Справа № 820/19944/14
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 р.Справа № 820/19944/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Бартош Н.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2015р. по справі № 820/19944/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області (далі - відповідач, УПФУ в Лозівському районі Харківської області), в якому просив суд зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області припинити неправомірні дії стосовно незаконного утримання грошових коштів з пенсії позивача, які проводяться на підставі вимог № 1074 від 21.05.2013 р. та № 1074 від 08.08.2013 р.; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області повернути незаконно вирахуванні грошові кошти з пенсії позивача в сумі 1553,23 грн., згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області № 14019/13-19 від 28.11.2014 р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2015 року адміністративний позов задоволено. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області () припинити неправомірні дії стосовно незаконного утримання грошових коштів з пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), які проводяться на підставі вимог № 1074 від 21.05.2013 р. та № 1074 від 08.08.2013 р. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області () повернути незаконно вирахувані грошові кошти з пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в сумі 1553,23 грн. (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят три гривні двадцять три копійки) згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області № 14019/13-19 від 28.11.2014 р.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про віднесення позивача до переліку осіб, які згідно із ч.4 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" звільнені від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Зазначив, що тільки після досягнення пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", особи набувають права приймати участь в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування на добровільній основі. А тому, оскільки позивач одержує пенсію із зменшенням пенсійного віку, то він на даний час зобов'язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представники сторін у судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

На підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, ФОП ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 29.07.1999 р., що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії, є платником єдиного податку згідно свідоцтва серії НОМЕР_2, виданого Лозівською об'єднаною державною податковою інспекцією. Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 є пенсіонером за віком. ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Лозівському районі Харківської області з 07.06.2006 р. ФОП ОСОБА_1 призначена пенсія за віком на пільгових умовах при повному пільговому стажі (за списком № 1).

Управлінням Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області сформовано та надіслано на адресу позивача вимоги про сплату недоїмки № 1074 від 21.05.2013 р. на суму 1194,03 грн. та № 1074 від 08.08.2013 р. на суму 8804,30 грн. Вказані вимоги отримані позивачем, в адміністративному порядку не оскаржувались.

Згідно довідки УПФУ в Лозівському районі Харківської області № 14019/13-19 від 28.11.2014 р., позивачу повідомлено, що згідно виконавчого провадження № 38808303 від 04.09.2013 р. було проведено відрахування з пенсії позивача з травня по листопад 2014 року боргу на користь УПФУ в Лозівському районі Харківської області в сумі 1194,03 грн., витрат на проведення виконавчих дій в сумі 30,00 грн. та виконавчого збору в сумі 119,40 грн., та повідомлено про відрахування 20 % з пенсії позивача за грудень 2014 року, що складає 209,80 грн. Отже, загальна сума відрахування з пенсії позивача з травня по грудень 2014 року складає 1553,23 грн.

Позивач, не погодившись із зазначеними вимогами, звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи пенсіонером за віком, не має обов'язку щодо сплати сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а тому прийняті відповідачем спірні вимоги є незаконними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування вважаються платниками єдиного внеску. Перереєстрація платників страхових внесків та застрахованих осіб не здійснюється.

Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції з 06.08.2011 року) особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті (тобто фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування), які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та Пенсійним фондом України у відповідності до вимог ст.12 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування не укладався.

Відповідно до ч.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію.

Згідно ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. За цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років. Право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років. На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки- після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік.

Згідно зі ст. 26 цього Закону (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Тобто, оскільки позивач був зайнятий на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, визначених списком N 1, то йому призначена пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку.

Стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка регулює питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах, міститься в розділі II "Трудові пенсії. Пенсії за віком".

Таким чином, особи, яким пенсія призначена зі зниженням пенсійного віку (на пільгових умовах), є пенсіонерами за віком.

В зв'язку з чим, колегія суддів не приймає до уваги твердження відповідача про те, що оскільки позивач не досягла 55-річного віку, то до неї не може бути застосоване положення ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", та як наслідок остання має обов'язок обраховувати та сплачувати суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки дана норма не пов'язує звільнення від сплати єдиного внеску із досягненням особою певного віку, а передбачає звільнення від сплати внеску всіх пенсіонерів за віком.

З огляду на вищевикладене, оскільки позивач є пенсіонером за віком та отримує пенсію за віком, вона у відповідності ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" звільняється від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Окрім того, як свідчать письмові докази, УПФУ в Лозівському районі Харківської області 20.02.2013 р. виставлено позивачу вимогу № 1074 про сплату недоїмки з єдиного внеску у розмірі 4572,42 грн., яка була оскаржена позивачем в судовому порядку та скасована постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2013 р. по справі № 820/5025/13-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2013 р., оскільки судом було встановлено, що позивач є пенсіонером за віком та відповідно звільнений від обов'язку сплачувати єдиний соціальний внесок. Проте, в процесі оскарження вказаної вимоги УПФУ в Лозівському районі Харківської області винесені вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску № 1074 від 21.05.2013 р. на суму 1194,03 грн. та № 1074 від 08.08.2013 р. на суму 8804,30 грн.

У відповідності до положень до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача стосовно незаконного утримання грошових коштів з пенсії позивача, які проводяться на підставі вимог про сплату недоїмки № 1074 від 21.05.2013 р. та № 1074 від 08.08.2013 р., винесених у зв'язку з несплатою позивачем єдиного внеску, та щодо необхідності зобов'язати УПФУ в Лозівському районі Харківської області повернути незаконно вирахуванні грошові кошти з пенсії позивача в сумі 1553,23 грн., згідно довідки УПФУ в Лозівському районі Харківської області № 14019/13-19 від 28.11.2014 р.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості спірних вимог, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2015 року по справі №820/19944/14 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2015р. по справі № 820/19944/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Бартош Н.С.