р. прийнята на роботу медичною сестрою фотарія шахти «Україна», 01.06.1976 р. переведена на посаду медичної сестри педіатричної дільниці, а 13.09.1977 р. звільнена за власним бажанням.

14.06.1985 р. ОСОБА_2 зареєстрований шлюб з ОСОБА_4, який розірвано 05.12.2014 р.

ОСОБА_2 є отримувачем пенсії за віком з 2003 р. 15.12.2014 р. позивач звернулась до УПФУ в м. Селидове із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Рішенням № 3318 від 19.12.2014 р. відповідачем відмовлено у переводі з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, оскільки на момент виникнення права на пенсію у 2008 р. вона перебувала в повторному шлюбі з 14.06.1985 р.

Колегія суддів вважає рішення відповідача обґрунтованим, з огляду на наступне.

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 8 ст. 36 цього Законупенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" .

Згідно з ч. 1 ст. 37 цього Закону пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Статтею 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визначено, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством.

Оскільки позивач на час смерті внаслідок нещасного випадку на виробництві чоловіка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3. не була непрацездатною, не досягла 55 років, працювала, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача, відсутні правові підстави для призначення їй пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Отже, оскаржуване рішення відповідача є правомірним, що обумовлює відмову у задоволенні позову.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права,з неповним з'ясуванням обставин справи, що є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 02.02.2015 р. в справі № 242/112/15-азадовольнити.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 02.02.2015 р. в справі № 242/112/15-а за позовом ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Державне підприємство «Селидіввугілля», до управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Ухвалити у справі № 242/112/15-а нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Державне підприємство «Селидіввугілля», до управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: Шальєва В.А.

Судді: Компанієць І.Д.

Васильєва І.А.