Справа № 394/94/15-а
Суддя: Партоліна І. П.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

у складі головуючого судді Партоліної І.П.

при секретарі Довгій С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Новоархангельськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Копенкуватської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області про скасування рішення сесії сільської ради, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач з врахуванням уточнених позовних вимог звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування рішення сесії сільської ради, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу мотивуючи свої вимоги тим, що вона працювала на посаді голови Копенкуватської сільської ради Кіровоградської області на підставі рішення першої сесії Копенкуватської сільської ради шостого скликання від 19 листопада 2010 року № 1.

Рішенням двадцять п'ятої сесії Копенкуватської сільської ради шостого скликання від 11 березня 2014 року № 122 «Про дострокове припинення повноважень сільського голови в зв'язку з незабезпеченням здійснення наданих їй повноважень» сільська рада вирішила достроково припинити повноваження позивача як сільського голови.

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просила визнати протиправним та скасувати вказане рішення сільської ради, зобов'язати відповідача поновити її на посаді Копенкуватського сільського голови і стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. За результатами розгляду адміністративної справи 18 грудня 2014 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд задовольнив її позовну заяву в повному обсязі.

19 грудня 2014 року позивач отримала копію постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року. 22 грудня 2014 року позивач вирішила звернутись до Копенкуватської сільської ради з заявою про поновлення її на посаді, проте секретар сільської ради та декілька жителів села Копенкувате завадили їй увійти до приміщення сільської ради. Цього ж дня було скликано позачергову сесію Копенкуватської сільської ради, на якій прийнято рішення № 136 «Про дострокове припинення повноважень сільського голови в зв'язку з незабезпеченням здійснення наданих їй повноважень». Вважає зазначене рішення незаконним, просила визнати його протиправним та скасувати, а також зобов'язати Копенкуватську сільську раду поновити її на посаді та стягнути з Копенкуватської сільської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача, секретар Копенкуватської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і суду пояснив, що 22.12.2014 року позивач прийшла до сільської ради, цього ж дня зібралась сходка громадян села і за вимогою громади села була проведена позачергова сесія ради, на якій було прийнято рішення про дострокове припинення повноважень сільського голови ОСОБА_1, і на підтвердження цих обставин надав до суду примірник протоколу № 3 зборів-сході громадян Копенкуватської сільської ради Новоархангельського району від 22.12.2014 року.

Стверджував, що станом на 22.12.2014 року у сільській раді не було копії постанови апеляційної інстанції, однак в цей день вже було відомо про результати апеляційного розгляду справи.

Крім того, представник відповідача пояснив, що рішення про поновлення на посаді сесія не приймала, рішення апеляційної інстанції не було виконано і у період із 11.03.2014 року по 22.12.2014 року будь-яких рішень відносно позивача не приймалось.

З приводу проведення сесії та прийняття спірного рішення у відповідності до вимог чинного законодавства пояснень ніяких не надав.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що позивач скомпроментувала себе як людина, давала неправдиві свідчення по кримінальній справі, чим порушила права жителя с.Копенкувата Кучеренка.

На запитання суду пояснила, що станом на 22.12.2014 року вона працювала секретарем сільської ради і про результат розгляду апеляційною інстанцією попереднього спору їй було відомо, однак до села приїхали представники влади району, в тому числі і юрист районної ради, які запропонували провести сесію та вирішити питання недовіри сільському голові.

Поновлення ОСОБА_1 на посаді не було в період із 11.03.2014 року по 22.12.2014 року.

Допитані за клопотанням представника відповідача свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з приводу предмета спору пояснень не надали, висловили свої особисті обурення відносно особи позивача.

Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статтей 38 та 43 Конституції України громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування та громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Як встановлено в судовому засіданні, 11.03.2014 року на підставі рішення двадцять п'ятої сесії Копенкуватської сільської ради шостого скликання № 122 достроково припинено повноваження Копенкуватського сільського голови ОСОБА_1 в зв'язку з незабезпеченням здійснення наданих їй повноважень. Виконання обов'язків сільського голови покладено на секретаря сільської ради ОСОБА_3

Позивач звернулась до суду за захистом своїх прав щодо поновлення її на посаді і за результатами апеляційного розгляду Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 18 грудня 2014 року постанову Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2014 року скасував та визнав протиправним та скасував рішення двадцять п'ятої сесії Копенкуватської сільської ради шостого скликання Новоархангельського району Кіровоградської області від 11.03.2014 року № 122 «Про дострокове припинення повноважень сільського голови в зв'язку з незабезпеченням здійснення наданих їй повноважень», зобов'язав Копенкуватську сільську раду Новоархангельського району Кіровоградської області поновити ОСОБА_1 на посаді Копенкуватського сільського голови та стягнув із Копенкуватської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням тридцятої сесії Копенкуватської сільської ради шостого скликання Новоархангельського району Кіровоградської області від 22.12.2014 року № 136 достроково припинено повноваження Копенкуватського сільського голови ОСОБА_1 в зв'язку з незабезпеченням здійснення наданих їй повноважень і виконання обов'язків сільського голови покладено на секретаря сільської ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином уповноважені державою органи не можуть на власний розсуд ухилятися від реалізації наданих їм повноважень, але й не мають права виходити за межі, встановлені законодавством.

Відповідно до ч. 1 п. 16 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» однією із виключних компетенція сільських, селищних, міських рад є прийняття рішення щодо дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови у випадках, передбачених цим Законом.

Отже, тільки сільська рада має компетенцію щодо прийняття рішення про дострокове припинення повноважень сільського голови. При цьому, сільська рада може приймати таке рішення у випадках передбачених законом.

Статтею 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначені випадки припинення повноважень сільського голови:

1) його звернення особистою заявою до відповідної ради про складення ним повноважень голови:

2) припинення його громадянства:

3) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього:

3-1) набрання законної сили рішенням суду про притягнення його до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України про засади запобігання і протидії корупції»

4) порушення ним вимог щодо обмеження сумісності його діяльності з іншою роботою (діяльністю), встановлених цим Законом;

5) визнання його судом недієздатним, безвісно відсутнім або оголошення таким, що помер:

6) його смерті.

При цьому частиною 2 вказаної статті передбачена можливість дострокового припинення повноваження сільського голови, якщо він порушує Конституцію або закони України, права і свободи громадян, не забезпечує здійснення наданих йому повноважень.

Натомість, частиною 3 цієї ж статті встановлено, що повноваження сільського голови за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», можуть бути припинені достроково за рішенням місцевого референдуму або за рішенням відповідної ради, прийнятим, шляхом таємного голосування не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Доказів проведення місцевого референдуму та його результатів з приводу дострокового припинення повноважень голови сільської ради в судове засідання відповідачем не надано.

Згідно ч. 6 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у разі немотивованої відмови сільського голови або неможливості його скликати сесію ради, сесія сільської ради скликається - секретарем сільської ради.

У цих випадках сесія скликається: 1) якщо сесія не скликається сільським головою у строки, передбачені цим Законом; 2) якщо сільський голова без поважних причин не скликав сесію у двотижневий строк після настання умов, передбачених частиною 7 цієї статті.

Доказів щодо дотримання вищезазначених вимог Закону до суду також не надано.

Відповідно до п. 11 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень сільського голови належить повноваження скликати загальні збори громадян за місцем проживання.

В силу ч. 5 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Матеріали справи не містять доказів правомірності скликання загальних зборів громадян за місцем проживання та сесії сільської ради секретарем.

Визначена законом процедура скликання сесії є обов'язковою, а тому недотримання цієї процедури є підставою для скасування рішень, прийнятих на такій сесії.

За таких обставин, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності його дій та не доведено те, що суб'єкт владних повноважень (відповідач) діяв у спосіб передбачений законом.

В силу ч. 7 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова не рідше одного разу на рік звітує про свою роботу перед територіальною громадою на відкритій зустрічі з громадянами. На вимогу не менше половини депутатів відповідної ради сільський голова зобов'язаний прозвітувати перед радою про роботу виконавчих органів ради у будь-який визначений ними термін.

Крім того, суд зазначає, що крім всіх вищезазначених обставин, сесією Копенкуватської сільської ради прийнято повторне рішення про припинення повноважень сільського голови- позивача по справі, без поновлення її на посаді на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року, що взагалі є неприпустимим в рамках чинного законодавства і беззаперечно свідчить про ігнорування відповідачем норм закону та пряме порушення прав позивача.

Пленум Верховного Суду України у пункті 18 постанови від 06.11.92 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 69, частин 1, 4 статті 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши надані відповідачем докази, на які він посилався, доводячи правомірність спірного рішення, суд приходить до висновку, що жоден із наведених відповідачем доводів не може бути підставою для дострокового припинення повноважень сільського голови.

Згідно з частинами 1, 3 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У ході розгляду справи суд прийшов до висновку, що спірне рішення від 22.12.2014 року № 136 «Про дострокове припинення повноважень сільського голови в зв'язку з незабезпеченням здійснення наданих їй повноважень» прийнято сесією сільської ради без законних підстав та з порушенням порядку, встановленого вимогами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що призвело до порушення трудових прав та гарантій позивача.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, правомірність спірного рішення, яким позивача звільнено з займаної ним посади, перед судом, як того вимагає ч.2 ст.71 КАС України, не доведена.

Відповідно до статті 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 21.05.14 року (справа №6-33цс14), яка в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині 1 статті 235 та статті 240-1 КЗпП України, а відтак, встановивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірне рішення від 22.12.2014 року № 136 «Про дострокове припинення повноважень сільського голови в зв'язку з незабезпеченням здійснення наданих їй повноважень» є протиправним та підлягає скасуванню, а позивача слід поновити на посаді, з якої він був 22.12.2014 року незаконно звільнений .

Відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Як зазначено у пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.95 (надалі - Порядок №100), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Позивачем в уточненні до позову просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 6932 грн. і подав відповідний розрахунок, на підставі отриманої заробітної плати за січень-лютий 2014 року.

Однак судом на виконання вимог ч.2 ст. 11 КАС України та вимог постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 для обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу взято виплати заробітної плати позивачу за 2 останні місяці, які передували його звільненню і за які була проведена виплата, а саме за лютий та березень 2014 року, які згідно з довідкою виконавчого комітету Копенкуватської сільської ради № 106 склали відповідно 3548,70 грн. та 1429,35 грн, усього- 4978,05 грн.

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача, обчислена відповідно до пункту 8 Порядку №100, становить 191,46 грн. (4978,05 грн. : (20 + 6) дні).

Оскільки час вимушеного прогулу позивача у зв'язку з його незаконним звільненням з 22.12.14року (день звільнення є останнім днем роботи) по день розгляду справи, за період з 23.12.14 року по 18.02.2015 року становить 40 робочих днів (7 робочих днів у грудні 2014 року, 20 робочих днів у січні 2015 року,13 робочих днів у лютому 2015 року), тому на його користь з відповідача підлягає стягненню середній заробіток у сумі 7658,40 грн. (191,46грн. х 40 днів).

Відповідно до частини 1 статті 256 КАС України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць виконуються негайно.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 167, 186, 254, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити .

Визнати протиправним та скасувати рішення тридцятої сесії Копенкуватської сільської ради шостого скликання Новоархангельського району Кіровоградської області від 22.12.2014 року № 136 «Про дострокове припинення повноважень сільського голови в зв'язку з незабезпеченням здійснення наданих їй повноважень».

Зобов'язати Копенкуватську сільську раду Новоархангельського району Кіровоградської області поновити ОСОБА_1 на посаді Копенкуватського сільського голови.

Стягнути із Копенкуватської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 7658 грн. 40 коп.

Постанова суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новоархангельський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя: