Справа № 806/5267/14
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"24" лютого 2015 р. Справа № 806/5267/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Швець А.А., Кучмар О.В.,

від відповідача:Кошман Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Ярунська сільгосптехніка" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "06" січня 2015 р. у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Ярунська сільгосптехніка" до Відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області про визнання дій незаконними, зобов'язання зняти арешт,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року Приватне акціонерне товариство "Ярунська сільгосптехніка" (далі - ПАТ "Ярунська сільгосптехніка") звернулось до суду з позовом в якому просило визнати незаконними дії Відділу Державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області ( далі - ВДВС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції) щодо відмови звільнити з під арешту рухоме майно Приватного акціонерного товариства "Ярунська сільгосптехніка", яке не реалізоване через аукціон, та зобов"язати відповідача зняти арешт з нереалізованого через аукціон майна і повернути його боржникові. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначило, що спірні дії відповідача є неправомірними, оскільки аукціон із продажу рухомого майна підприємства не відбувся у зв"язку із відсутністю покупців, а тому, у відповідності до вимог п. 7 статті 62 Закону України "Про виконавче провадження", арешт з нереалізованого майна знімається і воно повертається боржнику.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 06 січня 2015 року у задоволенні позову ПАТ "Ярунська сільгостехніка" відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ПАТ "Ярунська сільгосптехніка" звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги у повному обсязі.

В засіданні суду представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що у відділі державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції знаходиться на виконанні зведене виконавче провадження №72/14 від 12.04.2012 року про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Ярунська сільгосптехніка» заборгованості на користь юридичних та фізичних осіб.

До складу зазначеного зведеного виконавчого провадження входить 62 виконавчих документа на загальну суму 1 243 507,35 грн., в тому числі і виконавчий лист №1028, виданий 19.03.2012 року Житомирським окружним адміністративним судом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Ярунська сільгосптехніка» на користь Управління Пенсійного фонду України в місті Новоград -Волинському та Новоград Волинському районі 30958,62 грн. недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску за період з 20.12.2011 року по 10.01.2012 року.

Встановлено, що по виконавчому провадженню ВП № 3185206 на виконання виконавчого листа №1028 від 19.03.2012 року 28.03.2012 року виносилась постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. та накладено арешт на все майно боржника (а.с.25).

Державним виконавцем складено акти опису й арешту майна підприємства (а.с.85-95).

Аукціони з реалізації арештованого майна Приватного акціонерного товариства «Ярунська сільгосптехніка» не відбувались у зв'язку із відсутністю зареєстрованих покупців, що підтверджується листами відповідача (а.с.51, 96-99).

14.10.2014 року Приватне акціонерне товариство «Ярунська сільгосптехніка» звернулось до начальника Відділу Державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області з заявою про зняття арешту з усього рухомого майна боржника на підставі ч. 7 ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.52).

Листом від 24.10.2014 року за №25362 надано відповідь на зазначену заяву, згідно якої повідомлено, що підстав для зняття арешту з усього нерухомого майна боржника по ВП №31852506 у відділі ДВС не має, оскільки виконавче провадження не завершене та по ньому проводяться виконавчі дії (а.с.53).

Суд погоджується з висновками Відділу ДВС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області з огляду на таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Частиною 7 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо стягувач у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. У разі відсутності в боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

З матеріалів справи убачається, що стягувачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виявили бажання залишити за собою майно в рахунок погашення боргу.

Суд зазначає, що п. 7 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» стосується зняття арешту тоді, коли державним виконавцем виносилася постанова про арешт на конкретно вказане майно .

Встановлено, що постановою від 28.03.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по ВП № 3185206 накладено арешт на все майно, що належить боржнику. Державним виконавцем окремо не виносилась постанова про арешт виробничого обладнання та окремо на рухоме майно, тому підстав для зняття арешту з рухомого майна у державного виконавця не має.

Згідно ст.13 Закону України "Про державну виконавчу службу" дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду в порядку, встановленому законом.

Суд звертає увагу на те, що постанова від 28.03.2012 року по ВП № 3185206, не оскаржена підприємством у встановленому законом порядку. Крім того, підстав для повернення рухомого майна боржнику у державного виконавця не має, оскільки дане майно не вилучалося, воно знаходилося на зберіганні у виконуючого директора ПАТ «Ярунської сільгосптехніки» Романюка Ю.К., боржник даним майно користується, а також віддає його в оренду. Дана обставина підтверджується, зокрема, договором оренди майна №2 від 10.02.2014 року (а.с.104-105).

Крім того, державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області постановою від 13.11.2014 року накладено арешт на все майно позивача та оголошено заборону на його відчуження (а.с.103). Зазначена постанова не оскаржена Приватним акціонерним товариством "Ярунська сільгосптехніка" у встановленому законом порядку.

У даний час державним виконавцем проводяться виконавчі дії щодо реалізації нерухомого майна.

З огляду на вище викладене правові підстави для знаття арешту з майна позивача відсутні.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що державний виконавець діяв у межах своєї компетенції та на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку із чим правомірно відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів уважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Ярунська сільгосптехніка" відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Ярунська сільгосптехніка" залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "06" січня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

Є.В.Одемчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "02" березня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне акціонерне товариство "Ярунська сільгосптехніка" вул.Ярунська,1,с. Степове,Житомирська область, Новоград-Волинський район,11760

3- відповідачу/відповідачам: Відділ державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області вул.Соборності, 13,м.Новоград-Волинський,Житомирська область,11700

4-представник позивача Швець А.А. АДРЕСА_1