Справа № 809/1785/13-а
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Справа № 876/12022/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Яворського І.О.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2013 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2013 року позивач - Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача податковий борг в сумі в сумі 24 322,33 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2013 року позов задоволено повністю. Стягнено з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг в сумі 24 322,33 грн.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що за відповідачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 рахується заборгованість по сплаті податків і зборів на загальну суму в розмірі 24 322,33 грн., яка підтверджується самостійно поданими відповідачем деклараціями, уточнюючими розрахунками, податковою вимогою, картками особового рахунку платника податку та іншими матеріалами справи.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що факт наявності спірного боргу відповідача є доведеним, однак, на час постановлення судом рішення залишається непогашеним.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її винесеною із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2013 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що на виконання вимог п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України ним своєчасно та в повному обсязі було сплачено суми податкових зобов'язань, зазначених у поданих ним податкових деклараціях з податку на додану вартість згідно платіжних документів.

Щодо несплати суми податку на доходи фізичних осіб, то апелянт зазначає, що таке твердження є недостовірним, оскільки згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від 18.04.2012 року сума податку на доходи фізичних осіб за 2011 рік становила 2119,21 грн., яка в свою чергу зменшується на суму збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності в розмірі 11025,00 грн. та суму авансових платежів з податку, сплачених протягом звітного періоду в розмірі 2049,00 грн. Внаслідок чого сума податку, що підлягає сплаті до бюджету за результатами 2011 року відсутня, а сума податку, що підлягає поверненню з бюджету становить 2049,00 грн.

Таким чином, апелянт стверджує, що оскільки ним своєчасно та в повному обсязі було сплачено суми податкових зобов'язань, що підтверджується наданими ним доказами, то у Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську не було жодних правових підстав у односторонньому порядку нараховувати пеню, а тим паче заявляти на неї стягнення.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради 14.09.2005 року як фізична особа-підприємець, як платник податків взятий па облік у Державній податковій інспекції у м. Івано-Франківську.

Питання щодо оподаткування регулюються Податковим кодексом України (далі - ПКУ) і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Положення ПКУ регулюють відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із положеннями п. 41.1 та п. 41.5 ст. 41 Податкового кодексу України органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби. Органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Відповідно до приписів пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В силу пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог п.57.3 цієї ж статті у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 цього ж Кодексу податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як слідує із матеріалів справи, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 допущено заборгованість по сплаті податків і зборів на загальну суму 24 322,33 грн.

Так, податковий борг з податку на додану вартість в сумі 21 048,79 грн. виник внаслідок несплати самостійно задекларованих сум податку по деклараціях: декларація від 18.08.2011 року № на суму 2392,00 грн.; уточнюючий документ від 31.08.2011 року № 152199 на суму 972,00 грн.; уточнюючий доку мені від 31.08.2011 року № 152200 на суму 4632,00 грн.; уточнюючий документ від 31.08.2011 року № 152199 на суму 29,00 грн.; уточнюючий документ від 31.08.2011 року № 152200 на суму 139,00 грн.; декларація від 17.09.2011 року № па суму 2991,00 грн.; декларація від 14.10.2011 року № на суму 1794,00 грн.; декларація від 19.11.2011 року № на суму 649,00 грн.; декларація від 20.12.2011 року № на суму 149,00 грн.; декларація від 20.01.2012 року № на суму 3786,00 грн.; декларація від 18.05.2012 року № на суму 102,00 грн.; декларація від 19.06.2012 року № на суму 169,00 грн.; декларація від 18.07.2012 року № на суму 63,00 грн.; декларація від 14.08.2012 року № на суму 58,00 грн.; уточнюючий документ від 08.10.2012 року № 68049 на суму 75,00 грн.; уточнюючий документ від 08.10.2012 року № 68049 на суму 2,00 грн.; декларація від 15.11.2012 року № на суму 116,00 грн.; уточнюючий документ від 14.12.2012 року № на суму 1184,00 грн.; уточнюючий документ від 14.12.2012 року № на суму 36,00 грн.; декларація від 18.12.2012 року № на суму 261,00 грн.; декларація від 16.01.2013 року № на суму 313,00 грн.; декларація від 20.02.2013 року № на суму 68,00 грн.; декларація від 19.03.2013 року № на суму 209,00 грн. та залишок несплаченої пені - 859,79 грн.

Податковий борг по податку на доходи фізичних осіб в сумі 3 273,50 грн. виник внаслідок несплати узгодженої суми податкового зобов'язання згідно поданих декларацій: декларація від 04.02.201 1 року №197735 на суму 512,25 грн.; декларація від 09.02.2012 року № 221570 на суму 2119,20 грн.; декларація від 05.02.2013 року № на суму 60,53 грн. та залишок несплаченої пені - 581,52 грн.

Зазначений податковий борг виник в результаті несплати по надходженню від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини в сумі 0,04 грн. (залишок несплаченої пені - 0,04 грн.).

Крім того встановлено, що відповідно до ст. 59 ПК України фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 було вручено податкову вимогу №4472 від 18.07.2011 р.. яку останнім залишено без виконання.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до підпункту 20.1.18. пункту 20.1 статті 20 цього ж Кодексу, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.4 статті 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що факт наявності спірного податкового боргу відповідача в сумі 24 322,33 грн. є доведеним, тому судом першої інстанції правомірно задоволено адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про його стягнення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2013 року у справі №809/1785/13-а за позовом Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

І.О. Яворський