Справа № 806/2145/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року м. Київ К/800/46724/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області до Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про визнання дій неправомірними та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року та постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 10 липня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року Житомирська ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області звернулася до суду першої інстанції з позовом в якому просила визнати протиправними дії Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ щодо винесення постанови № ВП37274304 від 06.12.2013 про повернення виконавчого документа стягувачеві, скасувати вказану постанову та зобов'язати відповідача прийняти виконавчий лист до виконання.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 10 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що у відповідача відсутні правові підстави для примусового виконання зазначеного виконавчого документа, тому оскаржувана постанова прийнята ним у межах наданих повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

У поданій касаційній скарзі позивач заявив вимоги про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, як таких, що ухваленні із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог.

У доводах касаційної скарги, позивач зазначає, що виконавчий лист судом не визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому у відповідача не було правових підстав для повернення виконавчого документу стягувачу. Крім того, відповідач не може керуватися інформаційним листом Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2013 року при поверненні виконавчих документів, які вже пред'явлені до виконання, оскільки вказаний лист містить роз'яснення адміністративним судам, а не органам державної виконавчої служби.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Суд встановив, що постановою державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції 06.12.2013 року про повернення виконавчого документа стягувачеві повернуто виконавчий лист, виданий Житомирським окружним адміністративним судом № 4956/11 від 21.12.2011 року про стягнення з ТОВ «Агасфер» на користь Державної податкової інспекції у м. Житомирі заборгованості у сумі 208071,09 грн.

Вказана постанова винесена на підставі інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 24.10.2013 року № 1484/12/13-13 статей 87, 95 Податкового кодексу України, п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 1 статті 3 Закону у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами.

До набрання чинності Податковим кодексом України, примусове виконання рішень по стягненню податкового боргу покладалось на державну виконавчу службу.

З набуттям чинності Податковим кодексом України з 01.01.2011 року примусове виконання рішень по даній категорії справ покладено на контролюючі органи в розумінні Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи. У складі контролюючих органів діють підрозділи податкової міліції.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється Главою 9 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового Кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Тобто, із змісту наведеної законодавчої норми випливає, що Податковим кодексом України встановлено особливий порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з платника податків у рахунок погашення податкового боргу. Органами стягнення за такими рішеннями, які здійснюють процедуру їх примусового виконання є контролюючі органи в розумінні Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та те, що виконавчий лист № 4956/11 про стягнення з ТОВ «Агасфер» на користь Державної податкової інспекції у м. Житомирі заборгованості у сумі 208071,09 грн. виданий 21.12.2011 року, тобто, після набрання законної сили статтею 95 Податкового кодексу України, то суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що порядок його виконання визначається саме Податковим кодексом України, а тому оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві є такою, що відповідає чинному законодавству та прийнята в межах наданих повноважень.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судових рішень.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області відхилити, а Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року та постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 10 липня 2014 року у справі № 804/6087/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді І.Я. Олендер

С.Є. Амєлін

М.Г. Кобилянський