Справа № 615/1821/14-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 р.Справа № 615/1821/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області на постанову Валківського районного суду Харківської області від 17.12.2014р. по справі № 615/1821/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області

про визнання неправомірними дій щодо припинення виплати пенсії та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

12.11.2014 року позивач звернувся до Валківського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області про визнання неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області щодо припинення виплати позивачу пенсії, як батьку інваліда дитинства, про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області поновити виплату позивачу пенсії з 01.06.2014 року у відповідності до пункту 3 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Валківського районного суду Харківської області від 17.12.2014 року адміністративний позов задоволено.

Пенсійний орган, не погодившись із постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Виходячи з приписів ст.197 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що дружина позивача з 18.04.2011 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України в Валківському районі Харківської області та одержує пенсію по інвалідності 3 група за загальним захворюванням по зору, довічно.

Позивач також перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України в Валківському районі Харківської області з 02.10.2011 року та до 01.06.2014 року одержував пенсію за віком, призначену у відповідності до пункту 3 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з неправомірності дій відповідача при припиненні виплати позивачу з 01.06.2014 року пенсії, призначеної у відповідності до пункту 3 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Колегія суддів погоджується з вищезазначеним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення в Україні базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст.4 цього Закону виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи її рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягнення якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, тощо.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», даний Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

При цьому ч.2 ст.5 Закону передбачає, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню.

Право на отримання пенсій та соціальних виплат із солідарної системи відповідно положень ст.8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідних для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст.36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

У ст.9 даного Закону передбачено види пенсійних виплат і соціальних послуг відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі, а саме призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно вимог ст.ст.32,34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією. Пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Інвалідам, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно.

Як вбачається з матеріалів справи, дружині позивача з 18.04.2011 року призначено довічну пенсію по інвалідності за загальним захворюванням по зору, тобто на момент призначення позивачу пенсії як батьку інваліда з дитинства вона була непрацездатною та за станом здоров'я не мала і не має можливості на даний час в повній мірі здійснювати догляд за дитиною - інвалідом з дитинства.

За таких обставин позивачу з 02.10.2011 року було призначено пенсію за віком у відповідності до пункту 3 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яку він отримував до 01.06.2014 року.

Пунктом 3 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, зокрема, що матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти - інваліди віком до 16 років.

За вибором матері або в разі її відсутності, якщо вихованням, зокрема, дитини інваліда здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком після досягнення 55 років та за наявності не менше 20 років страхового стажу.

Крім того, відповідно до п.14 ч.1 ст.11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягає один із непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд, зокрема, за дитиною - інвалідом, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

Припинення участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування згідно ст.13 цього Закону припиняється, зокрема, у разі якщо особа, яка підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до цього Закону, втратила визначений цим Законом статус застрахованої особи.

Відповідно до ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Призначається пенсія довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду згідно до вимог ст.49 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.49 цього Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності в порядку, передбаченому ч.3 ст.35 та ст..46 цього Закону.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Натомість, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність обставин, що слугували підставою для припинення виплати позивачу пенсії, як батькові дитини - інваліда з дитинства, у передбаченому ст.49 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» порядку.

Посилання відповідача на роз'яснення Міністерства соціальної політики № 590/039/97-14 від 07.05.2014 року, як на підставу для припинення виплати позивачу пенсії, не може бути прийнятий колегією суддів як належний і допустимий доказ в розумінні вимог адміністративного судочинства, до того ж зазначений документ носить рекомендаційний характер.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Валківського районного суду Харківської області від 17.12.2014р. по справі № 615/1821/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Калитка О.М.