Справа № 813/7957/14
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2015 року м. Львів № 813/7957/14

10 год. 24 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Галушка Г.М.

відповідача: представник Холявка І.Я.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» (далі - ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА») звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області, яку в порядку ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України замінено правонаступником - Державну податкову інспекцію у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ДПІ у Франківському районі м. Львова), в якому, з урахуванням заяви від 19.12.2014 року, просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 13.06.2014 року, № від 13.06.2014 року, № від 10.09.2014 року, № від 10.09.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що оскаржувані рішення прийнято на підставі акта перевірки № 1046/13-05-22-01/2384421 від 19.05.2014 року, у якому відповідач зазначив про відсутність реально вчинених господарських операції з ПП «Воллі», ПП «Імпел ЛТД», ТОВ «БК АРС», ТОВ «Крафт ЛВ», ПП «Прем'єр Буд». На підставі таких тверджень податковий орган прийшов до висновку про заниження позивачем податку на прибуток, заниження податку на додану вартість.

Позивач зазначив про те, що відповідач не надав належної правової оцінки документам, які підтверджують факт реального здійснення господарських операцій позивача, а також доказам, які пов'язані із господарською діяльністю ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА». Долучені до матеріалів справи документи, на думку позивача, повністю спростовують висновки відповідача про порушення податкового законодавства щодо заниження податку на прибуток, податку на додану вартість, а тому прийняті на основі таких висновків податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідач позов заперечив повністю з підстав, викладених в письмових запереченнях на позовну заяву, зміст яких зводиться до такого. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі висновків акта № 1046/13-05-22-01/2384421 від 19.05.2014 року, складеного за наслідками позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» () з питань повноти декларування, нарахування та своєчасності сплати в бюджет податків і обов'язкових платежів під час взаємовідносин ТОВ «Промтехметал» (), ТОВ «Крафт ЛВ» (), ПП «Воллі» (), іншими суб'єктами господарювання із ознаками фіктивності за період з 01.01.2011 р. по 01.12.2011 р. на виконання постанови СУ ФР ГУ Міндоходів у Львівській області від 25.03.2014 р.

В процесі даної перевірки встановлено відсутність реально вчинених господарських операції з ПП «Воллі», ПП «Імпел ЛТД», ТОВ «БК АРС», ТОВ «Крафт ЛВ», ПП «Прем'єр Буд». У підсумку відповідач зазначив, що ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» занижено податок на прибуток на загальну суму 53697,00 грн., у т.ч. за 1 квартал 2011 р. в сумі 23957,00 грн., за 3 кв. 2011 р. в сумі - 9699,00 грн. та за 4 кв. 2011 р. в сумі 20041,00 грн. та занижено податок на додану вартість на загальну суму 51780,00 грн., в т.ч. за березень 2011 р. 19167,00 грн., травень 2011 р. - 4767,00 грн., липень 2011 р. - 3681,00 грн., серпень 2011 р. 5160,00 грн., вересень 2011 р. - 8588,00 грн., жовтень 2011 р. - 10417,00 грн.

Саме з цих мотивів податковий орган прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення, і на думку відповідача підстав для їх скасування немає. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідив письмові докази, якими такі обґрунтовуються, і встановив наступні фактичні обставини справи.

ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» зареєстроване як юридична особа 28.12.1995 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради, що підтверджується копією Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №382395.

У період з 05.05.2014 року по 12.05.2014 року ДПІ у Франківському районі м. Львова проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА», () з питань повноти декларування, нарахування та своєчасності сплати в бюджет податків і обов'язкових платежів під час взаємовідносин ТОВ «Промтехметал» (), ТОВ «Крафт ЛВ» (), ПП «Воллі» (), іншими суб'єктами господарювання із ознаками фіктивності за період з 01.01.2011 р. по 01.12.2011 р. на виконання постанови СУ ФР ГУ Міндоходів у Львівській області від 25.03.2014 р., за наслідками якої складено акт № 1046/13-05-22-01/2384421 від 19.05.2014 року (далі - акт перевірки від 19.05.2014 року).

У висновках акта перевірки від 19.05.2014 року відповідач зазначив про порушення ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА»:

п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України від 22.05.1997 року №283/97-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (із змінами та доповненнями) та п. 44.1, п. 44.3, п. 44.5 ст. 44, п. 138.1, п. 138.2, ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 53697,00 грн., у т.ч. за 1 квартал 2011 р. в сумі 23957,00 грн., за 3 кв. 2011 р. в сумі - 9699,00 грн. та за 4 кв. 2011 р. в сумі 20041,00 грн.;

п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 51780,00 грн., в т.ч. за березень 2011 р. 19167,00 грн., травень 2011 р. - 4767,00 грн., липень 2011 р. - 3681,00 грн., серпень 2011 р. 5160,00 грн., вересень 2011 р. - 8588,00 грн., жовтень 2011 р. - 10417,00 грн.

На основі таких висновків було прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 13.06.2014 року №, яким ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток в розмірі 29740,00 грн., в тому числі основний платіж - 29740,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 0,00 грн.;

- від 13.06.2014 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 48919,50 грн., в тому числі основний платіж - 32613,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 16306,50 грн.

ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» оскаржило податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Львівській області від 29.08.2014 р. №20668/10/13-01-10-08-05/1319, залишеного без змін рішенням Державної фіскальної служби України від 29.09.2014 року №4177/6/99-99-10-01-15, податкове повідомлення-рішення від 13.06.2014 року № залишено без змін, податкове повідомлення-рішення від 13.06.2014 року № скасоване в частині нарахування штрафних санкцій по податку на додану вартість в сумі 2382,50 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 510,00 грн. відповідно до п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України.

На підставі рішення Головного управління Міндоходів у Львівській області ДПІ у Франківському районі було винесено податкові повідомлення-рішення від 10.09.2014 р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 46537,00 грн. в т.ч. основний платіж - 32613,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 13924,00 грн. та від 10.09.2014 р. № про застосування штрафної (фінансової) санкції у зв'язку з ненаданням платником до перевірки первинних документів в сумі 510,00 грн.

Не погодившись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями від 13.06.2014 року №, від 13.06.2014 року №, від 10.09.2014 року №, від 10.09.2014 року № позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд керується наступними положеннями чинного законодавства:

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі статтею 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті. (пп. 5.2.1. п. 5.2 ст. 5 Закону).

Згідно з пп. 5.3.9. п. 5.3 ст. 5 вказаного Закону, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів, платник податку має право письмово заявити про це податковому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом з поданням розрахунку податкових зобов'язань звітного періоду. Якщо платник податку не подасть у такий строк письмову заяву та не поновить зазначених документів до закінчення податкового періоду, що настає за звітним, непідтверджені відповідними документами витрати не визнаються валовими витратами і на суму недосплаченого податку нараховується пеня у розмірі облікової ставки Національного банку України, збільшеної в 1,2 раза.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) містить наступні нормативні положення щодо порядку формування валових витрат, податкового кредиту та сплати зобов'язань з податку на додану вартість.

Згідно з приписами пп.138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються, зокрема, із витрат операційної діяльності, які включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати, які беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п.138.2. ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України визначено, що до складу витрат не включаються витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п.198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. (п. 198.3 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 цього Кодексу платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З наведених законодавчих положень вбачається, що підставою виникнення у платника права на податковий кредит та на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними).

При цьому як відомості, що містяться у податкових накладних, так і дані первинних документів, що складаються при здійсненні господарської операції та подаються платником до контролюючого органу, мають відповідати установленим вимогам та містить достовірну інформацію про обставини, з якими законодавством пов'язує реалізацію права платника на податковий кредит та на формування валових витрат.

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Із положень ч. 1, 2, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Дослідивши долучені до справи письмові докази, суд встановив наступні обставини щодо взаємовідносин позивача та його контрагента ПП «Прем'єр - Буд ».

ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» (Замовник) та ПП «Прем'єр - Буд» (Підрядник) уклали договір підряду на капітальне будівництво від 15.07.2011 року №15/07/11, відповідно до умов якого Підрядник зобов'язується виконати будівельно-монтажні роботи по будівництву двоквартирного житлового будинку по вул. Тернопільській №34 у м. Львові згідно із проектною-кошторисною документацією, у встановлений договором термін.

На підтвердження реальності вчинення господарських операцій, виконання договірних зобов'язань та оплати придбаних товарів позивач долучив: акт приймання виконаних робіт за вересень 2011 року; платіжні доручення: №7 від 20.09.2011 р., №6 від 14.09.2011 р.; податкові накладні: №2 від 14.09.2011 р., №8 від 20.09.2011 р.; акт прийому -передачі площадки під будівництво від 16.07.2011 р.

Крім цього, судом в судовому засіданні, за згодою сторін, було оглянуто загальний журнал робіт та акти огляду прихованих робіт, проект індивідуального житлового будинку за адресою м. Львів, вул. Тернопільська, 34.

Дослідивши долучені до справи письмові докази, суд встановив наступні обставини щодо взаємовідносин позивача та його контрагента ПП «Імпел ЛТД».

ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» (Покупець) та ПП «Імпел ЛТД» (Постачальник) уклали договір поставки товарів від 03.10.2011 року №8, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується постачати Покупцеві товар, а Покупець зобов'язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату згідно з умовами договору. Предметом постачання є товари.

На підтвердження реальності вчинення господарських операцій, виконання договірних зобов'язань, оплати придбаних товарів позивач долучив: видаткові накладні: №РН-0271002 від 27.10.2011 року, №РН-0271003 від 27.10.2011 року; податкові накладні: №97 від 27.10.2011 р., №98 від 27.10.2011 р;

Використання у господарській діяльності придбаних товарів підтверджується наступними документами: фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва від 01.10.2014 року, акт контрольної перевірки інвентаризації цінностей від 01.12.2014 року; товарний чек від 24.11.2014 року; розхідні накладні: №3347 від 18.07.2014 року, №1671 від 16.03.2011 року; видаткові накладні: від 31.01.2011 року №ІТ-0007, від 21.08.2013 року №РН-08/1288; копії журналів амортизацій за 2012р., за 2013 р.

Суд відмічає, що надані позивачем первинні документи по господарських операціях з ПП «Прем'єр - Буд» та ПП «Імпел ЛТД» містять всі необхідні реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а відтак, є належними первинними документами які фіксують факт здійснення господарської операції.

Факт реального придбання товарно-матеріальних цінностей та виконання робіт по вищевказаних контрагентах підтверджується первинними документами встановленої форми, про які зазначено вище. Долучені позивачем документи мають усі необхідні реквізити та відомості, у повній мірі відображають зміст господарських операцій, і в суду немає підстав ставити під сумнів їх достовірність. Отже, реальність господарських операцій ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» з ПП «Прем'єр - Буд» та ПП «Імпел ЛТД» по придбанню товарно-матеріальних цінностей та виконанню робіт підтверджується долученими до справи письмовими доказами та не викликає сумнівів.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи відповідача щодо порушення податкового законодавства позивачем по суті ґрунтуються на лише актах перевірки контрагентів ПП «Прем'єр - Буд» та ПП «Імпел ЛТД».

Оцінюючи ці доводи, суд надає перевагу письмовим доказам (первинним документам), а також враховує доводи, що придбані товарно-матеріальні цінності та роботи були використані у господарській діяльності позивача.

Відповідно до ст.ст.46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Якщо контрагент позивача в подальшому не дотримувався у своїй діяльності законодавчих норм, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них. Зазначені обставини не є підставою для нарахування позивачу додаткових платежів у разі якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо віднесення сплачених сум до податкового кредиту і має всі необхідні для цього документальні підтвердження.

Податковим кодексом України визначено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку належно оформленої податкової накладної. Отже, єдиними факторами, які можуть впливати на формування податкового кредиту є наявність податкової накладної та наявність господарської операції.

Закон не ставить у залежність право платника податку на бюджетне відшкодування від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати податку до бюджету як його контрагентами, так і іншими учасниками (контрагентами) по всьому ланцюгу товарообігу. Чинне законодавство не передбачає за покупцем обов'язку сплачувати ПДВ повторно, якщо такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, оскільки ПДВ, який включено до ціни товару (робіт, послуг), є податковим зобов'язання продавця товару і саме продавець несе обов'язок по сплаті цього податку до бюджету. Невиконання чи неналежне виконання контрагентом покупця свого обов'язку, а також наявність інших обставин, що можуть свідчити про недобросовісне ведення господарської діяльності таким контрагентом, не може створювати наслідки для самого покупця.

За таких обставин, суд погоджується з думкою позивача про недопустимість такого підходу відповідача до правової оцінки правовідносин щодо формування податкового кредиту, податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств щодо контрагентів ПП «Прем'єр - Буд» та ПП «Імпел ЛТД».

Доказів на підтвердження того, що позивач був обізнаний щодо неправомірної, на думку податкового органу, діяльності його контрагентів ПП «Прем'єр - Буд» та ПП «Імпел ЛТД», прямої чи опосередкованої причетності до такої діяльності з метою отримання податкової вигоди не надано відповідачем. Відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності вчиненої між конкретними контрагентами. В разі наявності у органу державної податкової служби інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватись саме до цієї особи.

З огляду на наведене вище, аргументи, якими відповідач доводить відсутність реального виконання господарських операцій з вказаними контрагентами, є безпідставними, а тому прийняті на основі таких висновків податкове повідомлення-рішення № від 13.06.2014 року в частині збільшення грошового зобов'язання за основним платежем на суму 5190,00 грн. та податкове повідомлення-рішення № від 10.09.2014 року в частині збільшення грошового зобов'язання за основним платежем на суму 14931,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 7465,00 грн. не відповідають критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки прийняті необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та непропорційно.

Щодо господарських операцій ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» із ПП «Воллі» та ТОВ «Крафт ЛВ», суд зазначає, що вирішення спору потребує встановлення реальності господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами. З'ясування наведених обставин має істотне значення для правильної юридичної оцінки дій позивача щодо віднесення ним до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, а також щодо формування валових витрат.

Дослідивши долучені до справи письмові докази, суд встановив наступні обставини щодо взаємовідносин позивача та його контрагента ПП «Воллі».

ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» (Замовник) та ПП «Воллі» (Підрядник) уклали договір підряду на капітальне будівництво від 04.07.2011 року №5, відповідно до умов якого Підрядник зобов'язується виконати будівельно-монтажні роботи по будівництву двоквартирного житлового будинку по вул. Тернопільській №34 у м. Львові згідно із проектною-кошторисною документацією, у встановлений договором термін.

ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» (Замовник) та ПП «Воллі» (Підрядник) уклали договір від 19.05.2011 року №74/05, відповідно до умов якого Підрядник зобов'язується за плату виготовити та передати Замовнику роботи по прибудові, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити її.

На підтвердження реальності вчинення господарських операцій, виконання договірних зобов'язань та оплати придбаних товарів позивач долучив: акти приймання виконаних робіт: №1 за липень 2011 року, №5 за серпень 2011 року, №1 за травень 2011 року; довідка про вартість виконаних будівельних робіт за липень 2011 року; платіжні доручення: №55 від 02.06.2011 р., №53 від 31.05.2011 р., №75 від 25.08.2011 р., №74 від 10.08.2011 р., №75 від 25.08.2011 р., №1 від 05.09.2011 р., №73 від 08.08.2011 р.; податкові накладні: №152 від 31.05.2011 р, №118 від 28.07.2011 р., №34 від 25.08.2011 р.; акт прийому -передачі площадки під будівництво від 05.07.2011 р.

Дослідивши долучені до справи письмові докази, суд встановив наступні обставини щодо взаємовідносин позивача та його контрагента ТОВ «Крафт ЛВ».

ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» (Покупець) та ТОВ «Крафт ЛВ» (Постачальник) уклали договір поставки товарів від 05.05.2011 року №56/05, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується постачати Покупцеві товар, а Покупець зобов'язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату згідно з умовами договору. Предметом постачання є будівельні матеріали.

На підтвердження реальності вчинення господарських операцій, виконання договірних зобов'язань та оплати придбаних товарів позивач долучив: платіжне доручення №56 від 03.06.2011 р.; податкову накладну №330 від 31.05.2011 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Норми аналогічного змісту містить Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704 (далі - Положення №168/704).

Відповідно до п. 2.1, п. 2.2 ст. 2 Положення, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

Згідно з п.2.4 Положення, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.16 Положення №168/704 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.

Відтак, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

В той же час, долучені до матеріалів справи видаткові накладні, податкові накладні та акти приймання виконаних робіт не містять усіх обов'язкових реквізитів первинних документів, які передбачені п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме:

1) як вбачається з долучених до матеріалів справи первинних документів по господарських операціях позивача з ПП «Воллі»: акти приймання виконаних будівельних робіт не містять: посади, прізвища, імені та інших даних, що дають змогу ідентифікувати осіб, які підписували зазначені акти; дати складання актів.

2) як вбачається з долучених до матеріалів справи первинних документів по господарських операціях позивача з ТОВ «Крафт ЛВ»: податкові накладні не містять посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Крім цього, представником позивача суду не надано, до матеріалів справи не долучено: довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, товарно-транспортних накладних та товарно-супровідних документів.

При дослідженні господарських операцій із вказаними контрагентами суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст.72 КАС України, вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Як слідує із долучених до матеріалів справи вироків Сихівського районного суду м. Львова від 26.12.2012 року у справі №1319/5265/2012, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 358 КК України та від 07.07.2014 року у справі №464/6266/14-к, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 358 КК України, такими встановлено, що ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5, ОСОБА_3 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою прикриття незаконної діяльності, здійснив придбання ТОВ «Промтехметал» (юр. адреса: м. Львів, вул. Стрийська, 49/52) та перереєстрацію ПП «Воллі» (юр. адреса: м. Львів, вул. Ак. Лазаренка, 6-А, фактична адреса: вул. В.Великого, 34/137), ТОВ «Крафт ЛВ» (юридична та фактична адреса: м. Львів, вул. В.Великого, 61/160), та впродовж квітня-вересня 2011 року, будучи організатором, вчинив фіктивне підприємництво, чим заподіяв велику матеріальну шкоду державі та вчинив використання завідомо підроблених документів. За попередньою змовою із невстановленими слідством особами розробив схему, суть якої полягала в тому, що підприємствами-вигодонабувачами та підконтрольними йому суб'єктами господарювання із ознаками фіктивності - ТОВ «Промтехметал», ПП «Воллі», ТОВ «Крафт ЛВ», здійснювалось документальне оформлення начебто проведених операцій з купівлі-продажу товарів (надання послуг, виконання робіт). Однак, фактично підприємствами, підконтрольними учасникам угрупування, ніякі товари не постачались, роботи не виконувались та послуги не надавались. Економічним результатом документального оформлення операцій стало безпідставне завищення податкового кредиту у підприємств-вигодонабувачів, що надавало їм змогу мінімізувати свої податкові зобов'язання зі сплати податку на додану вартість.

Суд враховує позицію Верховного суду України, викладену в постанові від 05.03.2012 року №21-421а11, в якій зазначено, що податкові накладні які стали підставою для формування податкового кредиту, за зверненням невстановлених осіб від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності цих товариств, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Відтак, оцінюючи пояснення сторін, письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази не підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» та його контрагентами ПП «Воллі» та ТОВ «Крафт ЛВ», а долучені до матеріалів справи документи не містять обов'язкових реквізитів, визначених для первинних документів вимогами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

При цьому, сама по собі наявність окремих документів не є підставою для висновків про фактичне здійснення господарських операцій, що, в свою чергу, вказує на відсутність підстав для формування податкового кредиту та валових витрат без підтвердження відповідними первинними документами.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відповідність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 13.06.2014 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток за основним платежем в сумі 24550,00 грн. та податкового повідомлення-рішення № від 10.09.2014 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість за основним платежем в сумі 17682,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 6459,00 грн., вимогам частини 3 статті 2 КАС України.

Щодо застосування до позивача штрафних санкцій за ненадання до перевірки первинних документів по господарських операціях позивача з ТОВ «БК АРС» та ТОВ «Крафт ЛВ», суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 85.2. ст. 85 ПК України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи листа №13-вих від 08.05.2014 року, ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» повідомило контролюючий орган, що надавати до перевірки первинні документи по контрагенту ТОВ «Крафт-ЛВ» є недоцільним, оскільки такі надавались у 2012 році під час попередньої перевірки. Щодо надання документів по контрагенту ТОВ «БК АРС», то такі до перевірки надати неможливо, оскільки вони втрачені.

Відповідно до п. 44.1. ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п. 44.3. ст. 44 ПК України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Пунктом 44.5. ст. 44 ПК України визначено, що у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу. У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Згідно з п. 44.6. ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Проте, доказів надання первинних документів під час перевірки, доказів письмового повідомлення контролюючого органу про втрату документів та доказів вжиття заходів щодо відновлення втрачених первинних документів по контрагенту ТОВ «БК АРС» представником позивача в судовому засіданні не надано, до матеріалів справи не долучено, відтак відповідачем правомірно здійснено висновки щодо застосування до ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» штрафних санкцій за ненадання вказаних документів до перевірки, а також нарахування позивачу податкових зобов'язань та штрафних санкцій з ПДВ в сумі 6111,00 грн. та з податку на прибуток в сумі 4685,00 грн.

Покликання позивача на те, що первинні документи по контрагенту ТОВ «Крафт ЛВ» вже були предметом перевірки і за результатами цієї перевірки ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» вже було сплачено штрафні санкції суд не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи витягу з акта перевірки від 15.05.2012 р. №418/22-2/23884421, перевірка ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» проводилась з питань правомірності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту по взаєморозрахунках із ТОВ «Крафт-ЛВ». Штрафні санкції до позивача, згідно долучених податкової вимоги від 17.08.2012 р. №1193, банківської виписки про рух коштів на рахунку від 13.12.2013 р., були застосовані за грошовим зобов'язанням по податку на додану вартість.

В той же час, суд зазначає, що згідно акта перевірки № 1046/13-05-22-01/2384421 від 19.05.2014 року, перевірка ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» проводилась з питань повноти визначення валових витрат та витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування по взаєморозрахунках із ТОВ «Крафт-ЛВ».

З огляду на наведене, покликання позивача на недоцільність надання первинних документів по господарських операціях з ТОВ «Крафт-ЛВ» є необґрунтованими.

Відповідно до п. 121.1 ст. 121 ПК України, 121.1. незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, відповідач, приймаючи податкове повідомлення-рішення від 10.09.2014 року №, правомірно застосував до позивача штрафні санкції за виявлене порушення в розмірі 510,00 грн.

Стосовно позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Франківському районі м. Львова № від 13.06.2014 року, суд зазначає.

На підставі акта перевірки № 1046/13-05-22-01/2384421 від 19.05.2014 року ДПІ у Франківському районі було винесено податкове повідомлення-рішення від 13 червня 2014 р. №, яким ТОВ Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» визначено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 48919,50 грн., в тому числі основний платіж - 32613,00 грн., штрафні(фінансові) санкції - 16306,50 грн.

За результатами оскарження в адміністративному порядку податкове повідомлення - рішення від 13 червня 2014 р. № скасоване в частині нарахування штрафних санкцій по податку на додану вартість в сумі 2382,50 грн. Також відповідачем винесено нове податкове повідомлення-рішення від 10 вересня 2014 р. №, яким Товариству визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 46537,00 грн., в т.ч. основний платіж - 32613,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 13924,00 грн.

Порядок відкликання податкового повідомлення-рішення встановлює ст. 60 ПК України.

Згідно з пп. 60.1.3 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Відповідно до п. 60.4. ст. 60 ПК України у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 13.06.2014 року відкликане у зв'язку з надходженням до платника податків податкового повідомлення-рішення від 10 вересня 2014 р. №, яке містять зменшену суму грошового зобов'язання.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що права позивача у спірних правовідносинах у зв'язку із відкликанням відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 13.06.2014 року на час розгляду справи не порушені, а відтак, підстав для скасування такого у суду відсутні. Тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог статті 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 13.06.2014 року в частині збільшення грошового зобов'язання за основним платежем в сумі 5190,00 грн. та податкове повідомлення-рішення № від 10.09.2014 року в частині збільшення грошового зобов'язання за основним платежем в сумі 14931,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 7465,00 грн., а в решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено.

Керуючись ст.ст. 17-19, 71, 94, 160-163,167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області № від 13.06.2014 року в частині збільшення грошового зобов'язання за основним платежем в сумі 5190,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області № від 10.09.2014 року в частині збільшення грошового зобов'язання за основним платежем в сумі 14931,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 7465,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ГАЛ-ОМЕГА» (вул. Кульпарківська, 230, м. Львів, 79071, ) решту суми судового збору в розмірі 1672 (одна тисяча шістсот сімдесят дві) грн. 13 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 18.02.2015 року.

Суддя Клименко О.М.