Справа № 464/5824/13-а (2а/464/200/13)
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2015 р. м. Київ К/800/61932/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.,

суддів Заїка М.М.,

Загороднього А.Ф,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа: Львівський обласний військовий комісаріат про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановила:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа: Львівський обласний військовий комісаріат про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії відповідно до наказу Міністра оборони України від 28 липня 2008 року № 377 та з урахуванням додаткової грошової винагороди встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 03 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.09.2008. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із зміною розміру посадового окладу з 1200 грн. до 1460 грн. з 01.09.2008 відповідно до наказу Міністра оборони України від 28 липня 2008 року № 377, з урахуванням сплачених сум. А також зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну грошову винагороду у розмірі 20% грошового забезпечення з 01.04.2013 та 40% грошового забезпечення з 01.09.2013 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 зі змінами згідно з постанови Кабінету Міністрів України №161, наказу Міністра оборони України № 595 від 15.11.2010 зі змінами і доповненнями. В решті позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року скасовано постанову Сихівського районного суду м. Львова від 03 грудня 2013 року та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши наведені доводи в касаційній скарзі, рішення судів щодо застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 працював старшим викладачем військової кафедри інституту, отримує пенсію по інвалідності та є пенсіонером Збройних Сил України. У зв`язку з набуттям чинності з 01 вересня 2008 року наказу Міністра оборони України від 28 липня 2008 року № 377, і зміною розміру посадового окладу відповідної категорії військовослужбовців та відповідно грошового забезпечення, з якого розраховується пенсія, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про перерахунок пенсії, однак йому було відмовлено, з посиланням на те, що рішення про таке збільшення приймалось не Кабінетом Міністрів України, а Міністром оборони України, що суперечить діючому законодавству.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачем протиправно не проведено перерахунок пенсії відповідно до наказу Міністра оборони України від 28 липня 2008 року № 377 та безпідставно не включено до складу грошового забезпечення, з якого проведено нарахування грошової допомоги при звільненні з військової служби, щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №161).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції посилався на те, що відмова в позові не пов`язана із відсутністю у позивача права на перерахунок пенсії, а виникла виключно із неможливістю здійснення такого перерахунку відповідачем. за умови відсутності відповідної довідки військкомата.

Однак, колегія суддів з такими висновками судів погодитись не може з огляду на наступне.

Необхідно зазначити, що в матеріалах справи наявна довідка військомату про грошове забезпечення ОСОБА_1 за посадою старшого викладача військової кафедри з 01.01.2008 по 01.04.2012.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб з 01 січня 2008 року було підвищено рівень грошового забезпечення військовослужбовців.

Пунктом 3 цієї Постанови були затверджені схеми посадових окладів військовослужбовців у розмірах згідно з додатками, а пунктом 5 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання установлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, - у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами згідно з додатками 1 - 23 за аналогічними посадами.

На виконання пункту 12 частини 2 постанови Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу від 07 листопада 2007 року № 1294, з метою впорядкування розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) та наукових установ Збройних Сил України Міністром оборони України видано наказ від 28 липня 2008 року №377 Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України, яким встановлено новий посадовий оклад за посадою, з якої позивача звільнено з військової служби в запас з призначенням пенсії військовослужбовця.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідно до положень частини 3 статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у позивача наявне право на перерахунок пенсії з розміру посадового окладу, обчисленого відповідно до наказу Міністра Оборони України від 28 липня 2008 року № 377, оскільки підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2013 року №21-307а13.

Водночас колегія суддів вважає передчасними та помилковими висновки суду першої інстанції щодо перерахунку пенсії позивачу із включенням до її складу грошового забезпечення додаткової грошової винагороди у розмірі 20% з 01.04.2013 та 40% грошового забезпечення з 01.09.2013 встановленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 зі змінами згідно з постанови Кабінету Міністрів України №161, наказу Міністра оборони України № 595 від 15.11.2010 зі змінами і доповненнями.

Відповідно до положень частини 2 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ установлено, що з 1 жовтня 2010 року встановлено військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення. Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Підпунктом 2.3 пункту 2 Інструкції про розмірі і порядок виплати військовослужбовцям щомісячної додаткової грошової винагороди встановлено розмір винагороди військовослужбовцям, які проходять військову службу на посадах льотного складу у військових частинах, установах, військових навчальних закладах (навчальних центрах, на курсах), на підприємствах і в організаціях, а також у штабах і управліннях з`єднань і вище, а в пункті 5 визначено, що винагорода виплачується на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації), а командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Підставою для видання наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) про виплату винагороди військовослужбовцям, які проходять військову службу на посадах льотного складу в установах, військових навчальних закладах (навчальних центрах, на курсах), на підприємствах і в організаціях, а також у штабах і управліннях з`єднань і вище, є витяги з журналів хронометражу польотів або копії польотних листів про здійснення польотів за планами бойової (навчально-льотної) підготовки, а також витяги з льотної книжки військовослужбовця.

Таким чином, щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою № 889 та Інструкцією, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не бути підставою для перерахунку пенсії військовослужбовцям

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 21-3686а13.

Водночас зробивши висновок як про обґрунтованість так і про неправомірність вимог ОСОБА_1 суди попередніх інстанцій, дійшли передчасних висновків, оскільки не встановили коли саме позивач звернувся до відповідача з вимогою про здійснення перерахунку пенсії відповідно до наказу Міністра оборони України від 28 липня 2008 року № 377 та з урахуванням додаткової грошової винагороди встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889, відповідно не було встановлено з якої дати необхідно робити такий перерахунок.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною четвертою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Колегія суддів зазначає, що суди повинні були витребувати у сторін докази, які підтверджують або спростовують правомірність їхніх доводів і заперечень. Якщо сторони у справі таких доказів не надали або надані докази були недостатніми, суд, керуючись частинами 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язаний був із власної ініціативи витребувати докази, які підтверджують або спростовують ці обставини.

Суди попередніх інстанцій названих вимог Кодексу адміністративного судочинства України не виконали у зв`язку з чим порушили норми процесуального закону.

Судами попередніх інстанцій в порушення норм процесуального права не було з`ясовано та враховано всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій під час прийняття рішень по суті спору у даній справі було порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, ухвала у справі підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Сихівського районного суду м. Львова від 03 грудня 2013 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа: Львівський обласний військовий комісаріат про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді А.Ф. Загородній

М.М. Заїка