Справа № 2а-0906/1144/12
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Київ К/800/34820/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02 січня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі Івано-Франківської області (далі - ВВД Фонду ССНВВПЗ в Долинському районі Івано-Франківської області) про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання неправомірними дій та зобов'язання виплатити страхові виплати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в січні 2011 року внаслідок нещасного випадку на виробництві загинув її син ОСОБА_5, у зв'язку з чим, вона має право на отримання одноразової страхової виплати, передбаченої статтями 33 та 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 1105-XIV). Посилаючись на те, що ВВД Фонду ССНВВПЗ в Долинському районі Івано-Франківської області відмовило їй у призначенні такої виплати, просила суд визнати неправомірним рішення відповідача та зобов'язати останнього призначити та виплатити одноразову допомогу в розмірі однорічного середнього заробітку, як особі, що перебувала на утриманні загиблого, одноразову страхову виплату на сім'ю, з якою проживав загиблий, у розмірі його п'яти середньорічних заробітних плат, перерахувати щомісячну страхову виплату та стягнути 2000 грн витрат на правову допомогу.

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02 січня 2013 року, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права. Вказує, що судами неправильно застосовано норми Сімейного кодексу України та Закону № 1105-XIV. Зазначає, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи та наданим доказам.

ВВД Фонду ССНВВПЗ в Долинському районі Івано-Франківської області у запереченнях на касаційну скаргу посилається на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, судами правильно встановлені факти, досліджені докази та наведені обґрунтовані висновки. Вказує, що одноразова грошова допомога на сім'ю призначена та виплачена сину загиблого - ОСОБА_6, згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2012 року у справі №0906/524/12. Просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що 21 січня 2011 року внаслідок нещасного випадку у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Галицька торгова компанія» загинув ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24 січня 2011 року.

Позивач ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5 і на момент смерті потерпілого досягла 63 років.

У квітні 2012 року позивач звернулася до ВВД Фонду ССНВВПЗ в Долинському районі Івано-Франківської області із заявою про призначення щомісячних страхових виплат та одноразової допомоги як члену сім'ї загиблого, передбаченої Законом № 1105-XIV.

Листом від 03 травня 2012 року №216/01-11 відповідач повідомив ОСОБА_4 про відмову у призначенні одноразової страхової виплати на сім'ю у розмірі п'ятирічного заробітку через те, що вона не належить до осіб, що мають право на призначення одноразової страхової виплати та повідомив, що з травня 2011 року їй призначено щомісячну страхову виплату.

Таку відмову ВВД Фонду ССНВВПЗ в Долинському районі Івано-Франківської області обґрунтувало тим, що позивач не перебувала на утриманні загиблого ОСОБА_5

Правова основа, економічний механізм та організаційна структура загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві (далі - страхування від нещасного випадку) визначені Законом № 1105-XIV.

За змістом статті 21 цього Закону, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, шляхом надання соціальних послуг та здійснення соціальних виплат, до яких, зокрема, відноситься одноразова допомога в разі смерті потерпілого (пункт «б» частини 1 статті 21 Закону № 1105-XIV).

Згідно із частиною 7 статті 34 Закону № 1105-XIV у разі настання смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не менше за п'ятирічну заробітку плату потерпілого і , крім того, не менше за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затверджений постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 27 квітня 2007 року № 24 (далі - Порядок №24).

Відповідно до статті 33 Закону № 1105-XIV, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Таким чином, право на виплату страхових виплат, визначених ст. 33 Закону № 1105-XIV, має член сім'ї загиблого, який перебував на його утриманні або мав право на одержання від нього такого утримання, тобто був непрацездатним.

Отже, згідно із вказаною нормою закону і з пунктом 6.1.8. Порядку № 24 непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право (незалежно від того, разом вони проживали чи окремо), - мають право тільки на призначення щомісячних страхових виплат.

З 04 травня 2011 року ОСОБА_4 призначено та виплачується щомісячна страхова виплата, у розмірі встановленому пунктом 6.3.2 Порядку № 24.

Разом з тим, право на одержання одноразової допомоги в разі смерті потерпілого, передбаченої частиною 7 статті 34 Закону № 1105-XIV, мають непрацездатні особи, які перебували на його утриманні.

Факт перебування на утриманні у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку (пункт 6.1.2. Порядку № 24).

Вирішуючи спір, суди встановили, що ОСОБА_4 є матір'ю померлого внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_5 і на час смерті потерпілого досягла 63 років, проте на утриманні сина не перебувала, оскільки документи, що підтверджують такий факт в матеріалах справи відсутні. Тому суди дійшли обґрунтованого висновку, що підстави для одержання одноразової допомоги у розмірі, установленому частиною 7 статті 34 Закону № 1105-XIV, у позивача відсутні.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність у позивача права на одержання одноразової допомоги після смерті ОСОБА_5 у розмірі встановленому частиною 7 статті 34 Закону № 1105-XIV та правомірність дій відповідача щодо встановлення розміру щомісячної страхової виплати.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України викладену у рішенні від 30 червня 2011 року по цивільній справі № 6-20445св09, яка відповідно до статті 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України.

Отже, доводи касаційної скарги щодо встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю з загиблим сином позивача, не мають юридичного значення для набуття права на одержання одноразової страхової виплати.

Враховуючи наведене, підстави для скасування ухвалених судових рішень колегія суддів не вбачає.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02 січня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак