Справа № 826/15696/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 лютого 2015 року № 826/15696/14

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі колегії суддів: головуючого судді Добрянської Я.І., суддів: Кротюка О.В., Літвінової А.В., розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
до відповідача Державної виконавчої служби України
провизнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовною заявою до відповідача Державної виконавчої служби України про визнання протиправними дій щодо відмови у розгляді скарги по суті та зобов'язання вчинити певні дії щодо розгляду такої скарги по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.10.2014 р. головуючим суддею Добрянською Я.І. було відкрито провадження в адміністративній справі № 826/15696/14 (що має розглядатися по суті колегіальним складом суду) та призначено справу до попереднього судового розгляду.

Так, у попередньому судовому засіданні 10.12.2014 р. позивач заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити з підстав, визначених у позовній заяві.

Натомість представник відповідача у попередньому судовому засіданні 10.12.2014 року проти задоволення позовних вимог позивача заперечив, та просив суд у позові відмовити повністю з підстав, наведених у письмовому запереченні.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, та заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд прийшов до висновку, що спір не може бути врегульовано в порядку, визначеному ч. 3 ст. 111 КАС України.

Враховуючи зазначене, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2014 р. було закінчено підготовче провадження та призначено справу № 826/15696/14 до судового розгляду колегіальним складом суду під головуванням судді Добрянської Я.І.

В судовому засіданні 17.02.2015 р. позивач заявлені у позовній заяві позовні вимоги підтримав повністю, та просив суд:

- поновити строк на подачу адміністративного позову про визнання дій Державної виконавчої служби України протиправними та зобов'язання відповідача вчинити дії до 16.10.2014 р.;

- визнати дії Державної виконавчої служби України протиправними у зв'язку з невиконанням вимог ст.ст. 82-84 Закону України «Про виконавче провадження»; ст. 16 Закону України «Про звернення громадян»; пункту 1, підпунктів 1, 3, 6 пункту 4, підпункту 1 пункту 5 Положення про Державну виконавчу службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 р. № 385; пункту 2 Порядку витребування і проведення перевірки виконавчих проваджень, затверджених наказом Міністерством юстиції України 01.12.2004 р. № 136/5; п. 9.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. № 512/5 щодо відмови у розгляді скарги та не надання відповіді на скаргу по суті;

- зобов'язати Державну виконавчу службу України розглянути скаргу ОСОБА_1 від 29 серпня 2014 року на постанову начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Мазура Ю.С. від 18.08.2014 № 168/14 про перевірку виконавчого провадження;

- стягнути з відповідача на користь позивача судовій збір .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем Державною виконавчою службою України листом-відповіддю від 01.10.2014 р. № Б-12608/3.1 було необґрунтовано та протиправно відмовлено ОСОБА_1 в розгляді по суті скарги від 29 серпня 2014 року на постанову начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Мазура Ю.С. від 18.08.2014 № 168/14 про перевірку виконавчого провадження, чим відповідно було порушено вимоги ст.ст. 82-84 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 16 Закону України «Про звернення громадян», пункту 1, підпунктів 1, 3, 6 пункту 4, підпункту 1 пункту 5 Положення про Державну виконавчу службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 р. № 385, пункту 2 Порядку витребування і проведення перевірки виконавчих проваджень, затверджених наказом Міністерством юстиції України 01.12.2004 р. № 136/5, п. 9.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. № 512/5.

Відповідачем, у свою чергу, до матеріалів справи були подані письмові заперечення проти позову та в попередніх судових засіданнях представник відповідача наголошував на відсутності протиправних дій з боку Державної виконавчої служби України, яка на скаргу ОСОБА_1 від 29 серпня 2014 року на постанову начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Мазура Ю.С. від 18.08.2014 № 168/14 про перевірку виконавчого провадження, листом-відповіддю від 01.10.2014 р. № Б-12608/3.1 повідомила позивача про те, що така постанова начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Мазура Ю.С. від 18.08.2014 № 168/14 про перевірку виконавчого провадження може бути оскаржена в судовому порядку, оскільки посадові особи Державної виконавчої служби України не входять до переліку посадових осіб органів державної виконавчої служби, які мають право проводити перевірку законності виконавчого провадження.

Однак у судове засідання 17.02.2015 р. відповідач не прибув та не скерував свого представника, хоча останній належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, докази чого наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на викладене, а саме не прибуття всіх осіб, які беруть участь у справі, в даному випадку - відповідача Державної виконавчої служби України, що був повідомлений належним чином, в судове засідання 17.02.2015 р., суд ухвалив продовжити розгляд даної адміністративної справи № 826/15696/14 в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, проти чого також не заперечив позивач.

Про перехід до розгляду даної справи № 826/15696/14 в порядку письмового провадження, відповідача було належним чином повідомлено листом від 17.02.2015 р., докази чого містяться в матеріалах справи.

За наслідками переходу судом до розгляду адміністративної справи № 826/15696/14 в порядку письмового провадження, станом на 27.02.2015 р. жодних інших документів (доказів, пояснень, інше) від сторін по справі до канцелярії суду не надходило.

Отже, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача в судовому засіданні та представника відповідача в попередньому судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів справи, за дорученням Державної виконавчої служби України від 06.08.2014 р. № Б-10240/3.1, Б-10654/3.1, Б-10982/3.1 Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві було проведено перевірку матеріалів зведеного виконавчого провадження № 33309876 про стягнення з ТОВ «Гриф Девелопмент Інвестмент» на загальну суму 3 435 022, 67 грн. та винесено постанову про перевірку виконавчого провадження № 168/14 від 18.08.2014 р.

В постанові про перевірку виконавчого провадження № 168/14 від 18.08.2014 р. Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві зазначено, що вказана постанова може бути оскаржена до вищестоящої посадової особи органів державної виконавчої служби або до суду в 10-денний термін.

Враховуючи зазначене, 29.08.2014 р. позивач звернувся до Державної виконавчої служби України зі скаргою на постанову начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Мазура Ю.С. про перевірку виконавчого провадження № 168/14 від 18.08.2014 р.

У своїй скарзі від 29.08.2014 р. позивач просив відповідача скасувати Постанову № 168/14 від 18.08.2014 року про перевірку виконавчого провадження Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

За наслідками зазначеного, листом Державної виконавчої служби України від 01.10.2014 р. № Б-12608/3.1 за підписом заступника Голови П.С. Коцюбинського, було повідомлено позивача про те, що Постанова начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Мазура Ю.С. від 18.08.2014 р. № 168/14 про перевірку виконавчого провадження може бути оскаржена в судовому порядку, тому що посадові особи Державної виконавчої служби України не входять до переліку посадових осіб органів державної виконавчої служби, які мають право проводити перевірку законності виконавчого провадження.

Однак, як наголошує позивач у своїй позовній заяві, в скарзі від 29.08.2014 р. він не просив відповідача проводити перевірку законності виконавчого провадження, а просив саме скасувати Постанову № 168/14 від 18.08.2014 року про перевірку виконавчого провадження Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Таким чином, на переконання позивача, у даному випадку відповідачем було порушено вимоги ст.ст. 82-84 Закону України «Про виконавче провадження»; ст. 16 Закону України «Про звернення громадян»; пункт 1, підпунктів 1, 3, 6 пункту 4, підпункт 1 пункту 5 Положення про Державну виконавчу службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 №385; пункт 2 Порядку витребування і проведення перевірки виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерством юстиції України 01.12.2004 р. № 136/5; п. 9.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. № 512/5, оскільки фактично така скарга ОСОБА_1 від 29.08.2014 р. про скасування Постанови начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Мазура Ю.С. від 18.08.2014 р. № 168/14 про перевірку виконавчого провадження відповідачем розглянута не була та жодного рішення за наслідками розгляду такої скарги не прийняте.

Зважаючи на таке, та вважаючи порушеними свої законні права та інтереси, щодо можливості оскарження до вищестоящої посадової особи органів державної виконавчої служби в 10-денний термін Постанови Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві про перевірку виконавчого провадження № 168/14 від 18.08.2014 р., та отримання обґрунтованого рішення за наслідками розгляду такої скарги (яке прийняте не було), позивач звернувся за захистом своїх порушених прав та інтересів у судовому порядку до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, зважаючи зокрема на наступне.

Згідно положень чинного законодавства України, контроль у виконавчому провадженні здійснюється відповідно до статей 83-86 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно п. 6 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби можуть бути оскаржені до керівництва органів державної виконавчої служби, якщо їх оскарження передбачено цим Законом.

Згідно ст. 16 Закону України «Про звернення громадян», скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Згідно з п. 1 Положення про Державну виконавчу службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 р. № 385, Державна виконавча служба України (ДВС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень) відповідно до законів.

Відповідно до підпунктів 1, 3, 6 пункту 4 Положення про Державну виконавчу службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 р. № 385, ДВС України відповідно до покладених на неї завдань:

- організовує у межах своїх повноважень виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, додержання прав і свобод людини та громадянина, здійснює контроль за їх реалізацією;

- забезпечує здійснення державними виконавцями заходів примусового виконання рішень, передбачених законами;

- здійснює державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження. правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями.

Згідно вимог підпункту 1 пункту 5 Положення про Державну виконавчу службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 р. № 385, ДВС України з метою організації своєї діяльності організовує роботу державних виконавців, перевіряє їх діяльність і вживає заходів щодо її поліпшення, здійснює керівництво, контроль та перевірку організації роботи структурних підрозділів територіальних органів Мін'юсту України, що забезпечують реалізацію повноважень ДВС України.

Відповідно до пункту 2 Порядку витребування і проведення перевірки виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 01.12.2004 р. № 136/5, перевірка законності виконавчого провадження посадовими особами, зазначеними у пункті цього Порядку, може проводитись: за дорученням вищестоящої посадової особи; з власної ініціативи; під час розгляду скарги на постанову начальника підпорядкованого органу ДВС, винесеної за результатами розгляду скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця, інших посадових осіб ДВС; при оскарженні у порядку та строки, встановлені Законом України № 606 постанов про перевірку, проведення чи результати перевірки виконавчого провадження, винесених посадовими особами, визначеними пунктом 3.1 Порядку.

Згідно з п. 9.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. № 512/5, керівники органів ДВС вищого рівня мають право відповідно до статей 84-86 Закону перевіряти законність виконавчого провадження:

- Голова ДВС України та його заступники - виконавчого провадження, що перебуває на виконанні у будь-якому органі ДВС;

- начальники регіональних органів ДВС, їх заступники - виконавчого провадження, що перебуває на виконанні відділів примусового виконання рішень цих органів та територіальних органів ДВС, що їм підпорядковані.

Таким чином, враховуючи наведені норми чинного законодавства (які передбачають право керівників органів ДВС вищого рівня відповідно до статей 84-86 Закону України «Про виконавче провадження» перевіряти законність виконавчого провадження), а також наявні матеріали справи (які підтверджують фактичну відмову відповідача у розгляді по суті скарги позивача), вбачається протиправність у діях відповідача Державної виконавчої служби України щодо не розгляду по суті (із прийняттям відповідного рішення) скарги позивача ОСОБА_1 від 29 серпня 2014 року на постанову начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Мазура Ю.С. від 18.08.2014 № 168/14 про перевірку виконавчого провадження, та безпідставність посилання відповідача на те, що перевірку виконавчого провадження може бути оскаржено тільки в судовому порядку, оскільки посадові особи Державної виконавчої служби України не входять до переліку посадових осіб органів державної виконавчої служби, які мають право проводити перевірку законності виконавчого провадження.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також, згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, позивачем було допустимим доказами по справі доведено суду обґрунтованість його позовних вимог в частині протиправності дій відповідача Державної виконавчої служби України щодо відмови листом від 01.10.2014 р. № Б-12608/3.1 у розгляді по суті скарги ОСОБА_1 від 29 серпня 2014 року на постанову начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Мазура Ю.С. від 18.08.2014 № 168/14 про перевірку виконавчого провадження; та зобов'язання Державної виконавчої служби України розглянути по суті скаргу ОСОБА_1 від 29 серпня 2014 року на постанову начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Мазура Ю.С. від 18.08.2014 № 168/14 про перевірку виконавчого провадження.

У свою чергу відповідачем Державною виконавчою службою України, як суб'єктом владних повноважень, не було допустимими доказами по справі доведено суду правомірності його дій щодо відмови листом від 01.10.2014 р. № Б-12608/3.1 у розгляді по суті скарги ОСОБА_1 від 29 серпня 2014 року на постанову начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Мазура Ю.С. від 18.08.2014 № 168/14 про перевірку виконавчого провадження, із посиланням на те, що перевірку виконавчого провадження може бути оскаржено тільки в судовому порядку, оскільки посадові особи Державної виконавчої служби України не входять до переліку посадових осіб органів державної виконавчої служби, які мають право проводити перевірку законності виконавчого провадження, проте як норми чинного законодавства України передбачають право керівників органів ДВС вищого рівня відповідно до статей 84-86 Закону України «Про виконавче провадження» перевіряти законність виконавчого провадження.

Зважаючи на таке, на переконання суду, позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У зв'язку з тим, що судом позов немайнового характеру задовольняється частково, судові витрати позивача зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню йому з державного бюджету пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Державної виконавчої служби України щодо відмови листом від 01.10.2014 р. № Б-12608/3.1 у розгляді по суті скарги ОСОБА_1 від 29 серпня 2014 року на постанову начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Мазура Ю.С. від 18.08.2014 № 168/14 про перевірку виконавчого провадження.

3. Зобов'язати Державну виконавчу службу України розглянути по суті скаргу ОСОБА_1 від 29 серпня 2014 року на постанову начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Мазура Ю.С. від 18.08.2014 № 168/14 про перевірку виконавчого провадження, та надати відповідь за результатами розгляду скарги.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 36,54 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної виконавчої служби України.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя: Я.І. Добрянська

Судді: О.В. Кротюк

А.В. Літвінова

Дата складання та підписання в повному обсязі постанови - 27.02.2015 р.