Справа № 539/3949/14-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року м. Київ К/800/1607/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,
Суддів Стародуба О.П.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,
за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області (далі Управління) на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 2 грудня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Управління щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до довідки №8 від 20 листопада 2014 року; зобов`язати відповідача перерахувати та сплатити пенсію відповідно до вказаної довідки, починаючи з 20 листопада 2014 року.
Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 2 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року, позов задоволено.
У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
З`ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, отримує пенсію по інвалідності в Управлінні.
З архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 6 серпня 2008 року №43754 вбачається, що позивач з 1 червня 1986 року по 4 серпня 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі в/ч 61606. За період з 8 червня 1986 року по 4 серпня 1986 року особистий склад в/ч 61606 перебував: 23 дні в 3 зоні небезпеки в червні, 28 днів в 2 зоні небезпеки та 3 дні в 3 зоні небезпеки в липні.
20 листопада 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії на підставі довідки №8 від 20 листопада 2014 року про заробітну плату в зоні відчуження у 1986 році.
Управління відмовило позивачу, мотивуючи тим, що вказана довідка про заробітну плату в зоні відчуження розрахована з порушенням норм чинного законодавства. Обчислення заробітку проведено безпідставно на підставі різних законодавчих актів з яких знято гриф таємності.
Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з того, що розрахунок заробітної плати позивача, вказаний у довідці №8 від 20 листопада 2014 року, правильно проведений з врахуванням пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС №524-156 від 7 травня 1986 року, пунктів 1, 4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС №665-195 від 5 червня 1986 року, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок №207-7 від 10 червня 1986 року, постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 жовтня 1986 року №153/10-43, з яких було знято гриф «таємно» та згідно з якими до тарифної ставки, підвищеної на 100%, застосовувалися показники кратності та було передбачено премію до 60%.
Пунктом 7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які приймали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, - 4, I - 3). При цьому, в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат.
Із змісту довідки №8 від 20 листопада 2014 року вбачається, що вона видана ОСОБА_1 , водію ІІ класу, за час роботи у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 липня 1986 року, перерахована заробітна плата у сумі 2512.62 крб відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок №207-7 від 10 червня 1986 року та постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі довідки №8 від 20 листопада 2014 року, яка складена з врахуванням нормативно-правових актів, розсекречених після 1986 року, оскільки право позивача на заробітну плату у підвищеному розмірі, за період його роботи у зоні відчуження, гарантоване державою шляхом видання вказаних документів.
Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень
Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області залишити без задоволення.
Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 2 грудня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді О.П. Стародуб

В.В. Тракало