Справа № 824/187/15-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2015-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/187/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левицького В.К.,

за участю секретаря судового засідання Жураковської Ю.М.,

представників сторін:

позивача - Маринюка Р.О.,

відповідача - Тимирівського О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області

до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Сторожинецькому районі

про стягнення витрат.

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Сторожинецькому районі (далі - відповідач) витрати на виплату пенсій, щомісячної цільової грошової допомоги на проживання, витрат на виплату і доставку даних виплат на загальну суму 288,60 грн. за листопад - грудень 2014 р., в тому числі: витрати за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за листопад - грудень 2014 р. по: ОСОБА_3 (п/с №104727) на суму 183,60 грн. та ОСОБА_4 (п/с №100927) на суму 105,00 грн.

Позов мотивовано тим, що управлінням було підготовлено списки осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які підлягають відшкодуванню на загальну суму 8095,81 грн. До заліку та відшкодування відповідачем взято за листопад - грудень 2014 р. 7807,21 грн. Таким чином, відповідачем не прийнято до заліку та відшкодування всього 288,60 грн. Зокрема, не прийнято до заліку наступні суми, а саме за особовими справами ОСОБА_3 (п/с №104727) на суму 183,60 грн. та ОСОБА_4 (п/с №100927) на суму 105,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачем до суду подано письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд у задоволенні позову відмовити повністю зазначаючи, що правове регулювання питань відшкодування шкоди потерпілим, які отримали каліцтво за межами України і переїхали в Україну на постійне місце проживання, і не є застрахованими в Україні, здійснюється у відповідності до міжнародних угод. Крім цього, відповідач зазначив, що в бюджеті Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України не закладені кошти на фінансування витрат, пов'язаних з проведенням страхових виплат потерпілим, які отримали каліцтво за межами України, відтак відсутні підстави для задоволення позову.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

Відповідно до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за листопад 2014 р. позивач зазначає, що у кількості 38 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 3700,54 грн., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 419,11 грн., сума витрат з виплати та доставки пенсій становить 29,81 грн. Загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 4149,46 грн.

За даними відповідача у кількості 36 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 3587,91 грн., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 388,25 грн., сума витрат з виплати та доставки пенсій становить 29,81 грн. Загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 4005,16 грн. (а.с. 10).

Різниця (не прийнято до відшкодування) становить 144,30 грн.

В акті щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за грудень 2014 р. позивач зазначає, що у кількості 37 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 3500,54 грн., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 419,11 грн., сума витрат з виплати та доставки пенсій становить 26,70 грн. Загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 3946,35 грн.

За даними відповідача у кількості 35 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 3387,91 грн., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 388,25 грн., сума витрат з виплати і доставки пенсій становить 25,89 грн. Загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 3802,05 грн. (а.с. 14).

Різниця (не прийнято до відшкодування) становить 144,30 грн.

Як видно зі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за листопад - грудень 2014 р., відповідачем не включено в акти звірок суми виплачених пенсій: ОСОБА_4(п/с № 100927) в загальній сумі 52,50 грн. щомісячно, в т.ч.: основний розмір пенсії - 51,69 грн.; витрати з виплати та доставки пенсії - 0,81 грн.; ОСОБА_3 (п/с №104727) в сумі 91,80 грн. щомісячно, а саме: основний розмір пенсії - 60,94 грн., щомісячна цільова грошова допомога - 30,86 грн. (а.с. 12 - 13, 16 - 17).

Причиною відмови включення до заліку відповідачем суми витрат на виплату пенсій за листопад - грудень 2014 р. у розмірі 288,60 грн. ((52,50 грн. + 91,80 грн.) х 2), є отримання в трудового каліцтва ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за межами України (а.с. 11, 15).

Оскільки відповідачем не прийнято до заліку та відшкодування 288,60 грн., управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області звернулося до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю з наступних підстав.

Пенсійне забезпечення громадян України відповідно до ст. 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) здійснюється органами Пенсійного Фонду України.

Стаття 81 вказаного Закону № 1788-XII передбачає, що призначення та виплата пенсій, в тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання здійснюється органами Пенсійного Фонду.

З набранням чинності Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 р. № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності в зв'язку із втратою годувальника покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Абзацом 2 п. 5 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону передбачено, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований має право звернутись до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до абзацу 1 п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону № 1105-XIV Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 р. № 5-4/4, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 р. за № 376/7697 (далі Порядок № 5-4/4).

Згаданий Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (крім осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 5-4/4 відшкодуванню підлягають пенсії, призначені відповідно до пунктів "а", "в", "г" ст. 26, ст. 37, 38, та пенсії, виплачені відповідно до ст. 91, 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в разі настання страхових наслідків.

Пунктом 4 Порядку № 5-4/4, зокрема, встановлено, що відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Таким чином, суд вважає, що тільки вище перелічені виплати підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 1105-XIV особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві із застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Підпунктом "а" ст. 27 Закону № 1788-XII встановлено, що громадянам України переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Відповідно до абзацу 2 п. 3 Прикінцевих положень Закону № 1105-XIV відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у ст. 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім цього пункту встановлено, що вся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від того, чи сплачували цьому Фонду соціального страхування від нещасних випадків страхові платежі підприємства, що ліквідувалися та на яких було ушкоджено здоров'я потерпілого.

Згідно абзацу 7 п. 3 Прикінцевих положень Закону № 1105-XIV, Фонд соціального страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених ст. 21 Закону України "Про охорону праці", які ліквідуються.

Згідно із статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р., пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

Таким чином, страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами ПФУ відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.06.2011 р. в справі 21-116а11.

Як видно зі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за листопад - грудень 2014 р. відповідачем не прийнято до заліку наступні суми, а саме за особовими справами ОСОБА_4 (п/с № 100927) в загальній сумі 52,50 грн. та ОСОБА_3 (п/с №104727) в сумі 91,80 грн. щомісячно.

Судовим розглядом встановлено, що причиною відмови включення до заліку відповідачем суми витрат на виплату пенсій у розмірі 288,60 грн., є отримання в трудового каліцтва потерпілими за межами України, а саме ОСОБА_4 в Латвії, а ОСОБА_3 в Казахстані.

Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені норми матеріального права, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав доказів відсутності або погашення ним заборгованості.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 71, 86, 94, 158 - 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Сторожинецькому районі витрати на виплату пенсій, щомісячної цільової грошової допомоги на проживання, витрат на виплату і доставку даних виплат на загальну суму 288,60 грн. за листопад - грудень 2014 р., в тому числі: витрати за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за листопад - грудень 2014 р. по: ОСОБА_3 (п/с №104727) на суму 183,60 грн. та ОСОБА_4 (п/с №100927) на суму 105,00 грн.

Порядок та строки набрання постановою законної сили та оскарження.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 254 КАС України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова, згідно ст. 186 КАС України, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано судом 03 березня 2015 р.

Суддя В.К. Левицький