Справа № 2а-442/11
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Київ К/9991/42139/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Радехівському районі Львівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Радехівському районі Львівської області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 квітня 2012 року, -

у с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Радехівському районі Львівської області (далі УПФ), у якому просив визнати дії протиправними та зобов'язати призначити пенсію на пільгових умовах з підстав пункту «б» статі 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зарахуванням пільгового стажу роботи електрозварювальником повний робочий день з шкідливими та важкими умовами праці, що віднесена до Списку № 2 у період з 24 листопада 1980 року по 20 травня 1986 року .

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідач відмовив йому у зарахуванні такого стажу через відсутність відповідних документів, які б підтверджували пільговий характер роботи із повни робочим днем. Вважаючи відмову такою, що порушує його права та не відповідає вимогам закону, ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2011 року позовні вимоги задоволено, зобов'язано відповідача призначити спірну пенсію позивача на пільгових умовах з 20 лютого 2011 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 квітня 2012 року постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги також задоволено, визнано дії протиправними, зобов'язано відповідача призначити спірну пенсію позивача на пільгових умовах з 7 квітня 2011 року, врахувавши стаж роботи, що є предметом спору.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить їх рішення скасувати та відмовити в позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов суди, на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що відмова УПФ у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах не відповідає чинному законодавству.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 у період з 24 листопада 1980 року по 20 травня 1986 року працював електрозварником 5 розряду в Радехівському об'єднанні «Лісокомунгосп», згодом перейменований на Радехівський міжгосподарський лісгосп, реорганізований у Товариство з обмеженою відповідальністю «Граніт», що ліквідоване без правонаступника.

Так, у відповідності з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 2 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Враховуючи період, за який виник спір щодо стажу позивача, під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосуванню підлягають Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, чинні в період такої роботи, зокрема затвердженими постанови Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. № 1173.

Так, у постанові Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. № 1173 до Списків № 2 в Розділі ХХХІІ «Загальні професії» віднесені посади «електрозварників та їх підручних».

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суди попередніх інстанцій правильно виходили з положень пункту 3, 18 та 20 вказаного Порядку.

Так згідно пункту 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 18 Порядку визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

За змістом пункту 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Суди дійшли правильного висновку, що наявні у матеріалах справи копія трудової книжки, архівні довідки, інші довідки, копії наказів, покази свідків тощо, є належним та допустимими доказами у підтвердження пільгового стажу ОСОБА_4, що дає право на призначення пенсії згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, доводи УПФ про відсутність доказів щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві, де працював позивач, є безпідставними, оскільки за приписами пункту 4.5. Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць.

Згідно вимог частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зазначене суди дійшли правильного висновку, що відповідач не довів правомірність свого рішення, а тому підстав для відмови в позові у судів не було.

Таким чином рішення судів попередніх інстанцій відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Радехівському районі Львівської області відхилити, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало