Справа № 591/8781/14-а
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 р. Справа № 591/8781/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Запара Е.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 25.12.2014р. по справі № 591/8781/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, стягнути витрати, пов'язані з наданням правової допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах ( далі - відповідач) в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах, зобов'язати УПФУ в м.Сумах зарахувати до трудового стажу , який надає ОСОБА_1 право на призначення пенсії на пільгових умовах, період з 20.01.1997 року по 04.03.2004 року, зобов'язати УПФУ в м.Сумах призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах з дня першого звернення, стягнути судові витрати та витрати , пов'язані з наданням правової допомоги адвоката.

Постановою Зарічного районного суду від 25.11.2014 р. відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову повністю за необґрунтованістю позовних вимог.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 25.12.2014 у справі № № 591/8781/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Сумах про

визнання протиправними дій та зобов»язання вчинити дії та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Сумах. Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах стосовно відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах зарахувати до трудового стажу, який надає ОСОБА_1 право на призначення пенсії на пільгових умовах, період з 20.01.1997 по 04.03.2004р. та зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до п. " б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 14.07.2014, з дня його першого звернення до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73, 08 грн. судового збору та 1000 грн. витрат, пов»язаних з наданням правової допомоги адвоката.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального і процесуального права, а саме: статті 13, п. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, із прийняттям постанови.

Як встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 виповнилось І55 років (а.с. 11).

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 працював в СМУ «СМНВО ім. М.В.Фрунзе» з 20.01.1997 року по 30.06.1998 року згідно запису в трудовій книжці електросварщиком та з 01.07.1998 року по 04.03.2004 року (а.с. 14).

31.12.1998 року наказом № 226 від 31.12.1998 року за результатами атестації робочих місць уточнена професія : «електрозварник ручної зварки». У жовтні 2014 року позивач звернувся до УПФУ в м. Сумах за призначенням пенсії на пільгових умовах, як працівнику, зайнятому з особливо шкідливими та важкими умовами праці по Списку № 2 відповідно до ст. 13 Закону України «про пенсійне забезпечення».

16.10. 2014 року він отримав відповідь, відповідно до якої йому відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв'язку з тим, що будівельно-монтажному тресті «СНВО ім. М.В.Фрунзе» з 20.01.1997 року по 30.06.1998 року у зв'язку з неповною назвою професії «електрозварник» , зазначеній у трудовій книжці, та з 01.07.1998 року по 04.03.2004 року у зв'язку з ненаданням первинних документів, які б засвідчували зайнятість на роботах із важкими та шкідливим умовами праці, (а.с. 9).

Не погоджуючись із висновками відповідача, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у позивача ОСОБА_1 відсутній необхідний пільговий стаж роботи по списку № 2 відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", то він не має права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на отримання пенсії на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими умовами праці та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, здійснюється за нормами цього закону та Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Трудова книжка є основним документом для підтвердження стажу роботи лише у разі якщо в ній містяться всі необхідні, правильні і точні записи про стаж роботи, у тому числі і той, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз викладеного свідчить, що за відсутності трудової книжки працівника для підтвердження трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємства, установи, організації.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача, відповідно до запису № 20 у трудовій книжці ОСОБА_1 він 20.01.1997 прийнятий на роботу до будівельно - монтажного тресту СНПО ім. М.В. Фрунзе електрозварювальником 5 розряду та згідно із записом № 21 будівельно - монтажний трест увійшов до складу ремонтно будівельного виробництва СНПО ім. М.В. Фрунзе та згідно із записом № 22 трудової книжки за результатами атестації робочих місць уточнена професія " електрозварювальник ручного зварювання".( а.с. 14-17).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача «Будівельно - монтажний трест СНПО ім. М.В. Фрунзе», являється складовою і невід'ємною виробничою структурою СНПО ім. М.В. Фрунзе, про що свідчить запис у трудовій книжці ОСОБА_1, яка мається в матеріалах моєї справи.

Також, відповідно до наказу № 126 від 07.07. 1998 по ВАТ СМНВО ім. Фрунзе" на базі будівельно - монтажного тресту створено ремонтно - будівельне виробництво, яке також було структурним підрозділом ВАТ СМНВО ім. Фрунзе", про що також мається відповідний запис у трудовій книжці ОСОБА_1

Окрім того , колегія суддів зазначає, що матеріли справи містять: копію довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах № 25-04-326 від 29.04.2014; копію наказу № 226 від 31.12.1998 р про атестацію зазначеного робочого місця за списком № 2;копію наказу № 375-П від 21.11.1994р р про атестацію зазначеного робочого місця за списком № 2; копію наказу № 105 - П від 02.06.1995р. про атестацію зазначеного робочого місця за списком № 2; копію довідки про перейменування підприємства.Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем надано первинні документи, які підтверджують його роботу у ремонтно - будівельному управлінні з 20.01.1997 по 30.06.1998 та з 01.07.1998 по 04.03.2004р.,що дає право позивачу на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «Б» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», у зв»язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Щодо частини позовних вимог про стягнення 1000 грн. витрат, пов»язаних з наданням правової допомоги адвоката, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Судові витрати по справі зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги підлягають розподілу в порядку ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. У разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивач має право на відшкодування витрат тільки якщо встановлено, що вони були фактично і необхідно понесені та є розумними.

З матеріалів справи не вбачається, обсяг та зміст юридичних послуг, а також чи виконані такі послуги в повному обсязі.

Таким чином, оскільки позивач не довів відповідність заявленої до стягнення суми, тому відсутні підстави для стягнення на його користь витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнят: (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);безсторонньс (неупереджено);добросовісно;розсудливо;з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з вищевикладенного, колегія суддів вважає, що при ухваленні рішення суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду, з ухваленням нової постанови .

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 25.12.2014р. по справі № 591/8781/14-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Сумах від 07.10.2014 року про відмову у призначення пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах зарахувати до трудового стажу, який надає ОСОБА_1 право на призначення пенсії на пільгових умовах, період з 20.01.1997р. по 04.03.2004р.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до п. " б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 14.07.2014р., з дня його першого звернення до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Калитка О.М.
Повний текст постанови виготовлений 09.02.2015 р.