Справа № К/9991/68654/11-С
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Київ К/9991/68654/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.05.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2011 по справі №2а/0370/847/11 (№47092/11/9104) за позовом Виробничо-комерційної фірми «Віта-Авто» у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції, Головного управління Державного казначейства України у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04.05.2011, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2011, позовні вимоги Виробничо-комерційної фірми «Віта-Авто» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ВКФ «Віта-Авто» у формі ТОВ, позивач) до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції (далі - Луцька ОДПІ, відповідач-1), Головного управління Державного казначейства України у Волинській області (далі - ГУ ДКУ у Волинській області, відповідач-2) задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 19.01.2011 №/1. Постановлено стягнути з Державного бюджету України на користь ВКФ «Віта-Авто» у формі ТОВ суму бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 748413,00грн.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що законодавець не ставить відшкодування податку на додану вартість у залежність від проведення податковими органами зустрічних перевірок, з урахуванням того, що під час проведення перевірки позивача, податковою інспекцією не встановлено порушень формування податкового кредиту чи податкових зобов'язань та не виявлено помилок при здійсненні розрахунку сум бюджетного відшкодування.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Луцька ОДПІ 17.10.2011 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 22.11.2011 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.05.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2011, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, пунктів 1.3, 1.8 статті 1, підпункту 7.2.1 пункту 7.2, підпункту 7.4.1 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5, підпунктів 7.7.1, 7.7.2, 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», статей 11, 69, 71, 163, 207 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ВКФ «Віта-Авто» у формі ТОВ подало до Луцької ОДПІ податкові декларації з податку на додану вартість за липень, жовтень - грудень 2009 року із додатками, у яких відображено суми, що підлягають бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 748413,00грн.

У період з 13.10.2009 по 21.10.2009 уповноваженими особами Державної податкової адміністрації у Волинській області було проведено позапланову виїзну перевірку ВКФ «Віта-Авто» у формі ТОВ з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за липень, серпень 2009 року, яка виникла за рахунок відємного значення з податку на додану вартість, що декларувалося в період з 01.06.2009 по 31.07.2009, за результатами якої складено акт №390/07/30473709 від 28.10.2009, у висновках якого зазначено, що перевіркою буде підтверджено заявлену у декларації за липень 2009 року суму бюджетного відшкодування у розмірі 448852,00грн. та за серпень 2009 року - у розмірі 340154,00грн. після отримання результатів зустрічних перевірок по ланцюгу до виробника.

У період з 22.02.2010 по 04.03.2010 уповноваженими особами Луцької ОДПІ було проведено позапланову виїзну перевірку ВКФ «Віта-Авто» у формі ТОВ з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за жовтень-грудень 2009 року, яка виникла за рахунок відємного значення з податку на додану вартість, що декларувалося в період з 01.03.2008 по 30.11.2009, за результатами якої складено акт №1337/23-3/30473709 від 12.03.2010, у висновках якого зазначено, що перевіркою буде підтверджено заявлену у деклараціях за жовтень - грудень 2009 року суму бюджетного відшкодування після отримання результатів зустрічних перевірок по ланцюгу до виробника в наступних розмірах: жовтень 2009 року - 163460,00грн., листопад 2009 року - 267404,00грн., грудень 2009 року - 144246,00грн.

У період з 06.12.2010 по 07.12.2010 уповноваженими особами Луцької ОДПІ було проведено документальну невиїзну перевірку ВКФ «Віта-Авто» у формі ТОВ щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків Товариством з обмеженою відповідальністю «Ойл Карт Центр» (далі - ТОВ «Ойл Карт Центр») за період з 01.06.2009 по 31.12.2009, за результатами якої контролюючим органом складено акт №9055/23-3/30473709 від 07.12.2010.

На підставі висновків викладених у акті перевірки №9055/23-3/30473709 від 07.12.2010 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 16.12.2010, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 748413,00грн., у тому числі: за липень 2009 року на 173303,00грн., за жовтень 2009 року на 163460,00грн., за листопад 2009 року на 67404,00грн., за грудень 2009 року на 144246,00грн.

За наслідками адміністративного оскарження вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги позивача - без задоволення, та прийнято податкове повідомлення-рішення №/1 від 19.01.2011.

Правовою підставою для зменшення ВКФ «Віта-Авто» у формі ТОВ суми бюджетного відшкодування став висновок податкового орану про порушення позивачем вимог пункту 1.8 статті 1, абзацу «а» підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» внаслідок не підтвердження заявленої суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника в банку за липень 2009 року у розмірі 173303,00грн., за жовтень 2009 року у розмір 163460,00грн., за листопад 2009 року у розмірі 267404,00грн., за грудень 2009 року у розмірі 144246,00грн.

Фактично висновок податкового органу про порушення ВКФ «Віта-Авто» у формі ТОВ вимог податкового законодавства ґрунтується на не підтвердженні заявленої позивачем до відшкодування суми податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за липень, жовтень, листопад, грудень 2009 року, з огляду на неможливість проведення зустрічної перевірки контрагентів позивача по ланцюгу постачальників до виробника та підтвердження факту надмірної сплати суми податку на додану вартість до бюджету в господарських відносинах.

Порядок визначення сум податку, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України регламентований пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» вимоги якого платник податків зобов'язаний дотримуватися і виключно за умови порушення якого, заявлення від'ємного значення з податку на додану вартість до бюджетного відшкодування може бути визнано неправомірним.

За виникненням від'ємного значення, визначеного виходячи із вимог підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» відсутністю законодавчо визначених обставин, які б позбавляли платника податку (покупця) права на формування податкового кредиту, зокрема за відсутністю з боку платника податку порушення приписів підпункту 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 цього Закону при формуванні податкового кредиту, за наявності факту дотримання платником податку вимог підпункту «а» підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 щодо заявлення до бюджетного відшкодування частини від'ємного значення у межах суми податку, фактично сплаченої ним у попередньому податковому періоді постачальникам товару, та вимог підпункту 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 щодо подання податковому органу податкової декларації, розрахунку та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, платник податку на додану вартість має право на бюджетне відшкодування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, між ВКФ «Віта-Авто» у формі ТОВ (покупець) та ТОВ «Ойл Карт Центр» (продавець) було укладено договір купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів з використання пластикових смарт-карт на АЗС №113 від 01.04.2005, відповідно до якого останнє здійснювало продаж покупцю паливно-мастильних матеріалів через АЗС при умові пред'явлення пластикової смарт-карти, а покупець зобов'язувався приймати у власність паливно-мастильні матеріали та оплачувати їх вартість.

Фактичне виконання умов вказаного договору за спірний період підтверджується належним чином оформленими первинними документами, зокрема, видатковими накладними, податковими накладними, актами приймання-передачі паливно-мастильних матеріалів за період липень-грудень 2009 року, обіг ВКФ «Віта-Авто» у формі ТОВ по картам із зазначенням використання окремих видів палива на конкретні транспортні засоби, відомості щодо руху паливно-мастильних матеріалів за липень, жовтень, листопад, грудень 2009 року з вказівкою на транспортні засоби, напрямок їх руху, кілометраж, видачею, витратами та поверненням палива, копії яких наявні в матеріалах справи. Надані продавцем податкові накладні включені ВКФ «Віта-Авто» у формі ТОВ до реєстру отриманих податкових накладних у відповідних податкових періодах.

Факт проведення позивачем повного розрахунок з ТОВ «Ойл Карт Центр» по договірних зобов'язаннях у спірний період, підтверджується копіями платіжних доручень.

Судами також встановлено, що товар, придбаний у ТОВ «Ойл Карт Центр», використано позивачам у власній господарській діяльності саме для отримання прибутку.

До того ж, на момент вчинення спірних правовідносин ТОВ «Ойл Карт Центр» мало свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість та було включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Отже, позивачем було включено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, нарахованого у зв'язку з придбанням та фактичним отриманням товарів для подальшого використання у власній господарській діяльності, підтверджених документально, на підставі дійсних, реально виконаних правочинів з ТОВ «Ойл Карт Центр».

За встановлених обставин, та враховуючи, що факт сплати сум податку на додану вартість постачальнику товару встановлено податковим органом, про що зазначено в актах перевірок №390/07/30473709 від 28.10.2009, № 1337/23-3/30473709 від 12.03.2010 та №9055/23-3/30473709 від 07.12.2010 та підтверджено належними чином оформленими первинними документами, позивачем виконано всі умови, передбачені Законом, а тому останній має право на отримання бюджетного відшкодування.

При цьому, слід зазначити, що Закон України «Про податок на додану вартість» не пов'язує право платника податку на податковий кредит з проведенням будь-яких зустрічних перевірок, та не ставить право платника податку на бюджетне відшкодування в залежність від сплати податку іншими учасниками по всьому ланцюгу товарообігу.

Допущені попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару певні порушення податкового законодавства тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість постачальникам товару та заявлення до бюджетного відшкодування від'ємного значення з податку на додану вартість.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови в отриманні бюджетного відшкодування.

Відповідно до вимог частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок щодо доказування фактичної відсутності надмірної сплати податку на додану вартість та ненадходження до Державного бюджету України сум податку на додану вартість покладається саме на суб'єкта владних повноважень.

Податкова інспекція не навела жодних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірних дій та не вказала на обставини, які б позбавляли позивача права на формування податкового кредиту та права на з'явлення до відшкодування від'ємного значення з податку на додану вартість, а наведені податковою інспекцією у касаційній скарзі доводи є такими, що не спростовують правильність висновку судів попередніх інстанцій щодо обґрунтованості позовних вимог.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231 та частиною п'ятою 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.05.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2011 по справі №2а/0370/847/11 (№47092/11/9104) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 238, 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв