Справа № 2а/0370/793/11
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2011-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2011 року Справа № 2а/0370/793/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В. В.,

при секретарі судового засідання Іванчуку О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Максимець Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними по виконанню постанови Луцького міськрайонного суду від 08.05.2009 року та зобов'язання вчинити дії, виконати вище вказану постанову суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що у провадженні Підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Волинській області знаходиться виконавче провадження по виконанню постанови Луцького міськрайонного суду від 08.05.2009 року про зобов'язання департамент соціальної політики Луцької міської ради, надати ОСОБА_1 безпроцентну позику за новим місцем проживання відповідно до п.5 ст.36 Закону України «про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи». Відносно виконання рішення звертався до відповідача 22.03.2011 року, отримавши відповідь, в якій зазначено, що державним виконавцем вживаються заходи по виконанню вказаного рішення суду, та на право звернутися до суду із позовною заявою, щодо порушення законних інтересів.

Зазначаючи в позовній заяві, що оскільки рішення суду в даний час не виконано, то держава згідно рішень Конституційного суду та Практики Європейського суду, не може відмовитись від гарантованих Конституцією та визначених фінансових зобов'язань по забезпеченню прав людини, скасувати їх чи обмежувати. Реалізація його прав, на отримання позики не повинно залежати від бюджетних асигнувань та не може бути причиною невиконання органами влади зобов'язань. Вважає, що Закон є чинним, а положення бюджетних Законів на 2009 та 2010 роки чи постанова КМУ відносно надання позики є неконституційним, а отже суд при вирішенні даного позову мав керуватись принципом верховенства права, Конвенцією та практикою Європейського суду, як джерело права.

Просить суд визнати протиправними дії підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Волинській області по виконанню постанови Луцького міськрайонного суду від 08.05.2009 року та зобов'язати відповідача виконати вищевказану постанову суду.

Ухвалою суду від 01.04.2011 року замінено відповідача по справі підрозділ примусового виконання рішення ВДВС Головного управління юстиції у Волинській області, на належного відповідача Відділ ДВС Головного управління юстиції у Волинській області.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в позовній заяві. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в наданих суду усних та письмових запереченнях посилається на те, що державним виконавцем вживаються всі передбачені законом заходи по примусовому виконанню рішення суду. Вважає, що посилання позивача на практику Європейського суду, про зобов'язання держави виконати свої зобов'язання, не є підставою для визнання дій державного виконавця протиправними. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, вивчивши надані матеріали виконавчого провадження № 18113000, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 ч. 1 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів.

Згідно ст. 17 ч. 1 КАС України компетенція адміністративних судів поширюються на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дії чи бездіяльності.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (надалі Закон України № 606-XIV) встановлено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Пунктом 1 ч.2 ст.17 Закону України № 606-XIV передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця другого ВДВС Луцького МУЮ Левковець Т.В. 19.03.2010 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанні виконавчого листа № 2а-223 виданого 15.03.2010 року Луцьким міськрайонним судом про зобов'язання департамент соціальної політики Луцької міської ради надати ОСОБА_1 безпроцентну позику за новим місцем проживання на господарські обзаведення в розмірі 50 мінімальних заробітних плат на сім'ю зі строком сплати до 15 років з моменту видачі позики незалежно від часу евакуації, відселення або самостійного переселення.

З матеріалів справи вбачається, що 25.08.2010 року вище вказане виконавче провадження постановою старшого державного виконавця Другого відділу ДВС Луцького МЮУ Пирогою С.С., було зупинено та цього ж дня постановою передано для виконання до підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Волинській області. 26.08.2010 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Волинській області Максимець Г.Г. винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження. Постановою від 24.11.2010 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-223 було поновлено.

Статтею 75 Закону України № 606-XIV передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до вимог державного виконавця Максимець Г.Г. № 4/7590 від 25.11.2010 року та № 4/8396 від 13.12.2010 року зобов'язано департамент соціальної політики Луцької міської ради надати в семиденний термін ОСОБА_1 безпроцентну позику та звернутися до головного розпорядника коштів з поданням про виділення коштів для виконання рішення суду. Попереджено, що в разі невиконання вимог державного виконавця будуть застосовані штрафні санкції.

Статтею 89 Закону України № 606-XIV встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Даний порядок накладення штрафу передбачений пунктом 10.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року.

Згідно ст. 11 Закону України № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом

Як встановлено судом, постановами державного виконавця Максимець Г.Г. від 13.12.2010 року накладено штраф на департамент соціальної політики Луцької міської ради в розмірі 340 гривень., та 13.01.2011 року штраф в розмірі 680 грн., оскільки боржником рішення суду виконано частково, лише щодо направлення поданням до головного розпорядника про виділення коштів, а безпроцентну позику позивачу на надано.

Крім того судом встановлено, що 02.02.2011 року державний виконавець звернулась з поданням вих. 4-33/433 до прокуратури м. Луцька про притягнення посадових осіб Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до кримінальної відповідальності в порядку ст. 382 КК України.

А отже суд враховує, що державний виконавець Максимець Г.Г вживає всіх необхідних та передбачених Законом України № 606-XIV заходів щодо своєчасного і повного виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду № 2а-223 від 15.03.2010 року.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не приймає до уваги твердження позивача, що положення бюджетних Законів на 2009 та 2010 роки чи постанова КМУ відносно надання позики є неконституційним, оскільки дана обставина не є предметом розгляду справи в суді.

Що стосується вимоги позивача, щодо зобов'язання відповідача виконати рішення Луцького міськрайонного суду від 08.05.2009 року, то суд зазначає наступне, що підставою для зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити дії визначених Законом України «Про виконавче провадження» є наявність ряду обставин, протиправності дій чи допущення бездіяльності, які як встановлено судом в діях відповідача відсутні. Крім того, Кодексом адміністративного судочинства України суду не надано повноважень, щодо покладення зобов'язань виконувати рішення суду, оскільки такий обов'язок покладений Конституцією та Законом України № 606-XIV, суд відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст.162 КАСУ у разі задоволення адміністративного позову може зобов'язати відповідача вчинити тільки певні дії, а отже дана вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач надав суду належні та допустимі докази в підтвердження вчинених ним дій передбачених Законом України № 606-XIV по примусовому виконанню виконавчого листа № 2а-223 виданого 15.03.2010 року Луцьким міськрайонним судом.

Позивач не довів суду та не підтвердив належними доказами, що дії відповідача по виконанню рішення суду є протиправними.

Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, надаючи оцінку діям та рішенням суб'єкта владних повноважень, які є предметом оскарження, суд перевіряє чи прийняті (вчинені) вони на підстави, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки підрозділом примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Волинській області вживаються заходи по примусовому виконанні рішення Луцького міськрайонного суду від 08.05.2009 року, вчиненні ВДВС дії відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», тому підстав для визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, відсутні.

Керуючись ст.ст.2,11,17,71,158,160,162,163,181,186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст.ст. 1,11,17,25,75,89 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 12 квітня 2011 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий

Суддя В.В.Мачульський