Справа № 810/6665/14
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6665/14 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю. Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Романчук О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі Артюхіній М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області, Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, за участю третьої особи Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, третя особа: Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області про визнання протиправним рішення-відповіді Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 12.11.2014 року № Б-245 щодо відмови у перерахунку заробітної плати: зобов'язання Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області провести перерахунок заробітної плати ОСОБА_3

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідач та третя особа подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 квітня 1986 року близько четвертої години ранку, позивача було направлено в спецвідрядження у складі групи Ірпінського МВВС по збору за сигналом «Тривога» у зону відчуження м. Прип'ять для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

26, 27 квітня 1986 року позивач виконував роботу по охороні громадського порядку та охороні та евакуації населення м.Прип'ять, охороні матеріальних цінностей та охороні громадського порядку після проведення евакуації.

Внаслідок ряду захворювань, пов'язаних з виконанням службових обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС йому встановлено 2 групу інвалідності з втратою 80% працездатності, про що свідчить довідка МСЕК, копія якої знаходиться у матеріалах справи. Відповідно являється учасником ліквідації аварії на ЧАЕС категорії - 1.

Позивач перебуває на обліку в УПФУ м. Ірпінь Київської області та отримує пенсію по 2 групі інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, призначену в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У зв'язку з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України від 23.10.2011 року № 1210, позивач вернувся з письмовою заявою до Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області з проханням провести йому перерахунок заробітної плати за 26-27 квітня за виконання роботи в м. Прип'ять з урахуванням фактично відпрацьованого часу та надати відповідну довідку для перерахунку пенсії.

Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області листом відмовило йому в проведенні перерахунку заробітної плати за роботу в зоні ЧАЕС, посилаючись на відсутність підстав для такого перерахунку.

Позивач вважає, що відмова відповідача в проведенні перерахунку заробітної плати за виконання роботи в зоні небезпеки « 3» м. Прип'ять 26-27.04.1986 pоку, приведення довідки про заробітну плату до розміру фактичних виплат та виплат, які повинні бути донараховані згідно з розсекреченими урядовими актами, приводить до неправомірного заниження отримуваних ним пенсійних виплат.

Пенсія йому нараховується і виплачується із заробітку в зоні ЧАЕС в розмірі 45 крб. (26- 27.04.1986 р.) і є необґрунтовано занижена діями відповідача - відмовою в проведенні перерахунку заробітної плати за період роботи в зоні відчуження та відмовою від внесення фактично виплачених грошових коштів в довідку про зарплату

Не погоджуючи з рішенням і діями відповідача, ОСОБА_3 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до ст.54 ЗУ «Про соціальний статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, за бажанням осіб можуть призначатися, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження в 1986-1990 року, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Пунктом 7 Порядку передбачено, що обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які приймали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, - 4, I - 3). При цьому, в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Зони небезпеки визначались відповідно до радіаційної ситуації в місцях виконання робіт із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за показниками потужності експозиційної дози. Держкомгідромету СРСР було доручено двічі на місяць станом на 1 та 15 числа забезпечувати Урядову комісію інформацією про радіаційну ситуацію на зазначених територіях. Рішення щодо віднесення населених пунктів або виробничих об'єктів до зони небезпеки приймались Урядовою комісією (від 07.08.1986 № 87, від 19.08.1986 № 108, від 18.09.1986 № 173 та від 05.01.1987 № 339).

При виконанні робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986-1987 роках залежно від потужності експозиційної дози територію зони відчуження було поділено на 1-у, 2-у, 3-ю зони небезпеки та зону особливого контролю.

Так, до зони небезпеки № 3 належали території з рівнями іонізуючого випромінення від 100 млР/год і вище, до зони небезпеки № 2 - від 20 млР/год до 100 млр/год, до зони небезпеки № 1 - від 5 млР/год до 20 млР/год, до зони особливого контролю - від 2 млР/год до 5 млР/год .

У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» зазначено, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року № 10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 03 вересня 1986 року № 1767-рс і від 11 грудня 1986 року № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 р. №207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16 грудня 1986 року №694-рс, від 6 січня 1988 р. №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 9 травня 1986 року, №58с від 11 червня 1986 року, №132с від 16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986 року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 5 жовтня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Так, м.Прип'ять відповідно до рішення Урядової комісії від 07.08.1986 року віднесено квітень 1986 року до третьої зони небезпеки.

Згідно Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року №665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Таким чином, з огляду на викладене, та враховуючи пункт 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 жовтня 1986 року № 153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Постановою Ради Міністрів СРСР і Всесоюзної центральної ради Профспілок від 05 червня 1986 року № 665-195 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища» (п.5) (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7) було дозволено підприємствам залучати працівників на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі .

Оплата роботи у зоні відчуження у святкові дні (частина друга статті 73) та у вихідні дні провадилась за правилами статті 107 КЗпП Української РСР (322-08) за фактично відпрацьовані у святковий чи вихідний день години, із застосуванням показників кратності, зокрема, відрядникам - за подвійними відрядними розцінками. Відповідно до статей 67, 68 КЗпП Української РСР загальним вихідним днем є неділя.

ОСОБА_3 з 26.04.1986 року по 27.04.1986 року брав участь у заходах з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС. При цьому 27.04.1986 року неділя - вихідний день.

Відповідно до розрахунків, зазначених у вказаній довідці, відповідачем при розрахунку оплати праці за дні роботи в зоні відчуження не враховано подвійного розміру окладу, виплаченого позивачу, заробітної плати за квітень 1986 року з врахуванням кратності, подвійний розмір оплати за роботу у вихідний день, добові за відрядження, а також одноразову грошову допомогу.

Згідно листа Мінпраці. Мінчорнобиля та Мінфіну України від 29.10.1992 року №09-3751/1032/Зк/13-412/308 в разі, якщо робота в зоні відчуження оплачена невірно, без врахування урядових рішень, то повинен бути здійснений перерахунок заробітної плати згідно законодавства. При цьому, визначена таким чином заробітна плата не індексується, не виплачується, а тільки враховується при нарахуванні пенсії. Також листом Мінсоцполітики від 09.06.1995 року №224/8.13 зазначено, що підприємства і організації в разі неправильної оплати праці в зоні відчуження повинні зробити перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Проаналізувавши вищевикладене та перевіривши їх доказами, колегія суддів приходить до однозначного висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області, Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 27.02.2015 року.

Головуючий суддя: О.М. Романчук

Судді: Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя Романчук О.М

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.