Справа № 128/6316/14-а
Суддя: Бондаренко О. І.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/6316/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 лютого 2015 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.,

при секретарі Городнюк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу Державтоінспекції з обслуговування Уманського району капітана міліції Левченка Романа Михайловича про поновлення строку на оскарження постанови, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

До Вінницького районного суду звернулася ОСОБА_1 з вимогами про поновлення строку на оскарження постанови, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, складеної інспектором відділу Державтоінспекції з обслуговування Уманського району капітаном міліції Левченком Р.М.

Позовна заява мотивована тим, що на її адресу 15.12.2014 року надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження, винесена головним державним виконавцем ВДВС Вінницького РУЮ Персюком Б.В. про стягнення з неї штрафу у розмірі 1020 грн. на підставі постанови ВДАІ від 02.11.2014 року. Проте, на розгляд справи по винесенню постанови ВДАІ вона не викликалась та не була на ньому присутня, зазначена постанова ВДАІ їй не вручалась і не надсилалась, а тому вона не мала можливості з нею ознайомитись та її оскаржити.

16.12.2014 року позивач звернулась до головного державного виконавця ВДВС Вінницького Персюка Б.В. з заявою про надання можливості ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження і зробити копію постанови ВДАІ від 02.11.2014 року, яка була зазначена як підстава для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

18.12.2014 року позивачу була надана можливість ознайомитись з виконавчим провадженням та зробити копію постанови ВДАІ серії АХ1 №194019 від 02.11.2014 року.

Зазначена у постанові інформація про ніби-то направлення її на адресу позивача рекомендованим листом №840 від 03.11.2014 року є неправдивою, так як позивач її не отримувала, а у Державтоінспекції відсутні докази направлення цієї постанови рекомендованим листом.

Як слідує з вказаної постанови ВДАІ, вона була винесена 02.11.2014 року інспектором ВДАІ з обслуговування Уманського району Левченком Р.М., якою на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

У даній постанові зазначено, що 02.11.2014 року о 14 год 54 хв. на автодорозі Київ-Одеса ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Шкода» /д.н. НОМЕР_1 / рухалась зі швидкістю 101 км/год в зоні дії знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості 50 км/год», чим на 51 км перевищила максимальну допустиму швидкість. Швидкість вимірювалась приладом «Трукам» №000545.

Зазначену постанову позивач вважає незаконною та такою, що суперечить дійсним обставинам справи.

Так, 02.11.2014 року позивач керуючи автомобілем «Шкода» / д.н. НОМЕР_1/ по автодорозі Київ-Одеса, рухалась зі швидкістю біля 95 км/год, перед знаком 3.29, зменшила швидкість до дозволеної в межах дії даного знаку. Після чого була зупинена інспектором ДАІ, який заявив, що вона перевищила швидкість. Позивач зазначила, що їхала з дозволеною швидкістю і попросила надати підтвердження з приладу, яким вимірювалась швидкість. Їй довелось чекати більше 30 хв. для того, щоб їй показали фото автомобіля па приладі «Трукам». Перед цим інспектори довго радились між собою, проводили маніпуляції з приладом «Трукам», а потім один з них кудись від'їхав і лише після його повернення, позивачу показали фото автомобіля. Оглянувши дане фото позивач відмітила, що на ньому відсутня прив'язка до місцевості, тобто, з даного фото не можливо встановити де саме була заміряна швидкість: до початку дії знаку або в зоні дії знаку. Таким чином, зафіксувавши швидкість автомобіля до початку зони дії обмеження швидкості, інспектор ДАІ намагався видати цю швидкість, як швидкість у зоні дії знаку.

Інспектор ДАІ не довів, що швидкість автомобіля була заміряна саме у зоні дії знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості руху». Не зміг також пояснити причину тривалих маніпуляцій з приладом «Трукам» перед тим, як показали фото. Про свою незгоду з пред'явленим порушенням позивач зазначила у протоколі.

В результаті інспектор вручив позивачу протокол та дозволив їхати далі, постанова при ній не оформлялась. Позивач чекала, що її викличуть до ВДАІ для розгляду справи, про те виклик до мене не надходив, копія постанови про накладення адміністративного стягнення також не надходила, замість неї надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення штрафу у подвійному розмірі.

За наведених обставин позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить поновити строк на оскарження постанови та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення, складену інспектором відділу Державтоінспекції з обслуговування Уманського району капітаном міліції Левченком Р.М.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує, змін та доповнень не має, просить позов задоволити.

Відповідач, інспектор відділу Державтоінспекції з обслуговування Уманського району капітан міліції Левченко Р.М. в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

За таких обставин, керуючись ст. 128 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, а тому підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АХ1 194019 від 02.11.2014 року, складеної інспектором відділу Державтоінспекції з обслуговування Уманського району капітаном міліції Левченком Р.М., 10.12.2014 року головним державним виконавцем ВДВС Вінницького РУЮ Персюком Б.В. відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1020 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП (а.с.6, 8).

Копія даної постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена позивачу 12.12.2014 року (а.с. 5).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 02.11.2014 року о 14 год. 54 хв. на 210 км автолроги Київ - Одеса, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Шкода» /д.н. НОМЕР_1 / рухалась зі швидкістю 101 км/год в зоні дії знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості 50 км/год», чим на 51 км перевищила максимальну допустиму швидкість, швидкість вимірювалась приладом «Трукам» №000545, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП за що на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.8).

Зі змісту ст. 280 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому ст. 251 КУпАП дано визначення поняття доказів, якими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Зі змісту наведеної правової норми випливає, що вказані дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показанням технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зважаючи на те, що при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності органом при розгляді справи не дотримано вимог ст. 280 КУпАП, не з'ясовано обставин, що мають значення для правильного вирішення справи /пункт ПДР України, згідно якого передбачена відповідальність за вчинене правопорушення/, крім того відповідачем не надано доказів, які б спростовували обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги /згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача/, з огляду на обставини цієї справи, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Про існування оскаржуваної постанови позивач дізналася 16.12.2014 року з виклику державного виконавця при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження (а.с. 7), будь - яких інших рекомендованих поштових повідомлень на її адресу не надходило (а.с5), що свідчить про необхідність поновлення строку, встановленого на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 288 КУпАП, ст.ст. 100, 158-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Скасувати постанову серії АХ1 №194019 від 02.11.2014 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 510 гривень.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: