Справа № 9101/100962/2012
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

9101/100962/2012

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2015 року

справа № 2а-1909/09/0870

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Проценко О.А. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Державної інспекції України з контролю за цінами в особі сектору у Запорізькій області Державної інспекції України з контролю за цінами

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від

19 червня 2009 року у справі №2а-1909/09/0870

за позовом

до відповідача

про

Приватної виробничо-комерційної фірми «Меркурій»

Державної інспекції України з контролю за цінами в особі сектору у Запорізькій області Державної інспекції України з контролю за цінами

визнання нечинним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Приватна виробничо-комерційна фірма «Меркурій» (далі по тексту – позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області (далі по тексту – відповідач), в якому просила визнати нечинним рішення №126 від 15 липня 2008 року Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позові, зазначив, що посадовою особою інспекції була проведена перевірка підприємства з питань дотримання порядку вставлення та застосування цін на ковбаси варені, за результатами якої було встановлено порушення вимог законодавства щодо застосування (декларування) зміни оптово-відпускних цін на продукцію власного виробництва ПВКФ «Меркурій». На підставі складеного акту заступником начальника Державної інспекції з контролю за цінами було прийнято рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 15.07.2008р. за №126, відповідно до якого до суб'єкта господарювання - ПВКФ «Меркурій» застосовано санкції, вилучено в дохід державного бюджету 388139,40 грн. Зазначене рішення позивач вважає незаконним та безпідставним, прийнятим з порушенням приписів законодавства, зокрема, постанови КМУ від 17.10.2007р. «Про затвердження Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари, приписів Закону України «Про ціни та ціноутворення», положень Інструкції про застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, оскільки при прийнятті рішення не було враховано тієї обставини, що реалізована продукція є продуктом власного виробництва та реалізується через мережу фірмових крамниць за роздрібними цінами, а обов'язок щодо декларування роздрібних цін чинним законодавством не передбачено.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2009 року у справі №2а-1909/09/0870 адміністративний позов задоволено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що актом перевірки не було встановлено фактів відпуску (реалізації) продукції іншим суб'єктам господарювання з підприємницькою метою, отже посилання в акті перевірки про реалізацію продукції за оптово-відпускними цінами є безпідставним. В акті перевірки відсутні відомості щодо перевірки первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували надходження коштів на рахунок і стосовно перевірки касових (розрахункових) документів.

Не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, Державна інспекція з контролю за цінами в Запорізькій області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповноту встановлення обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2009 року у справі №2а-1909/09/0870 та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначив, що позивач реалізовував (відпускав) продукцію власного виробництва окремим суб’єктам господарювання для її використання у господарській діяльності, тобто саме за оптово-відпускними цінами. Також відповідач вказує, що судом першої інстанції помилково розмежовано поняття «первинні бухгалтерські документи» та «касові (розрахункові) документи».

Позивачем по справі надані письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він вказує, що відповідач не надав будь-яких офіційних підтверджень (документів) про поставку (продаж) продукції позивача суб’єктам підприємницької діяльності з порушенням вимог постанови №1222 Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари» від 17 жовтня 2007 року. Позивач просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувану постанову суду – без змін.

Відповідно до Указу Президента України від 19.01.2012 року №19/2012 «Про Державну інспекцію України з контролю за цінами» та Указу Президента України від 30.03.2012 року №236 «Питання реалізації державної політики з контролю за цінами», зі змінами, внесеними указом Президента України від 17.04.2013 року №220/2013, утворено Державну інспекцію України з контролю за цінами, на яку покладено виконання функцій аналогічних тим, які здійснювались відповідачем по справі – Державною інспекцією з контролю за цінами в Запорізькій області. З огляду на те, що відповідно до Указу Президента України від 09.12.2010 року №1085 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» Державну інспекцію з контролю за цінами в Запорізькій області ліквідовано без визначення правонаступника, вищевказаними нормативно-правовими актами відповідні повноваження останньої покладено на Державну інспекцію України з контролю за цінами та її сектор у Запорізькій області. Враховуючи приписи ст. 55 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне здійснити процесуальне правонаступництво та замінити відповідача по справі Державну інспекцію з контролю за цінами в Запорізькій області його правонаступником - Державною інспекцією України з контролю за цінами в особі сектору у Запорізькій області Державної інспекції України з контролю за цінами.

Відповідач про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, свого представника для участі в її розгляді не направив.

За таких обставин, з урахуванням думки представників позивача, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представника відповідача.

Представники позивача у судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечували, просили залишити без змін постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2009 року у справі №2а-1909/09/0870.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У судовому засіданні, заслухавши пояснення представників позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, в період з 01 липня 2008 року по 04 липня 2008 року посадовою особою Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області проведено перевірку Приватної виробничо-комерційної фірми «Меркурій» з питань дотримання порядку встановлення та застосування цін на продовольчі товари (ковбаси варені), результати якої оформлено актом №000563 від 04 липня 2008 р.

Зазначеним актом встановлено порушення ПВКФ «Меркурій» вимог постанови КМУ від 17.10.2007р. №1222 «Про затвердження Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари» та розпорядження Голови облдержадміністрації від 09.11.2007р. №381 «Про декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари», оскільки ПВКФ «Меркуурій» оптово-відпускні ціни на ковбасні вироби варені не було задекларовано у визначеному порядку; різниця між новими цінами без декларування та раніш діючими цінами у період з 15.11.2007р. по 30.06.2008р. склала 129379,80 грн. До акту перевірки було долучено інформацію про зміну цін на ковбасні вироби, розрахунок суми різниці між цінами. Зазначений акт перевірки не підписаний уповноваженою особою ПВКФ «Меркурій», про що свідчить відповідний напис в Акті.

За результатами проведеної перевірки, заступником начальника Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області 15.07.2008р. було прийнято рішення за №126 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, у відповідності до якого до Приватної виробничо-комерційної фірми «Меркурій» застосовано адміністративно-господарські санкції, а саме: вилучення необґрунтованої виручки у розмірі 129379,80 грн. та стягнення штрафу у подвійному розмірі від суми необґрунтованої виручки - у розмірі 258759,60 грн., а всього стягнуто у дохід Державного бюджету суму економічних санкцій у розмірі 388139,40 грн.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для застосування до суб'єкта господарювання економічних (штрафних) санкцій стало господарське правопорушення в сфері дотримання державної дисципліни цін при здійсненні господарської діяльності, а саме порушення правил декларування зміни оптово-відпускних цін на ковбаси варені при реалізації у мережі торгових закладів.

У відповідності до Порядку формування цін на продовольчі товари, щодо яких запроваджено державне регулювання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2008р. №373, оптово-роздрібна ціна - це фактична ціна, що застосовується у розрахунках за товари, які поставляються (реалізуються) суб'єктами господарювання з метою їх використання у підприємницькій діяльності, з урахуванням податку на додану вартість і транспортних витрат.

Судом встановлено, що відомостей стосовно конкретних фактів відпуску (реалізації) продукції іншим суб'єктам господарювання з підприємницькою метою, акт перевірки не містить. Отже, висновки акту перевірки про реалізацію продукції за оптово-відпускними цінами є безпідставним.

Крім того, пунктом 1.4 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України від 03 грудня 2011 року №298/519, передбачено, що підставою для застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є одержання суб'єктами господарювання необґрунтованої виручки в результаті порушення ними в періоді, що перевіряється, чинного порядку встановлення та застосування цін і тарифів, які регулюються уповноваженими органами відповідно до вимог законодавства. Тобто, для застосування до позивача економічних санкцій державний орган контролю за цінами повинен в акті перевірки встановити факт отримання необґрунтованої виручки на підставі відповідних розрахунків, на яких ґрунтується обчислення зазначеної суми, з посиланням на документи первинного бухгалтерського обліку, згідно з якими вони здійснюються (п.3.2 Інструкції).

Судом встановлено, що в акті перевірки не перевірялись первинні бухгалтерські документи, які б підтверджували надходження коштів на рахунок і не перевірялися касові (розрахункові) документи, також в акті перевірки відсутні будь-які розрахунки, які, згідно з вимогами зазначеної Інструкції, повинні бути здійсненні (кількість проданої продукції, вартість продукції, кому продавалась продукція, інше). За таких обставин, висновки про необґрунтованість отриманої виручки є протиправними та безпідставними.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що суб’єктом владних повноважень не було доведено правомірності оскаржуваного рішення про застосування економічних санкцій.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивач здійснював реалізацію продукції іншим суб’єктам господарювання, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки ні акт перевірки, ні апеляційна скарга не містять відомостей, яким саме суб’єктам господарювання було здійснено реалізацію продукції. Крім того, жодний розрахунковий документ на оплату продукції іншими господарюючими суб’єктами контролюючим органом також не зазначено .

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, з приводу змісту заявленої в адміністративному позові вимоги стосовно визнання нечинним рішення №126 від 15 липня 2008 року Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, колегія суддів зазначає наступне.

Із змісту статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому, одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд визначає, що рішення суб'єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суб’єкта владних повноважень, виходячи із його правової природи та встановленої судом протиправності, необхідно скасувати.

Викладена правова позиція узгоджується із Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі».

З огляду на зазначене, враховуючи правильну оцінку судом першої інстанції спірного рішення відповідача, вбачаються підстави для зміни Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2009 року у справі №2а-1909/09/0870.

Поряд із цим, доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування вищевказаної постанови суду.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної інспекції України з контролю за цінами в особі сектору у Запорізькій області Державної інспекції України з контролю за цінами – залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2009 року у справі №2а-1909/09/0870 – змінити.

В резолютивній частині постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2009 року у справі №2а-1909/09/0870 замість слів «визнати нечинним рішення» зазначити «визнати протиправним та скасувати».

В решті постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2009 року у справі №2а-1909/09/0870 – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу – з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова