Справа № 639/11906/14-а
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 р. Справа № 639/11906/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бартош Н.С. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.12.2014р. по справі № 639/11906/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

05.12.2014 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова (далі-відповідач) про визнання протиправною бездіяльність щодо відмови у перерахунку пенсії позивача;

зобов'язання відповідача провести нарахування та виплату позивачу з 01.02.2014року відповідно до ст. 50, ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" державної пенсії у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком для осіб,що втратили працездатність та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням проведених виплат.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.12.2014 року позов задоволено частково.

Адміністративний позов за період з 01.02.2014 року по 01.06.2014 року залишено без розгляду.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивача відповідно до Закону України " Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ".

Зобов'язано відповідача провести нарахування та виплату позивачу з 02.06.2014 року по 02.08.2014 року, відповідно до ст. 50, ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" державної пенсії у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком для осіб,що втратили працездатність та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позов.

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення,яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних скарг апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії та інвалідом 2 групи,що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1.

24.11.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок та виплату державної пенсії,як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідачем, рішенням від 02.12.2014 року №129/С-10/31, надано відповідь про перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції керувався нормами ст. 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Колегія частково суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

В силу приписів ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії І, які є інвалідами ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії І, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких установлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

Позивач знаходиться на пенсійному обліку у відповідача, як отримувач державної пенсії та додаткової щомісячної пенсії у відповідності до вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Однак, як вбачається із пояснень відповідача, отриманий позивачем розмір пенсії не відповідає викладеним вище приписам статтей 50,55 згаданого закону.

Посилання апеляційних скарг апелянтів, колегія суддів вважає необргунтованою з наступних підстав.

23.11.2011 року Кабінетом Міністрів України, прийнята постанова № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Закон України від 16.01.2014 року № 719-VII "Про Державний бюджет України на 2014 рік" до змін, внесених Законом України від 31.07.2014 року № 1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набрав чинності 02.08.2014 року, не передбачав того, що нарахування основної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з 01.01.2014 року (до 03.08.2014 року) відновили свою дію положення ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Матеріали справи містять рішення відповідача від 02.12.2014 року № 129/С-10/31 на звернення позивача про нарахування та виплату додаткової пенсії, якою надана відповідь про нарахування пенсії позивачу, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Тому,враховуючи вищезазначене, колегія суддів не приймає до уваги лист відповідача від 02.12.2014 року № 129/С-10/31 та доводи апеляційної скарги відповідача з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року за необґрунтованістю, оскільки застосування зазначених постанов було розраховано на бюджетний період в 2011 та 2012, 2013роках.

Колегія суддів, вважає що відповідачем вчинені не дії, а прийнято рішення за результатами розгляду заяви позивача.

Виходячи із викладеного, колегія суддів вважає, що відповідачем під час розгляду заяви позивача порушені приписи частини 3 статті 2 КАС України, та прийнято необгрунтоване рішення, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку до необхідність скасування судового рішення, з приняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

У відповідності до ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Виходячи із викладеного, колегія суддів вважає необхідним вийти за межі позовних вимог в силу приписів статті 11 КАС України та визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 02.12.2014 року № 129/С-10/31, в частині відмови позивачу у перерахунку пенсії.

Тому рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови, якою скасувати рішення відповідача від 16.12.2014 року за № 124/б-1.

Оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо виплати позивачу пенсії з 02.06.2014 року по 02.08.2014 року колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку та врахував положення Закону України від 31.07.2014 року № 1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набрав чинності 02.08.2014 року про задоволення позовних вимог про зобов'язання нарахувати та виплатити на користь позивача державної пенсії у розмірі не нижче 8 розмірів прожиткового мінімуму для осіб,що втратили працездатність та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, а апеляційні скарги частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином, колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, а апеляційні скарги частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.12.2014р. по справі № 639/11906/14-а скасувати в частині визнання протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1.

В цій частині прийняти нову постанову, якою скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова від 02.12.2014 року № 129/С-10/31.

В іншій частині постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.12.2014 року по справі №639/11906/14-а залишити без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.
Судді Бартош Н.С. Мельнікова Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 23.02.2015 р.