Справа № 814/2277/14
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

18 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/2277/14

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОСТРОЙКОМПЛЕКТ» на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОСТРОЙКОМПЛЕКТ» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними дії,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів в Миколаївській області про визнання протиправними дій щодо викладення неперевіреної та непідтвердженої інформації до акту про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ЄВРОСТРОЙКОМПЛЕКТ» № 287/14-03-22-08/38954834 від 01.07.2014 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що повноважень щодо визнання відсутності реальності проведення господарських операцій з покупцями та постачальниками податковий орган не має. Такі дії є незаконним втручанням в господарську діяльність платника податків контролюючими органами, тому дії Відповідача щодо викладення неперевіреної та непідтвердженої інформації в акті про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ЄВРОСТРОЙКОМПЛЕКТ» № 287/14-03-22-08/38954834 від 01.07.2014 року є протиправними та такими, що завдають шкоди та знижують ділову репутацію підприємства серед контрагентів та партнерів, значно впливають на фінансовий стан Позивача.

Відповідач просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОСТРОЙКОМПЛЕКТ» звернулося до суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, про те про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що на підставі службового посвідчення серія МК № 118403, виданого 30.07.2013р. ДПІ Центрального району м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту Яцків Наталією Олександрівною згідно з п. 73.5 ст. 73 Податкового кодексу України, здійснено заходи з метою проведення зустрічної звірки ТОВ «ЄВРОСТРОЙКОМПЛЕКТ» із платниками податків контрагентами- постачальниками за період квітень 2014р. та контрагентами-покупцями.

01.07.2014р. фахівцем відповідача складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «ЄВРОСТРОЙКОМПЛЕКТ» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків контрагентами-постачальниками за період квітень 2014 року та контрагентами-покупцями.

Відповідно до акту про неможливість проведення зустрічної звірки здійснено наступні заходи: співробітниками ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області з метою вручення листа від 25.06.2014 №2975/10/14-03- 22-08 щодо надання пояснень та їх документального підтвердження з питання здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «ЄВРОСТРОЙКОМПЛЕКТ» із платниками податків контрагентами-постачальниками за період квітень 2014 року та контрагентами-покупцями здійснено вихід за податковою адресою: 54025, м. Миколаїв, пр-т. Героїв Сталінграду, буд. 91, встановлено відсутність підприємства за податковою адресою; складено акт про відсутність ТОВ «ЄВРОСТРОЙКОМПЛЕКТ» за місцезнаходженням від 26.06.2014 №260/14-03-22-08; до оперативного управління ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області направлено запит на встановлення місця знаходження підприємства ТОВ «ЄВРОСТРОЙКОМПЛЕКТ» () від 26.06.2014 №689/14-03-22-08-18.

На підставі зазначеного, ДПІ Центрального району м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області дійшла висновку, що зустрічну звірку провести неможливо, у зв'язку з тим, що ТОВ «ЄВРОСТОРЙКОМПЛЕКТ» не знаходиться за податковою адресою 54025, м. Миколаїв, пр-т. Героїв Сталінграду, буд. 91. Також, Відповідачем встановлено, що у підприємства ТОВ «ЄВРОСТРОЙКОМПЛЕКТ» відсутні власні основні засоби та інші необоротні активи, необхідні для провадження фінансово-господарської діяльності, відсутня достатня кількість трудових ресурсів для здійснення робіт/послуг у задекларованих об'ємах, а також, що згідно АІС «АВТОМОБІЛЬ» за підприємством власних транспортних засобів не зареєстровано, також підприємством не задекларовано послуги по транспортуванню ТМЦ, тому не можливо підтвердити транспортування (рух) ТМЦ від продавця до покупця.

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївський області встановлено, що господарська діяльність ТОВ «ЄВРОСТРОЙКОМПЛЕКТ», яка здійснювалась Позивачем у квітні 2014 року, має ознаки нереальності, оскільки відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій у підприємства, а саме: відсутній кваліфікований персонал, незначний штат працюючих осіб при тому, що статутна діяльність потребує участі більшої кількості людей, в т.ч. за спеціальною освітою; наявність в штаті тільки керівних посад; відсутні основні фонди (за умови, що вони необхідні для здійснення операцій), у тому числі: транспортні засоби, приміщення для зберігання товарів, неможливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо, та підкреслює, що встановлено проведення безтоварних операцій, спрямованих на надання податкової вигоди для третіх осіб з метою штучного формування валових доходів, валових витрат, податкового зобов'язання та податкового кредиту.

Позивач вважає, що права на визнання відсутності реальності проведення господарських операцій з покупцями та постачальниками податковий орган не має та дійшов висновку щодо наявності в діях податкового органу порушень при проведенні перевірки та складанні акту перевірки.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

В адміністративному суді можуть бути оскаржені лише ті рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень (тобто правові акти), що призводять до виникнення юридичних наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав та обов'язків у певних осіб. При цьому позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Водночас, належний захист прав та інтересів особи можливий лише в разі існування спірних правовідносин, тобто, в разі встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Дії суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо відповідні дії не повинні вчинюватися таким суб'єктом стосовно цієї особи, виходячи з наданої йому компетенції.

При цьому оспорювані правові акти (рішення, дії або бездіяльність) повинні бути юридично значимими, тобто мати безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь - якого обов'язку.

Отже, в порядку адміністративного судочинства можуть розглядатися спори щодо будь - яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень без обмежень, але відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови, що такі рішення, дії (бездіяльність) є юридично значимими для позивача, тобто порушують права та інтереси останнього шляхом обмежень у реалізації його прав чи покладення на нього необґрунтованих обов'язків.

Згідно ст. 17 КАС України предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції , що висновки, викладені в акті податкової перевірки, не є предметом оскарження в адміністративному суді, оскільки не є обов'язковими ані для платника податків, ані для керівника контролюючого органу. Останній оцінює викладені в акті перевірки доводи і в разі наявності податкових порушень приймає податкове повідомлення-рішення, яке і визначає грошові зобов'язання платникові податків.

Натомість висновки, викладені в акті перевірки, є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів-ревізорів та їх особистої думки, а тому не створюють жодних правових наслідків. Відповідно, акти перевірки не порушують права платників податків безвідносно до змісту таких актів, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову щодо протиправності акту перевірки, а так само дій щодо включення до акту перевірки будь-яких даних.

Відповідно до вимог п. 73.5. ст. 73 Податкового кодексу України з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Згідно п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовим и особам и органу державної податкової служби та платникам и податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 року № 984 (надалі - Порядок). Відповідно до пункту 3 Порядку акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Акт перевірки є носієм доказової інформації, яка в подальшому має використовуватися контролюючим органом для прийняття рішення щодо визначення платникові податків грошових зобов'язань. При цьому акт складається посадовими особами контролюючого органу і не містить волевиявлення самого орану щодо виявлених посадовими особами фактів.

Відповідно до викладеного, діяльність із складання актів документальних перевірок є службовою діяльністю працівників контролюючого органу на виконання своїх посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни. Тому як власне акт перевірки, так і дії посадових осіб контролюючого органу із складання цього акту не створюють жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім права на надання зауважень до акту перевірки. Водночас, таке право виникає на підставі пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України в зв'язку із самим фактом складення акту безвідносно до його конкретного змісту.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції , що ані акт перевірки, ані дії посадових осіб із включення до такого акту певних висновків не породжують правових наслідків для платника податків, тобто не змінюють стану його суб'єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов'язків для платника податків. З урахуванням цього, ані акт перевірки, ані дії, посадових осіб контролюючого органу щодо включення до акту певних висновків не можуть порушувати права платника податків.

Діяльність контролюючого органу із оформлення результатів перевірки, зокрема із складання акту перевірки та формування його змісту не може порушувати права та/або охоронювані законом інтереси особи в публічно-правових відносинах.

Отже, дії відповідача щодо складання акту про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «ЄВРОСТРОЙКОМПЛЕКТ», не впливають на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків позивача, а також встановлених законом умов їх реалізації.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Позивач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОСТРОЙКОМПЛЕКТ» залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян

Суддя: О.І. Шляхтицький