Справа № 2а-8046/12/1370
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року Справа № 876/4681/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Бруновської Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, діючої за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_2, на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.10.2012р. в адміністративній справі за позовом Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова Львівської обл. Державної податкової служби до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, -

В С Т А Н О В И Л А:

17.09.2012р. позивач Державна податкова інспекція /ДПІ/ у Сихівському районі м.Львова Львівської обл. Державної податкової служби звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 17227 грн. (а.с.4 і на звороті).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.10.2012р. заявлений позов задоволено, стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь державного бюджету 17227 грн. суми несплаченого податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (а.с.28-29).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржила представник ОСОБА_1, діюча за дорученням від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2, яка покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявленого позову (а.с.35-36).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що факти, які визнані судом доведеними, насправді не існують; апелянт не придбавав у власність транспортного засобу і документи для його реєстрації не подавав, а тому фактично не набув статусу платника спірного податку і не має розглядуваних податкових зобов'язань.

Також суд не з'ясував обставини реєстрації вказаного автомобіля, що є предметом порушеної кримінальної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 25.02.2010р. за відповідачем проведено першу реєстрацію одного транспортного засобу; відповідно до наданого податковим органом розрахунку сума податку з власників транспортних засобів під час здійснення цієї реєстрації склала 17227 грн. (а.с.5, 6).

Також вказана сума податку в дохід місцевого бюджету не поступала, що підтверджується наданими позивачем Довідкою № 325/17-1 від 04.07.2011р. про результати контролю щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, довідкою № 9980/17-115 від 08.07.2011р. про заборгованість перед бюджетом, Розрахунком сум податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при першій реєстрації транспортного засобу, довідкою Західного ГРУ ПриватБанку № 5949 від 04.11.2010р. (а.с.7-10, 14).

Розглядувані відносини на час їх виникнення регулювалися приписами Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», відповідно до ст.1 якого платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до ст.2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно з ст.5 цього Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, зокрема, фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.50 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що оскільки сума податку з власників транспортних засобів не надходила до бюджету, тому відповідачем не виконаний обов'язок щодо сплати цього податку, через що останній належить стягнути в дохід бюджету.

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що проведення державної реєстрації транспортних засобів не може слугувати беззаперечним фактом сплати всіх податків та обов'язкових платежів власником транспортних засобів; обов'язок органів ДАІ проводити таку реєстрацію лише за умови сплати всіх податків і обов'язкових зборів не спростовує наведеного висновку, а недотримання вказаного обов'язку з боку цього органу і непоступлення коштів до бюджету не звільняє власника транспортних засобів від сплати податку.

Окрім цього, факт проведення першої реєстрації транспортних засобів позивачем в судовому порядку не оспорюється, в тому числі останній не звертався до суду з приводу визнання недійсними договору купівлі-продажу автомобіля (тобто, не спростовував факту придбання автомобілів), оскарження протиправних дій працівників ДАІ щодо проведення реєстрації автомобілів (тобто, не спростовував факт оформлення права власності на вказаний автомобіль) тощо.

Щодо звернення відповідача із заявою до правоохоронних органів з приводу вчинення без його відома першої реєстрації транспортних засобів, то останнє прийнято до розгляду в рамках порушеної кримінальної справи відносно службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській обл. за фактом зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень, за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.365, ч.1 ст.365 КК України.

Із змісту постанови про визнання особи потерпілим від 11.11.2012р. слідує, що відповідач визнаний потерпілим по кримінальній справі № 181-0062.

Разом з тим, виходячи із фактичних обставин справи, колегія суддів не вбачає безпосереднього причинного зв'язку між фактом розслідування наведеної кримінальної справи та обов'язком відповідача щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відтак, наведена кримінальна справа та прийняте по ній судом рішення не впливає на сплату податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, а тому не слугує перешкодою для вирішення розглядуваного спору.

Разом з тим, дослідження вказаних обставин, а також питання незаконності реєстрації транспортних засобів, фактично виходить за межі заявленого позову, який полягає у вирішенні вимог про стягнення з власника транспортного засобу несплаченої суми податку, при цьому під час розгляду вказаного позову суд перевіряє правильність обчислення суми податку і наявність суми недоїмки.

В частині доводів апелянта на неналежне повідомлення його судом першої інстанції про час та місце розгляду справи колегія суддів враховує, що неналежне повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду справи, не призвело до неправильного вирішення справи по суті; також останній не був позбавлений можливості під час апеляційного розгляду справи надати свої заперечення щодо заявлених позовних вимог.

Згідно з п.4 ч.1 ст.202 КАС України порушення судом норм процесуального права можуть бути підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення лише у випадку, якщо вони призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що відповідно до ч.2 ст.200 КАС України законне, обгрунтоване та правильне по суті і справедливе рішення не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що розгляд справи у відсутності відповідача, який відповідно до приписів процесуального закону не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не призвів до неправильного вирішення справи, а відтак не може слугувати достатньою підставою для скасування судового рішення.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

При цьому висновок про наявність заборгованості із податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та підставність заявлених вимог зроблено судом першої інстанції з дотриманням вимог КАС України, оскільки він, вживши заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, всебічно, повно та об'єктивно оцінив наявні у справі докази і постановив законне й обґрунтоване рішення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, діючої за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_2, на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.10.2012р. в адміністративній справі № 2а-8046/10/1370 залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

Н.В.Бруновська