Справа № 816/1109/14
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Київ К/800/43153/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.
за участю секретаряГончар Н.О.
та представників сторін:
від позивачаКолосовський Ю.О., Ставицька І.Б.
від відповідачаКостяний О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області
на постановуПолтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2014
та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014
у справі № 816/1109/14
за позовомПублічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго»
доДержавної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Полтаваобленерго» звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просило визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18.11.2013.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2014, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014, позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 18.11.2013.

Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області подала касаційну скаргу, у відповідності до якої, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та у позові відмовити.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що:

- відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку ПАТ «Полтаваобленерго» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Компанія «Енергоальянс» за період з 01.04.2013 по 30.04.2013, за результатами якої складено акт №1344/16-01-22-08/10/00131819 від 28.10.2013;

- перевіркою встановлено порушення позивачем п.44.1, ст.44, п.198.3, п.198.6, ст.198, ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість на загальну суму 15938804,00 грн., у т.ч. за квітень 2013р. - 15938804,00 грн.;

- на підставі акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 18.11.2013, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на 23908206 грн. (з яких: 15938804 грн. - основний платіж та 7969402 грн. - штрафні (фінансові) санкції);

- за результатами адміністративного оскарження вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Позиція податкового органу полягає в тому, що позивачем протиправно сформовано показники податкової звітності, з огляду на відсутність реальності здійснення господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ «Компанія «Енергоальянс»», оскільки контролюючим органом не встановлено факту поставки природного газу по ланцюгу та зазначено про неможливість встановити момент переходу права власності на природний газ, що придбавався. Підставою для таких висновків відповідача слугували висновки акту перевірки, складеного ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 08.10.2013 №1333/04-63-22-03/30558017 «Про результати позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «Компанія «Енергоальянс»» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «ГК «Газовий альянс» та ПАТ «Полтаваобленерго» у квітні 2013 року.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем не доведено правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, натомість, поданими позивачем доказами підтверджено правомірність формування податкового кредиту по господарських операціях з ТОВ «Компанія «Енергоальянс»».

Суд касаційної інстанції погоджується з наведеними висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Полтаваобленерго» та ТОВ «Компанія «Енергоальянс» було укладено договір купівлі-продажу № 4145 від 25.12.2012, відповідно до якого ТОВ «Компанія «Енергоальянс» (як продавець) зобов'язується передати у власність ПАТ «Полтаваобленерго» (як покупцю) у грудні місяці 2012 року та протягом 2013 року природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію ст.10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а покупець зобов'язується прийняти та оплатити природний газ на умовах договору.

Крім того, судами встановлено, що на виконання умов договору № 4145 від 25.12.2012 щодо порядку обліку газу з газотранспортними, газодобувними або газорозподільними підприємствами в пунктах приймання-передачі газу, між позивачем та ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» було укладено договір № 09-4226/12/57, відповідно до якого, газотранспортне підприємство (ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України») зобов'язується надати замовнику (ПАТ «Полтаваобленерго») послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та в порядку передбаченого умовами договору. Факт надання послуг з транспортування природного газу протягом квітня 2013 року обсягом 22 266 тис. куб. м підтверджується актом наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами від 30.04.2013.

Також ПАТ «Полтаваобленерго» укладено договір на розподіл природного газу №2420-21/63 від 03.12.2012 із ПАТ «Кременчукгаз», за умовами якого газорозподільне підприємство (ПАТ «Кременчукгаз») зобов'язується надати замовнику (ПАТ «Полтаваобленерго») послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін. На виконання умов договору сторонами підписано Додаток № 1, в якому визначено, що пунктом призначення є Філія ПАТ «Полтаваобленерго» Кременчуцька ТЕЦ.

Оскільки згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, то визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків (як обов'язкова ознака господарської операції) кореспондується з нормами Податкового Кодексу України.

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідності до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на наведені приписи податкового законодавства, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Дослідивши подані позивачем докази (зокрема, первинні документи бухгалтерського обліку, в тому числі, податкові накладні, договір купівлі-продажу природного газу, договір на розподіл природного газу, договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, акти приймання-передачі природного газу, акти наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами, платіжні доручення) суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що позивачем підтверджено правомірність формування показників податкової звітності за результатами фактичного здійснення господарських операцій, які є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

При цьому, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що під час здійснення господарських операцій з позивачем постачальник газу ТОВ «Компанія «Енергоальянс», газотранспортне підприємство ПАТ «Укртрансгаз» та газорозподільне підприємство ПАТ «Кременчукгаз» мали відповідні ліцензії.

За результатами господарської операції ТОВ «Компанія «Енергоальянс» виписано податкову накладну № 59 від 30.04.2013 щодо поставки природного газу, яка зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Крім того, придбаний природний газ використано у господарській діяльності позивача (для виробництва електроенергії, а також теплової енергії для промислових підприємств на Кременчуцькій ТЕЦ).

Судами попередніх інстанцій не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог законодавства, яким регламентується порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість, яке б позбавляло позивача права на податковий кредит, за наслідками здійснення господарських операцій з його контрагентом.

За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції вважає правильним, не спростованим доводами касаційної скарги, висновок судів попередніх інстанцій, які, встановивши обставини фактичного здійснення господарських операцій та факт взаєморозрахунків між позивачем та його контрагентом, не знайшли підстав вважати правомірним донарахування суми, що підлягає сплаті до бюджету з податку на додану вартість, на підставі розрахунків, проведених за наслідками здійснених позивачем господарських операцій з ТОВ «Компанія «Енергоальянс».

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

2. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2014 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль
О.А. Моторний