Справа № 825/1527/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Київ К/800/63216/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Варвинської міжрайонної державної податкової інспекції Чернігівської області Державної податкової служби (далі - ДПІ) на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 5 червня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» (далі - Товариство) до ДПІ,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ від 8.04.2013 року № в частині збільшення податку на додану вартість, у розмірі 25 574,00 грн., у тому числі 20 459,43 грн. - основного платежу, 5 115,00 грн. - штрафних (фінансових) санкцій, № в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, у розмірі 352 406,00 грн., у тому числі 316 998,00 грн. - основного платежу, 35 408,00 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

На обґрунтування позову Товариство зазначило, що сума податку на додану вартість, у розмірі 20 459,43 грн., отримана від реалізації продукції, вирощеної на земельній ділянці, що використовувалась Товариством на підставі договорів оренди, укладених з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за жовтень 2011 року, жовтень 2012 року та листопад 2012 року, ДПІ неправомірно перенесена із скороченої декларації до декларації з податку на додану вартість за якою здійснюється розрахунок з бюджетом.

Сільськогосподарська продукція, яка вирощена платником податку на будь-яких використовуваних ним земельних ділянках, у тому числі орендованих не може оподатковуватися за іншими правилами ніж у режимі спеціального оподаткування.

5 червня 2013 року постановою Чернігівського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року, позов задоволено.

Податкові повідомлення-рішення ДПІ від 8.04.2013 року № в частині збільшення податку на додану вартість, у розмірі 25 574,00 грн., у тому числі 20 459,43 грн. - основного платежу, 5 115,00 грн. - штрафних (фінансових) санкцій, № в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, у розмірі 352 406,00 грн., у тому числі 316 998,00 грн. - основного платежу, 35 408,00 грн. - штрафних (фінансових) санкцій визнані протиправними та скасовані.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Чернігівського окружного адміністративного суду та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, з 6.03.2013 року до 20.03.2013 року ДПІ здійснила позапланову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1.10.2010 року до 31.12.2012 року, за наслідками якої 27.03.2013 року був складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що у порушення вимог пп. «а» п.,п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201, пп. 209.15.1, 209.15.2 п. 209.15 ст. 209, п. 209.18 ст. 209 Податкового кодексу України Товариство занизило сплату податку на додану вартість за загальною декларацією за період з 1.10.2010 року до 31.12.2012 року, у розмірі 58 080,00 грн.; а також у порушення пп. 170.1.1 п. 170.1 ст. 170, п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України в 2011 році недоотримало податку на доходи фізичних осіб, у розмірі 72 097,29 грн., а в 2012 році, у розмірі 69 536,16 грн.

8 квітня 2013 року ДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення № щодо визначення Товариству грошового зобов'язання з податку на додану вартість, у розмірі 58 080,00 грн. - основного платежу, 13 177,50 грн. - штрафних (фінансових) санкцій, № про визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, у розмірі 422 557,63 грн. - основного платежу, 43 778,33 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

Суди попередніх інстанцій встановили, що Товариство є сільськогосподарським товаровиробником і для здійснення діяльності з виробництва сільськогосподарської продукції уклало з Варвинською районною державною адміністрацією та громадянами-власниками земельних часток (паїв) договори оренди земельних ділянок, часток (паїв).

На підставі вимог п. 209.1 ст. 209 Податкового кодексу України Підприємством був обраний спеціальний режим оподаткування зі сплати податку на додану вартість, а відповідно до вимог п. 209.10 ст. 209 цього Кодексу Підприємство отримало свідоцтво про реєстрацію, як суб'єкта спеціального режиму оподаткування.

Відповідно до довідки Товариства № 48 від 21.05.2013 року на орендованих ним земельних ділянках у 2011-2012 роках вирощувались жито та пшениця.

Згідно з довідкою відділу Держземагентства у Варвинському районі Чернігівської області № 01-12/555 від 21.05.2013 року підтверджується фактичне користування Товариством зазначених земельних ділянок.

Таким чином, врожай вирощений з посівів на цих ділянках є власністю Товариства та поставляючи його іншим особам Товариство поставляє сільськогосподарську продукцію власного виробництва.

Суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що відповідно до Податкового кодексу України під поняттям оренди розуміється дія з надання основних фондів у користування за плату на визначений строк, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Для цілей оподаткування не встановлено значення виду договору (його формалізована якість) - договір оренди, договір про надання землі для сільськогосподарського виробництва (емфітевзис), договір про надання майна в користування, або взагалі без укладення договору. Головною підставою для оподаткування в даному випадку має значення саме вчинення конкретної господарської операції.

Фактичне користування Товариством земельними ділянками, вирощування на них сільгосппродукції, сплата за них орендної плати, є господарською операцією, яка визначена Податковим кодексом України, як оренда не залежно від додержання формальної процедури реєстрації, яка є пріоритетною в цивільних правовідносинах.

Акт перевірки не містить посилання на Наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України № 837 від 17.12.2010 року «Про затвердження Розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва» (далі - Наказ № 837), яким встановлено методику складання розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий рік.

Відповідно до п. 1.7 Наказу № 837 при складанні розрахунку необхідно керуватись даними бухгалтерського обліку.

У акті перевірки не зазначені факти невірного складання розрахунку Товариством з посиланням на первинні документи бухгалтерського обліку, чи на інші документи, які б свідчили про постачання Товариством сільгосппродукції не власного виробництва, або іншої продукції чи послуг, що привело до неправильного розрахунку частки питомої ваги.

Крім того, актом перевірки підтверджено, що ДПІ не встановлено факту придбання Товариством сільськогосподарської продукції у інших юридичних або фізичних осіб.

Відповідно до відомості № 9 на виплату коштів Товариством 25.09.2010 року виплачено орендну плату за 198 договорами оренди з 2010 року до 2012 року. Орендна плата, що була нарахована кожному орендодавцю за зазначені періоди - 2 117,65 грн., сума утриманого податку на доходи фізичних осіб - 317,65 грн., всього при виплаті утримано податку на доходи фізичних осіб - 62 894,70 грн.

8 вересня 2010 року постановою Чернігівського окружного адміністративного суду стягнуто з Товариства заборгованість із податку з доходів фізичних осіб за період з 2 кварталу 2009 року до 1 кварталу 2010 року, у розмірі 3 988,72 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п.,п. 209.2, 209.7 ст. 209 Податкового кодексу України згідно із спеціальним режимом оподаткування сума ПДВ, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів (послуг), не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається у розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у групах 1-24, УКТ ЗЕД, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовлюються) безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів у інших осіб), а також продукти обробки (переробки) таких товарів, які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

Згідно з п. 308.4 ст. 308 Податкового кодексу України дохід сільськогосподарського товаровиробника, отриманий від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки включає доходи, отримані від: реалізації продукції рослинництва, що вироблена (вирощена) на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування, а також продукції рибництва, виловленої (зібраної), розведеної, вирощеної у внутрішніх водоймах, та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях;

Відповідно до п. 302.1 ст. 302 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком для сільськогосподарських товаровиробників є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду, що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

Суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано зазначили, що посилання ДПІ на порушення Товариством вимог Податкового кодексу України є неправомірними, оскільки Податковий кодекс України набув чинності з 1.01.2011 року, а виплата та нарахування орендної плати здійснювалась Товариством у 2012 році, що підтверджується відповідними бухгалтерськими документами.

Висновки попередніх інстанцій про задоволення позову є обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Варвинської міжрайонної державної податкової інспекції Чернігівської області Державної податкової служби відхилити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 5 червня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.