Справа № 369/12772/14-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Оліщук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа ОСОБА_3, про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Уповноважений Верховної Ради України з прав людини звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та просив (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) визнати відмову відповідача у виконанні вимог його подання від 28.10.2014 №4/8-Г228791.14-5/26-134 незаконною.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2015 року позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що запитувана позивачем інформація є інформацією з обмеженим доступом, а тому відповідач не має права її поширення.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 05 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до Голови Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області із запитом про надання публічної інформації, в якому просила надати інформацію, з наступних питань: чи надається земля громадянам, і якого вона призначення; чи є і в яких розмірах на території села Петропавлівська Борщагівка землі запасу, за рахунок яких сільська рада вправі надавати громадянам земельні ділянки безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, а також для будівництва індивідуальних гаражів, для ведення будівництва, для індивідуального дачного будівництва; вказати осіб із зазначенням їх прізвищ, імен та по батькові, які отримали землю в межах села Петропавлівська Борщагівка з 1999 року по 01 грудня 2013 року, умови отримання даними громадянами землі та копії рішень постійної комісії з питань використання земельних та водних ресурсів про надання земельних ділянок.

10 Грудня 2013 року у відповідь на вказаний запит виконком Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради листом за №95 повідомив, що в межах села Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області є незначна кількість земельних ділянок, які знаходяться в запасі (вільні земельні ділянки) для їх безоплатної передачі у власність громадянам - працівникам соціальної сфери села. Також, вказав на те, що надання інформації про осіб, які отримали земельні ділянки на території сільської ради та копій відповідних рішень сільської ради зазначив про те, що така є інформація є інформацією з обмеженим доступом, а тому не може надаватися без законних на те підстав.

Вважаючи таку відмову незаконною, 19 березня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та прокурора Київської області зі скаргою на дії посадових осіб сільської ради та просила перевірити діяльність сільради в частині надання запитів на доступ до публічної інформації.

22 Жовтня 2014 року Уповноважений Верховної Ради України з прав людини звернувся до Голови Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Кодебського О.І. із поданням за №4/8-Г228791.14-5/26-134, в якому вказував, що запитувана ОСОБА_3 інформація щодо земельних ділянок має бути надана без згоди осіб на оприлюднення персональних даних, оскільки використання цих персональних даних здійснюється відповідно до закону, з огляду на що просив повторно розглянути заяву ОСОБА_3 та надати запитувану інформацію, встановивши строк для виконання до 27 жовтня 2014 року.

У відповідь на подання Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини відповідач надав відповідь, аналогічну попередній. Додатково, послався на те, що у зв'язку з великими обсягами запитуваної інформації та обмеженим фінансуванням, сільська рада не має можливості багаторазового копіювання матеріалів, оскільки це вимагає значних матеріальних та трудових витрат.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області як орган місцевого самоврядування, відповідно до Конституції України, зобов'язана діяти у межах та у спосіб, що прямо передбачені чинним законодавством, тобто була зобов'язана виконати вимоги, викладені у поданні Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, та надати ОСОБА_3 запитувані відомості в порядку доступу до публічної інформації. Відмова ж у виконанні вимог за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини є прямим порушенням норм та вимог законодавства України, тобто незаконною.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється, зокрема, на принципах прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом (ст.4 Закону).

Згідно п.2 ст.5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з положеннями ч. 1, ч. 4 ст. 21 «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна або службова інформація. До інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені такі відомості: про стан довкілля, якість харчових продуктів і предметів побуту; про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні ситуації, що сталися або можуть статися і загрожують безпеці людей; про стан здоров'я населення, його життєвий рівень, включаючи харчування, одяг, житло, медичне обслуговування та соціальне забезпечення, а також про соціально-демографічні показники, стан правопорядку, освіти і культури населення; про факти порушення прав і свобод людини і громадянина; про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб; інші відомості, доступ до яких не може бути обмежено відповідно до законів та міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Також, за приписами ч.ч. 5, 7 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. Обмеженню в доступі підлягає певна інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої не обмежений.

Згідно з правилами ч. 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». В актах та проектах актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування не може бути обмежено доступ до інформації про витрати чи інше розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним чи комунальним майном, у тому числі про умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримують ці кошти або майно, а також до іншої інформації, обмеження доступу до якої заборонено законом.

Аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє дійти висновку, що прізвище, ім'я, по батькові осіб, які отримали земельні ділянки із комунальної власності, а також умови такого отримання не можуть бути віднесені до інформації з обмеженим доступом, а тому така інформація протиправно не була надана на запит ОСОБА_3 та в подальшому на подання Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом Укаїни в Довідці про вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України «Про доступ до публічної формації», в якій зазначено, що публічна інформація про осіб, котрі одержали державне та комунальне майно у власність чи користування, не є інформацією з обмеженим доступом. Розпорядники публічної інформації під час віднесення публічної інформації до інформації з обмеженим доступом повинні застосовувати приписи Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки публічна інформація є обмеженою лише у випадках, передбачених цим Законом, норми якого є спеціальними порівняно з нормами Закону України «Про формацію».

Стосовно посилань апелянта на обмежене фінансування, як на обставину, що позбавила його можливості надати витребувані матеріали у вигляді світлокопій, колегія суддів звертає увагу на те, що ані ОСОБА_3, ані Уповноважений Верховної Ради України з прав людини не обмежували відповідача у формі надання таких документів, а тому, на переконання колегії суддів, сільська рада не була позбавлена можливості запропонувати надати запитувану інформацію в інший спосіб, зокрема, на електронному носії, тим самим уникнувши значних затрат.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст.160, 167, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області залишити без задоволення, а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 17 лютого 2015 року.

.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С