Справа № 201/16212/14-а
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/201/1/2015р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

16.12.2014р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання протиправними дій, зобов'язання поновити виплату пенсії, починаючи з 01.08.2011р. в розмірі відповідно до чинного законодавства (а.с. № 2-3).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 26.12.2014р. позовну заяву було залишено без руху та позивачці та її представникові запропоновано усунути недоліки (а.с. № 14).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 06.02.2015р. позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання протиправними дій, зобов'язання поновити виплату пенсії, починаючи з 01.08.2011р. по червень 2014р. включно в розмірі відповідно до чинного законодавства були залишені без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду (а.с. № 20).

В обґрунтування заявлених вимог, представник позивачки ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 08.07.2014р. - а.с. № 7) просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непоновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 та просила зобов'язати поновити виплату пенсії за віком, посилаючись на те, що позивачка до березня 1996р. мешкала в Жовтневому районі м. Дніпропетровська, а потім переїхала на постійне місце проживання до держави Ізраїль у зв'язку з чим виплату пенсії їй було припинено. 01.08.2014р. представник позивачки звернулася до відповідача з заявою про поновлення пенсії, проте їй було відмовлено в цьому листом від 15.08.2014р. з посиланням на ненадання паспорту громадянина України з відміткою про реєстрацію та з посиланням на необхідність особистої подачі пенсіонером заяви.

12.02.2015р. відповідачем було отримано позовну заяву з доданими до неї документами та ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с. № 24).

24.02.2015р. до суду надійшли заперечення представника відповідача - Пантилеєнко З.С. (діє на підставі довіреності від 29.12.2014р. - а.с. № 27), в яких вона зазначила, що позов не визнає в повному обсязі, просить відмовити в задоволені позову, посилаючись на те, що рішення про поновлення раніше призначеної пенсії приймається за результатом звернення при наявності документу, що посвідчує особу на території України, а також документу, що засвідчує місце проживання на території Жовтневого району м. Дніпропетровська. З огляду на те, що позивачкою цих документів не було надано, то їй було відмовлено у поновлені виплати пенсії.

У відповідності до положень ст. 1832 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

Згідно ст. 24 Конституції України зазначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження є громадянкою України, що підтверджується копією закордонного паспорту (а.с. № 8).

Під час проживання на території України, позивачка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 та перебувала на обліку в УПФУ Жовтневого району м. Дніпропетровська, заперечень чому відповідачем не було надано.

В 1996р. позивачка виїхала на постійне місце проживання до держави Ізраїль, де прийнята на консульський облік ( а.с. № 8 зворотна сторона).

01.08.2014р. представник позивачки - ОСОБА_2 звернулася до УПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська із заявою про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 та отримала відмову від 15.08.2014р. № 7688/05/27 (а.с. № 4).

Позивачка, проживаючи в державі Ізраїль, як громадянка України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

У відповідності з ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За таких обставин, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Відповідно ч. 3 ст. 22 Конституції України проголошено , що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009р. у справі № 1-32/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. № 1058. Положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Вказане рішення Конституційного Суду України є безумовною підставою для призначення пенсії позивачу.

Згідно ч.2 ст.49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Наявність Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009р. у справі № 1-32/2009 про визнання такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. № 1058 є підставою для нарахування та виплати пенсії.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд вважає за можливе визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо непоновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська поновити ОСОБА_1 з 01.07.2014р. виплату пенсії за віком у розмірі відповідно до чинного на час поновлення законодавства.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат з урахування того, що позовні вимоги позивачки задоволено в повному обсязі та беручи до уваги положення п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (Пенсійний Фонд України та його органи звільнені від сплати судового збору) на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України, суд вважає за можливе присудити з місцевого бюджету понесені позивачем при пред'явлені позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 73грн. 08коп. (квитанція про сплату судового збору в матеріалах справи а.с. № 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 6, 19, 21, 22, 46, 55, 57, 58, 68 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009р. у справі № 1-32/2009р., ст.ст. 7, 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 6 - 11, 71, 94, 99, 1832 КАС України, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо непоновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська поновити ОСОБА_1 з 01.07.2014р. виплату пенсії за віком у розмірі відповідно до чинного на час поновлення з аконодавства.

Стягнути з місцевого бюджету на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 73грн. 08коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Н.В.Ткаченко