Справа № 2-а-14/11
Суддя: Чебан Н. В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-14/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд у складі:

головуючої одноособово судді Чебан Н.В.

при секретарі - Ткаченко О.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білгороді-Дністровський адміністративну справу за адміністративним позовом малого приватного підприємства «Екофільтр» до Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішень, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

Директор МПП «Екофільтр» 8 серпня 2006 року звернувся до суду з позовом до Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання нечинним рішення. Під час розгляду справи позивачем неоднарозово змінювалися доповнювалися, уточнювалися позовні вимоги.18 грудня 2014 року позивач змінив позовні вимоги, які 19 січня 2015 року доповнив та остаточно просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №273-XXIV від 28 травня 2004 року; №368-IV від 27 серпня 2004 року; №382-IV від 26 серпня 2005 року; №380-IV від 26 серпня 2005 року; №29-V від 23 червня 2006 року; №376-V від 12 липня 2007 року; №858-V від 28 травня 2008 року; №926-V від 08 липня 2008 року; №1068-V від 26 вересня 2008 року; №1256-V від 06 лютого 2009 року; №1359-V від 15 жовтня 2009 року; визнати протиправними та скасувати рішення виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №83 від 26 червня 2008 року;№85 від 03 липня 2008 року;зобов'язати Миколаївську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області не чинити перешкод малому приватному підприємству «Екофільтр» у користуванні земельною ділянкою 3,05 га, на якій розташована база відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1». В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваними рішеннями порушені його права, як користувача земельною ділянкою.(а.с.66-72,84-86)

Позивач в судовому засіданні позовні виоги підтримав, просив суд задовольнити їх з підстав наведених в позові.

Представник відповідача, третя особа ОСОБА_1 проти задоволення позовних вимог заперечували.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином причини неявки суду не відомі.

У відповідності до ст..128 КАС України підстав для відкладення розгляду справи не встановлено, суд вважає за можливо розглянути справу у відсутність не зявившехся осіб за наявними в матеріалах справи доказами.

Ретельно дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги всі надані суду докази, суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 25 жовтня 1993р. між Республіканським акціонерним комерційним агропромисловим банком „Україна" та МПП „Екофільтр", позивачем було придбано у власність частину майна бази відпочинку „ІНФОРМАЦІЯ_1", яка розташована в АДРЕСА_1. 26 жовтня 1993р. сторони договору підписали акт приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей (1/2 частина майна б/в „ІНФОРМАЦІЯ_1") на суму 102 млн.крб. (Т.1 а.с.117)

Згідно державного акту на право постійного користування землею 1-ОД №000146, виданого на підставі рішення Миколаївської сільської ради № 289-ХХІІІ від 17.10.2001р. позивач отримав у встановленому законом порядку право на постійне користування земельною ділянкою для обслуговування будівель та споруд бази відпочину „ІНФОРМАЦІЯ_1", площею 1,525га (Т.1 а.с.95-100).

Як вбачається із договору купівлі-продажу, укладеного між Рівненським державним підприємством „Рівнеліспостач" та МПП „Екофільтр" 17.01.2003р., у власність позивача було передано 1/2 частини спільного майна бази відпочинку „ІНФОРМАЦІЯ_1", яка розташована в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 3,05га.

Відповідно до вимог п.1.4 зазначеного договору право власності на зазначене майно переходить позивачу з моменту підписання акту приймання-передачі та здійснення оплати. 11.12.2003р. на виконання вимог п.1.4 договору купівлі-продажу 1/2 частини спільного майна бази відпочинку „ІНФОРМАЦІЯ_1" від 17.01.2003р. МПП „Екофільтр" згідно з актом прийому-передачі прийняло на баланс зазначене майно за переліком (Т.1 а.с.115-116).

17.10.2003 р. Миколаївською сільською радою прийняте рішення №150-XXIV"Про дачу згоди МПП "Екофільтр" на розробку технічної документації та проекту відведення земельної ділянки /3,05 га/ в натурі для передачі в оренду". Рішення у відповідності до ст.124 ЗК України про надання земельної ділянки позивачу в оренду радою не приймалося. На підставі вказаного рішення від 17.10.2003 р. між Миколаївською сільською радою та МПП "Екофільтр" 01.01.2004 р. був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 49 років площею 3,05 га.

Відповідно до умов розділу 1 договору № 2 від 01.01.2004р. зазначена земельна ділянка була передана в оренду МПП „Екофільтр" для розміщення бази відпочинку „ІНФОРМАЦІЯ_1" строком на 49 років.

На підставі вищевказаного рішення та технічного завдання Державним підприємством „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки малому приватному підприємству „Екофільтр" у довгострокову оренду строком на 49 років для розміщення та обслуговування будівель та споруд бази відпочинку „ІНФОРМАЦІЯ_1" в АДРЕСА_1.

Листом №172 від 02.10.2006р. земельна комісія Миколаївської сільради повідомила позивачу про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення МПП „Екофільтр" земельної ділянки площею 3,05га у довгострокову оренду, пославшись на рішення Миколаївської сільської ради № 273-ХХІV від 28.05.2004р. „Про внесення змін до рішення сільської ради „Про дачу згоди на розробку технічної документації та проекту відведення земельної ділянки в натурі для передачі в оренду МПП „Екофільтр" було зменшено розмір земельної ділянки до 3,02 га, на розробку технічної документації та проекту відведення якої в натурі було надано згоду рішенням № 150-ХХІV від 17.10.2003р; рішення Миколаївської сільської ради № 368-ІV27.08.2004р. „Про внесення змін до рішення сільської ради „Про дачу згоди на розробку технічної документації та проекту відведення земельної ділянки в натурі для передачі в оренду МПП „Екофільтр", відповідно до п. 1 якого розмір зазначеної земельної ділянки був зменшений до 2,75га; рішення Миколаївської сільської ради № 382-ІV від 26.08.2005р. , яким були внесені зміни до рішення № 149-ХХІV від 17.10.2003р., у відповідності до яких Миколаївською сільською радою була дана згода МПП „Екофільтр" на розробку технічної документації та проекту відведення земельної ділянки в натурі для передачі в довгострокову оренду строком на 49 років по АДРЕСА_2, загальною площею лише 1,67га земельну ділянку площею 1,38га передано в землі запасу Миколаївської сільської ради. Рекомендовано внести відповідні зміни до проекту землеустрою, після чого питання буде позитивно вирішено Миколаївською сільрадою.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30 січня 2007 року визнаний недійсним договір оренди земельної ділянки строком на 49 років площею 3,05 га. від 01 січня 2004 року, укладений між Миколаївською сільською радою та МПП "Екофільтр".

Вказане рішення набуло законної сили. Згідно змісту спірних рішень радою вносилися зміни до рішення №150-XXIVвід 17.10.2003 р. про зменшення земельної ділянки позивачеві для розробки технічної документації згідно заяви про надання земельної ділянки для обслуговування дачних будиночків на території цієї ж бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", які належать на праві власності іншій особі.

Суд вважає неспроможними посилення позивача, що наведеними рішеннями були порушені права МПП „Екофільтр" як законного землекористувача, оскільки у сенсі розуміння ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до ч.2 ст.126 цього Кодексу право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Згідно зі ст. 18 Закону України „Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Порядок державної реєстрації договорів оренди землі визначається Постановою КМУ від 25.12.1998р. за №2073, який при укладенні договору оренди №2 від 01.01.2004р. сторонами дотриманий не був.

Крім того постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30 січня 2007 року визнаний недійсним договір оренди земельної ділянки строком на 49 років площею 3,05 га. від 01 січня 2004 року, укладений між Миколаївською сільською радою та МПП "Екофільтр".

Вказане рішення набуло законної сили. Згідно змісту спірних рішень радою вносилися зміни до рішення №150-XXIVвід 17.10.2003 р. про зменшення земельної ділянки позивачеві для розробки технічної документації згідно заяви про надання земельної ділянки для обслуговування дачних будиночків на території цієї ж бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", які належать на праві власності іншій особі.

Відповідач не надав суду передбачених наведеною вище вимогою ЗК України документів, які б посвідчували його право користування спірною земельною ділянкою площею 3,05 га.

Водночас в матеріалах справи наявний державний акт на право постійного користування, згідно з яким МПП "Екофільтр" для обслуговування будівель і споруд бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" надано земельну ділянку загальною площею 1,525 га.

У відповідності з п. 12 „Перехідних положень" Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, у тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належати частки (акції, паї), здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Отже у відповідності до приписів ст.83 ЗК України, Миколаївська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області є власником спірної земельної ділянки.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб'єктом права власності на землі державної власності є держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади. Суб'єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ч. 5 ст. 60 цього ж Закону, органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

У сенсі положень статті 2 вказаного Закону, місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Враховуючи зміст вищезазначених норм суд приходить до висновку, що Миколаївська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області є основним носієм функцій і повноважень територіальної громади, яка виступає від імені та в інтересах жителів села, відповідно до закону здійснює правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, може передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду, тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в України", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Отже, при прийнятті оскаржуваних рішень Миколаївська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області реалізуючи зазначені вище повноваження та враховуючи наявність у позивача права постійного користування частиною земельної ділянки для обслуговування будівель і споруд бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" загальною площею 1,525га., діяла від імені та в інтересах територіальної громади, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та іншими законами, що регулюють сферу земельних відносин, враховуючи обставини справи, що договір оренди між сторонами скасований, а позивачеві надавався дозвіл тільки на розробку технічної документації та проекту відведення земельної ділянки права та законни інтереси позивача оскаржуванні рішення не порушують, жодних належних та допустимих доказів того, що зазначені рішення прийняти із порушенням вимог чинного законодавства МПП «Еофільтр» у розумінні КАС України суду не надано, а отже не виявлено факту порушення вимог законодавства, а відтак вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішень є безпідставними.

Вимоги позивача, щодо зобов'язання Миколаївську сільську раду не чинити перешкод МПП «Екофільтр» у користуванні земельною ділянкою площею 3,05 га також не підлягають задоволенню, оскільки право користування земельною ділянкою позивачу надано державним актом 1-ОД №000146, виданого на підставі рішення Миколаївської сільської ради № 289-ХХІІІ від 17.10.2001р., площею лише 1,525га.

Враховуючи викладене, позов не підлягає задоволенню

Щодо вимоги позивача про поновлення строку звернення до суду, суд приходить к висновку, що факту пропущення позивачем строку не встановлено.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставиии, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 6, 7 ,9 ,10,11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову малого приватного підприємства «Екофільтр» до Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішень, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили через десять днів з моменту її проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н.В.Чебан

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частина)

17 лютого 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд у складі:

головуючої одноособово судді Чебан Н.В.

при секретарі - Ткаченко О.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білгороді-Дністровський адміністративну справу за адміністративним позовом малого приватного підприємства «Екофільтр» до Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішень, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

·

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту постанови суду, пов'язаної з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити її вступну та резолютивну частину.

Керуючись статтями 6, 7 ,9 ,10,11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову малого приватного підприємства «Екофільтр» до Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішень, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили через десять днів з моменту її проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н.В.Чебан