Справа № К/9991/60965/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/60965/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Олендера І.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2009 року та постанову колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про стягнення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та допомоги при народженні дитини,

в с т а н о в и л а :

У березні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в суд з адміністративним позовом, в якому зазначала, що відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» має право на допомогу по догляду за двома дітьми до досягнення ними трирічного віку, проте відповідач протягом 2007-2008 років сплачував зазначену допомогу в іншому розмірі, внаслідок чого виникла заборгованість, яку просила стягнути. Також просила стягнути недоплачену суму допомоги при народженні дитини, відшкодувати упущену вигоду та зобов'язати перераховувати і виплачувати щомісячну допомогу по догляду за дітьми з 01 січня 2009 року у відповідному розмірі.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2009 року позов задоволено частково: зобов'язано нарахувати та сплатити допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, відповідно до статті 43 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року з урахуванням фактично отриманої суми допомоги за зазначений період.

Постановою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2011 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо перерахунку допомоги по догляду за дитиною з 22 травня по 05 листопада 2008 року та допомоги при народженні дитини. Зобов'язано здійснити перерахунок та виплатити недоплачену державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до статті 43 Закону України «Про загально-обов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» за період з 22 травня по 05 листопада 2008 року з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. Зобов'язано здійснити перерахунок та виплатити недоплачену державну допомогу при народженні дитини відповідно до статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. У решті судове рішення, яким відмовлено у задоволенні частини позовних вимог, залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач має двох дітей ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області та відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» призначено щомісячну державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а з 02 лютого 2008 року - на двох дітей. У грудні 2007 року виплачено одноразову допомогу при народженні дитини у сумі 3 400 грн. та протягом року по 425 грн. щомісяця.

Частково задовольняючи позов міськрайонний суд виходив з того, що позивачем не пропущено строк звернення до суду; з 09 липня по 31 грудня 2007 року позивач мала право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у встановленому Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» розмірі, а з 01 січня 2008 року - відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Допомога при народженні правомірно призначена та виплачена у розмірі 8 500 грн. відповідно до статті 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Змінюючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог апеляційний суд виходив з того, що такі висновки суду суперечать нормам Конституції України, оскільки положення законів України про державні бюджети повинні відповідати нормам спеціальних законів, а не змінювати їх.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах доводів касаційної скарги колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства Укра їни, в редакції чинній на час розгляду справи, було встановлено, що адміністратив ний позов може бути подано в межах строку звер нення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими зако нами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, сво бод та інте ресів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встанов лено інше, обчи слюється з дня, коли особа дізналася або повинна була діз натися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адмініст ративного суду, визна чені статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства Укра їни. Пропущення строку звернення до адміністративного суду було підставою для відмови у задово ленні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін (частина перша). Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поваж ною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, вста новленому цим Кодексом (частина друга).

Відповідач наполягав на застосуванні зазначених норм процесуального закону.

Приймаючи рішення про захист порушених прав позивача в частині вимог, що стосувалися 2007 року та допомоги при народженні дитини, міськрайонний суд помилково виходив з того, що про порушення права на належне матеріальне забезпечення позивач дізналась у березні 2009 року після отримання відповіді на своє звернення про перерахунок виплаченої допомоги, а тому не пропустила строк звернення до суду. Виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є періодичним платежем та здійснюється щомісяця, а тому позивач знала про її розмір.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду в цій частині без змін, не вирішив питання дотримання позивачем строку звернення до суду.

Внаслідок даної правової помилки залишився не з'ясованим початок перебігу строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства Укра їни, в редакції чинній на час розгляду справи, й застосування наслідків, визначених статтею 100 Кодексу.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створення мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До 01 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих у системі загально-обов'язкового державного соціального страхування (стаття 13), та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб.

Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було передбачено, що допомога надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені відповідні зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Зокрема, згідно зі змінами, внесеними до статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», його дію поширено на застрахованих осіб. Водночас із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статті 40- 44.

Пункт 2 розділу ІІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» передбачав, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційним, зокрема пункт 25 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо виключення статей 40- 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Отже, з часу проголошення Конституційним Судом України Рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Оскільки у справі, що розглядається, суди встановили, що спір виник щодо виплати допомоги у 2007-2008 роках особі, яка застрахована у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, то за таких обставин на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді поширюються норми спеціального закону, відповідно до статті 43 якого допомога надається у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за 2008 рік міськрайонний суд прийшов до помилкового висновку, що у цей період розмір допомоги по догляду за дитиною повинен бути обчисленим з урахуванням розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років, що і було зроблено відповідачем.

Апеляційний суд, скасовуючи в цій частині рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, правомірно виходив з того, що позовні вимоги про перерахунок допомоги по догляду за дитиною з 22 травня по 05 листопада 2008 року підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові від 09 липня 2013 року по справі № 21-188а13.

Допущені судами порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд в частині перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік та одноразової допомоги при народженні, призначеної у грудні 2007 року.

Щодо задоволення позовних вимог про перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік, то в цій частині рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам закону та не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2009 року та постанову колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2011 року в частині позовних вимог про перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік та одноразової допомоги при народженні, призначеної у грудні 2007 року, скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У решті постанову колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/ І.Я. Олендер /підпис/