Справа № 2а-78/10
Суддя: Ільчишин Н.В.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року Справа № 876/11776/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Гудима Л.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Управління праці та соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області на постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 04.02.2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та стягнення державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15.12.2009 року звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними дій та стягнення державної допомоги по догляду за дітьми ОСОБА_2 з 01.01.2007 року та ОСОБА_3 з 23.01.2008 року до досягнення ними трирічного віку.

Постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 04.02.2010 року позов задоволено частково.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції управлінням праці та соціального захисту населення Жидачівської районної державної адміністрації подано апеляційну скаргу. З посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права просить постанову скасувати в частині задоволення позову.

Також на постанову суду першої інстанції подала апеляційну скаргу позивачка, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права просить постанову скасувати в частині відмови в задоволенні позову.

Враховуючи те, що цю справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, а усі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення повісток, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, апеляційний розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення Снятинської РДА та ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково з наступних мотивів.

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2011 року апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області задоволено частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 4 лютого 2010 року скасовано, прийнято нову постанову, якою визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області щодо відмови позивачеві у призначенні і виплаті допомоги по догляду за дітьми: сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 9 липня 2007 року по 22 серпня 2009 року, та сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, від дня народження до 23 січня 2011 року, в розмірі не менше прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років та зобов'язано відповідача виплатити ОСОБА_1 допомогу, передбачену частиною 1 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.12.2014 року касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області - задовольнити частково. Постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2011 року - скасовано, а справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та стягнення заборгованості по невиплаченій щомісячній грошовій допомозі по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку - направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивачка є матір'ю, яка у 2007 році перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» у редакції, що була чинною на час виникнення та існування спірних правовідносин, мала право на отримання щомісячної допомоги у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» визначено, що особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною має право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та нарахування і виплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за вищевказаний період.

Так, відповідно до статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має не застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Згідно частини 1 статті 14 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по догляду за дитиною по день досягнення дитиною вказаного віку включно.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про допомогу сім'ям з дітьми» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Згідно пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» розмір державної допомоги сім'ям з дітьми, передбаченої статтею 15 цього Закону, визначається Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з поступовим наближенням до прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за величину, що дорівнює 25 відсоткам зазначеного прожиткового мінімуму, а з 1 січня 2006 року - 50 відсоткам цього прожиткового мінімуму.

Пунктом 14 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року № 489-V з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2007 рік дію частини 1 статті 15 та пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення п. 14 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», якими було зупинено на 2007 рік дію ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду України має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання призначення і виплати допомоги сім'ям з дітьми» від 11 січня 2007 року № 13 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 900 «Про внесення змін до порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1751 та від 11 січня 2007 р. № 13) передбачено, що на виконання статті 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, не застрахованим у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, призначається та виплачується з метою створення належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини з урахуванням таких особливостей: допомога призначається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї з розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень (мінімальний розмір).

Отже, встановивши, що спір виник з приводу виплати допомоги особі, яка не застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, суд першої інстанції вірно виходив з того, що в період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року відповідач був зобов'язаний нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_2, до досягнення ним трирічного віку в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, однак помилково дійшов висновку, що на таку допомогу позивач має право згідно статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» і статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», оскільки, якщо позивач є не застрахованою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особою, то відповідно має право на отримання допомоги тільки згідно статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», а Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» поширює свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб.

Разом з тим вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом про стягнення недоплаченої допомоги починаючи з 1 січня 2007 року - 15 грудня 2009 року.

Частиною 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення до суду із вказаним позовом) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення до суду із вказаним позовом) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Управління праці та соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області наполягало в суді першої інстанції на відмові у задоволенні позову в зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що оскільки як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 є особою не застрахованою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, а тому вона має право на виплату допомоги відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» з 01.01.2009 року з врахуванням подання позову до суду першої інстанції, а тому її вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області та ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 04.02.2010 року у справі №2-а-78/10 - скасувати та прийняти нову, якою позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та стягнення державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні і виплаті допомоги по догляду за дітьми: сином ОСОБА_2, за період з 01.01.2009 року по 22.08.2009 року, та сином ОСОБА_3, за період з 01.01.2009 року по 23.01.2011 року, в розмірі не менше прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років передбачену частиною 1 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплаченої суми допомоги по догляду за дітьми: сином ОСОБА_2, за період з 01.01.2009 року по 22.08.2009 року, та сином ОСОБА_3, за період з 01.01.2009 року по 23.01.2011 року, в розмірі не менше прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком до 6 років передбачену частиною 1 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Л.Я. Гудим