Справа № 813/7323/14
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Справа № 876/54/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Кузьмича С.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління МВС України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

З врахуванням заяви про зміну позовних вимог, позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників СУ ГУМВС України у Львівській області» від 25.09.2014 року № 2212 в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за грубі порушення службової дисципліни; визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області «По особовому складу» від 26.09.2014 року № 424 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни; зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області поновити позивача на посаді і виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 11.12.2014 року в задоволенні позову відмовив.

Постанову суду першої інстанції позивач оскаржив в апеляційному порядку, просить скасувати її та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що вчинення позивачем дисциплінарного проступку, через який його звільнено з органів внутрішніх справ, не доведено.

Фактично позивача було звільнено за керування транспортним засобом у стані алкогольного та наркотичного сп'яніння, хоча постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено відсутність вини ОСОБА_1 у скоєнні даного правопорушення.

Позивач також посилається на передчасність висновків службового розслідування про вину позивача є передчасним і він є неналежним доказом.

Справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача та дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Головного управління внутрішніх справ України у Львівській області від 25.09.2014 року № 2212 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників СУ ГУМВС України у Львівській області» до позивача застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ за грубі порушення службової дисципліни відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, наказів МВС України від 16.03.2007 року № 81, від 26.03.2010 року № 90, від 25.11.1996 року № 818, що виявилось у керуванні транспортним засобом в позаробочий час без відповідно оформленого дозволу, в стані алкогольного та наркотичного сп'яніння і призвело до дорожньо-транспортної пригоди, скоєнні вчинку, що дискредитує звання працівника правоохоронного органу.

Наказом ГУ МВС України у Львівській області від 26.09.2014 року № 424/ос «По особовому складу» позивач звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність скоєння позивачем грубого порушення службової дисципліни, врахував, що медичним висновком підтверджено перебування ОСОБА_1 в стані поєднаного алкогольного та наркотичного сп'яніння, зазначив, що відсутність у діях позивача адміністративного правопорушення не звільняє його від дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків. Крім того, окружний суд вказав, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності не тільки за керування транспортним засобом у стані сп'яніння, а також за керування 20.08.2004 року службовим транспортним засобом в позаробочий час без відповідного оформлення дозволу, скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності. Судом враховано наявність незнятого раніше накладеного дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення позивача з органів внутрішніх справ за вказані порушення службової дисципліни є законними.

Проте такі висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на матеріалах справи, а також суперечать положенням чинного законодавства.

Так, як вбачається з матеріалів справи, постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.09.2014 року, яка набрала законної сили, справу відносно позивача про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Даною постановою у справі про адміністративне правопорушення встановлено, що огляд на стан сп'яніння позивача проведено після спливу двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Суд першої інстанції вірно зазначив в оскаржуваній постанові, що адміністративне та дисциплінарне правопорушення не є тотожними поняттями.

Однак судом попередньої інстанції не враховано недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем дисциплінарного проступку, за який його звільнено з органів внутрішніх справ, зокрема керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Згідно висновку службового розслідування, за результатами якого прийнято оскаржуваний наказ від 25.09.2014 року № 2212, 20.08.2014 року близько 04.00 год. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ СЕНС» д.н.з. НОМЕР_1 (належить господарству ГУМВС) по вул.. Юнаківа, 9 в м. Львові, під час руху заднім ходом, не врахувавши дорожню обстановку, не вибрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з двома іншими транспортними засобами. Крім того, згідно висновку щодо результатів медичного огляду від 20.08.2014 року № 760/1964 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного та наркотичного сп'яніння.

Відповідно до постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.09.2014 року у справі № 442/6868/14п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.. 130 ч. 1 КУпАП провадження закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дана постанова набрала законної сили.

В мотивувальній частини даної постанови зазначено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, зокрема відсутні подія та вина, які не доводяться матеріалами справи, хоча є невід'ємною частиною складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 4 статті 72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апелянта про те, що встановлені судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення факти відсутності події і вини керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння мають преюдиційне значення при розгляді справи, що розглядається, оскільки встановлені судом обставини спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку у вигляді керування позивачем транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Також є слушними доводи апелянта щодо передчасності висновків службового розслідування в цій частині і неможливості використання його як належного доказу для доведення вини ОСОБА_1 щодо вчинення дисциплінарного проступку, оскільки висновки службового розслідування датовані 19.09.2014 року, а постанова у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена відсутність вини позивача у керуванні транспортним засобом в станів алкогольного сп'яніння - 22.09.2014 року.

З тексту спірного наказу № 2212 від 25.09.2014 року вбачається, що позивача звільнено за скоєння дисциплінарного проступку, що виявився не лише у керуванні транспортним засобом у стані сп'яніння, а і в керуванні транспортним засобом в позаробочий час без відповідного дозволу та скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому підставою для винесення даного наказу стали висновки службового розслідування.

Разом з тим, висновками даного службового розслідування, датованого19.09.2014 року, не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом без відповідного дозволу.

Жодних доказів даної обставини немає як в матеріалах самого розслідування (навпаки, у його висновку зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем на законних підставах), так і не надано в ході розгляду справи в суді.

Поясненнями прямих начальників ОСОБА_1, на які є посилання у висновках службового розслідування, підтверджено здійснення позивачем до півночі 19.08.2014 року службових обов'язків з виїздом до іншого міліцейського підрозділу.

Таким чином, в нічний час доби закріплений за ним транспортний засіб використовувався в службових цілях.

Жодним доказами не було спростовано, що ОСОБА_1 не зміг поставити автомобіль на службову стоянку через відсутність місця і мав намір скористатися стоянкою у дворі будинку, доступ на яку закривається шлагбаумом. На ці обставини сам позивач вказує в поясненні, яке давав в ході службового розслідування.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційного суду в оскаржуваному наказі безпідставно зазначено про порушення транспортної дисципліни ОСОБА_1 у вигляді керування службовим автомобілем в позаробочий час без відповідного дозволу.

Факт скоєння позивачем дорожньо-транспортної пригоди, яка мала наслідком пошкодження двох інших транспортних засобів, не заперечується самим позивачем та доводиться матеріалами справи, зокрема постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.09.2014 року.

Отже із ряду порушень службової дисципліни, за які позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, матеріалами справи підтверджується тільки скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди, яка не потягла будь-яких тяжких наслідків і стала наслідком необережних дій позивача під час керування транспортним засобом, який в темну пору доби, рухаючись заднім ходом, не переконався в безпеці руху і скоїв зіткнення з двома іншими припаркованими автомобілями.

Разом з тим, наказ від 25.09.2014 року № 2212 містить формулювання, що позивачем вчинено проступок, який дискредитує звання працівника правоохоронного органу, оскільки той діяв внаслідок особистої недисциплінованості, ігноруючи відомчі накази та вказівки, керуючись хибним відчуттями власної безкарності через причетність до органів внутрішніх справ.

Проте, колегія суддів не вважає дане формулювання таким, що відповідає сутності вчиненого позивачем проступку, враховуючи його обставини та відсутність умисних дій, спрямованих на скоєння дорожньо-транспортної пригоди, та подальші дії позивача, який на місці ДТП дочекався приїзду працівників ДАІ.

Правовідносини, пов'язані з проходженням та звільненням з посад публічної служби в органах внутрішніх справ, регулюються законодавством у сфері проходження служби, а саме Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (зі змінами та доповненнями), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (зі змінами та доповненнями), Кодексом честі працівника ОВС України та відомчими нормативними актами.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права та обов'язки визначаються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114.

Відповідно до п. 10 цього Положення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією УРСР та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Порядок звільнення зі служби осіб середнього начальницького складу визначається розділом VII вказаного Положення, а саме пунктом 64, яким встановлено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), та, зокрема: є) за порушення дисципліни.

Пунктом 23 вищевказаного Положення встановлено, що особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, що затверджений Законом України від 22.02.2006 №3460-IY (надалі - Дисциплінарний статут).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено поняття службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту надане визначення дисциплінарного проступку, це - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначені види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, у тому числі згідно п. 6 та п. 8 передбачено звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до пунктів 3 та 8 частини 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Оцінюючи законність оскаржених позивачем наказів, суд апеляційної інстанції вважає, що вони не відповідають названим вище принципам обґрунтованості та пропорційності.

Викладені в наказі про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності формулювання не відповідають обставинам вчиненого ним проступку, а суворість накладеного стягнення свідчить про неврахування всіх обставин скоєння проступку.

Навіть враховуючи наявність у ОСОБА_1 непогашеного стягнення у вигляді догани, обставини скоєння ним нового дисциплінарного проступку не свідчать про підставність застосування до нього крайнього заходу дисциплінарного впливу у вигляді звільнення, а не інших засобів дисциплінарного впливу, передбачених Дисциплінарним статутом.

У зв'язку з цим, позов підлягає задоволенню.

Одночасно при поновленні на роботі відповідач повинен сплатити позивачу грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права, у зв'язку з чим дана постанова підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року у справі № 813/7323/14 скасувати та винести нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників СУ ГУМВС України у Львівській області» від 25.09.2014 року № 2212 в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за грубі порушення службової дисципліни.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області «По особовому складу» від 26.09.2014 року № 424 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни.

Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області поновити ОСОБА_1 на посаді старого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи слідчого управління Головного управління МВС України у Львівській області з 26.09.2014 року.

Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 26.09.2014 року по 19.02.2015 року.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С. Затолочний

Судді С.М. Кузьмич

З.М. Матковська