Справа № 826/1290/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 лютого 2015 року № 826/1290/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"
до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» звернулось до суду з позовом до Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.10.2014 №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки акту від 30.09.2014 №1126/28-10-42-10-04713033 «Про результати позапланової виїзної перевірки Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на прибуток та податку на додану вартість при здійсненні операцій з придбання товарів (робіт, послуг) у ПП «Строй-Клуб Плюс» за липень 2013 року, ТОВ «Вікторі Трейд» за липень 2013 року, ТОВ «ВО «КМЗ» за жовтень 2013 року, ТОВ «Фінанси-Гріп Україна» за грудень 2013 року, ТОВ «Сегмент ЛТД» за січень 2014 року, ТОВ С Профіт» за січень 2014 року, ТОВ «СП «Транс Інтер Квазар» за лютий 2014 року, ТОВ «СФС» за березень 2014 року» є безпідставними, отже прийняті на підставі таких висновків податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Представник позивача клопотав про вирішення справи без його участі.

Відповідач - Міжрегіональне Головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників - заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Міжрегіональним Головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників проведено позапланову виїзну перевірку Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на прибуток та податку на додану вартість при здійсненні операцій з придбання товарів (робіт, послуг) у ПП «Строй-Клуб Плюс» за липень 2013 року, ТОВ «Вікторі Трейд» за липень 2013 року, ТОВ «ВО «КМЗ» за жовтень 2013 року, ТОВ «ФінансиГруп Україна» за грудень 2013 року, ТОВ «Сегмент ЛТД» за січень 2014 року, ТОВ С Профіт» за січень 2014 року, ТОВ «СП «Транс Інтер Квазар» за лютий 2014 року, ТОВ «СФС» за березень 2014 року за результатом якої складено акт 30.09.2014 №1126/28-10-42-10-04713033 (надалі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем вимог: п .138.1, п. 138.2 ст. 138, п. 139.1.6, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 160 126 грн.; п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 1 519 172 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 13.10.2014:

№ , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 240 189 грн (за основним платежем 160 126 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 80 063 грн),

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 2 278 758 грн (за основним платежем 1 519 172 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 759 586 грн).

Підставою для прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень слугували наступні порушення податкового законодавства, які викладено в акті, а саме:

- актом від 09.10.2013 №9/22-12-09-34672524 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ПП «Строй-Клуб Плюс» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за липень 2013 року встановлено, що підприємство відсутнє за місцем реєстрації, не має основних фондів, транспортних засобів та персоналу.

- Актом від 24.10.2014 №1895/26-55-07/35196793 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Вікторі Трейд» з питань правомірності проведення господарських відносин з контрагентами-покупцями та постачальниками з метою встановлення факту реальності проведених взаємовідносин, повноти їх відображення в податковому обліку з урахуванням їх виду, обсягу, якості, розрахунків при здійсненні фінансово-господарської діяльності за період з 01.07.2013 по 31.07.2013, встановлено, що товариством не наведена інформація щодо підтвердження придбання товару реалізованого на користь позивача;

- Актом від 15.01.2013 №32/26-58-22-07-17/38578381 «Про неможливість проведення звірки ТОВ «ВО «КМЗ» щодо підтвердження господарських відносин з постачальниками та покупцями за період з 01.08.2013 по 31.10.2013» встановлено, що товариство відсутнє за податковою адресою.

- Актом від 03.04.2014 №968/26-59-22-05-18/37729727 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Фінанс Груп Україна» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період з 01.12.2013 по 31.12.2013» встановлено, що товариство не знаходиться за податковою адресою. Співробітниками ОУ ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів в рамках кримінального провадження №0000093 від 28.02.2013 здійснено привід громадянина ОСОБА_2, який пояснив, що являється директором ТОВ «Фінанси Груп Україна» проте йому не відомі обставини діяльності підприємства, місце знаходження документації та печатки товариства. Крім того податковий орган вказує на відсутність документів, що підтверджують факт передачі екскаватора від продавця до покупця.

- Актом від 19.06.2014 №537/26-55-22-07/37883141 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Сегмент ЛТД» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійснення фінансово-господарських взаємовідносин із ПП «Еко-Строй-Град» за січень 2014 року та подальшої реалізації ДГТО «Південно-Західна залізниця» встановлено відсутність фінансово-господарських операцій між ТОВ «Сегмент ЛТД» та ПП «Еко-Строй-Град»;

- Актом від 03.07.2014 №1849/26-55-22-07/35691569 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «С Профіт» щодо підтвердження господарських відносин із платниками за період діяльності з 01.01.2014 по 31.01.2014 встановлено відсутність товариства за фактичною адресою;

- Актом від 19.06.2014 №1474/26-59-22-03/37079359 про результати неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «СП «Транс Інтер Квазар» щодо документального підтвердження податкового зобов'язання та податкового кредиту за квітень 2011 року - квітень 2014 року встановлено, що товариство не знаходиться за податковою адресою також встановлено відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів. Крім того, податковий орган вказує, що ОУ ДПІ у Шевченківському районі ГУ Мін доходів у місті Києві отримано заяву громадянина ОСОБА_3 щодо непричетності до ведення господарської діяльності та реєстрації ТОВ «СП «Транс Інтер Квазар»;

- Актом від 22.05.2014 №1285/26-59-22-01/35847801 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «СФС» з питань підтвердження господарських відносин платниками податків за період з 01.02.2014 по 31.03.2014» встановлено, що за юридичною адресою відсутні первинні та бухгалтерські документи, у товариства відсутні трудові ресурси та основні фонди.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2014 у справі №826/13441/14 задоволено частково позов ТОВ «Сегмент ЛТД» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, визнано протиправними дії щодо коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту в електронних базах АІС «Податковий блок» «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту ТОВ «Сегмент ЛТД» в розрізі контрагентів на підставі акту перевірки від 19.06.2014 №537/26-55-22-07/37883141; зобов'язано вилучити з діючих автоматизованих систем співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту, в тому числі АІС Податковий блок» «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту» в розрізі контрагентів інформацію внесену на підставі акту від 19.06.2014 №537/26-55-22-07/37883141. Постанова набрала законної сили 20.01.2015.

Отже твердження податкового органу про неможливість здійснювати ТОВ «Сегмент ЛТД» фінансово-господарську діяльність, що гуртується на висновках акту від 19.06.2014 №537/26-55-22-07/37883141 є необґрунтованим.

Листом Вищого адміністративного суду України від 2 червня 2011 року № 742/11/13-11 визначено, що оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом".

Отже висновки податкового органу про порушення позивачем вимог чинного законодавства України, сформовані на підставі аналізу змісту договірних відносин, які існували між контрагентами позивача та їх контрагентами (другий ланцюг постачання) не є належними доказами по справі, оскільки результати аналізу другого ланцюга постачання відповідно до вимог податкового законодавства України не можуть бути підставами для висновків, які стосуються позивача.

Щодо посилання податкового органу в акті перевірки на пояснення надані в рамках кримінальних проваджень суд зазначає, що податковий орган не наділений повноваженнями щодо надання правової оцінки доказам зібраним у кримінальному провадженні, до прийняття судового рішення у кримінальному провадженні.

Правова оцінка доказам зібраним під час досудового слідства у кримінальному провадженні надається виключно судом під час судового розгляду кримінальної справи.

Доказів існування вироку у кримінальній справі, який відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України був би обов'язковий для суду під час розгляду даної адміністративної справи, відповідачем не надано.

Оскільки наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, то факт виконання поставки товару входить до предмету доказування у справі.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.03.2011 у справі №К-12509/08.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було укладено наступні договори:

- з ПП «Строй-клуб Плюс» від 24.07.2013 №ПЗ/Л-313662/НЮ,

- з ТОВ «Вікторі Трейд» від 14.05.2013 № ПЗ/Л-13931/НЮ,

- з ТОВ «ВО «КМЗ» від 05.06.2013 № ПЗ/НХ-13167/НЮ, від 05.08.2013 № ПЗ/Е-131749/НЮ, від 05.08.2013 № ПЗ/Е-131750/НЮ,

- з ТОВ «Фінанси Груп Україна» від 28.08.2013 № ПЗ/Л-131910/НЮ,

- з ТОВ «Сегмент ЛТД» від 03.10.2013 № ПЗ/ДН-6-1335,

- з ТОВ «С Профіт» від 27.12.2013 № ПЗ/НРП-132860/НЮ, від 31.01.2014 № ПЗ/Т-132832/НЮ, від 26.12.2013 № ПЗ/Т-132859/НЮ, від 26.12.2013 ПЗ/Т-132828/НЮ, від 26.12.2013 № ПЗ/Т-132858/НЮ,

- з ТОВ «СП «Транс Інтер Квазар» від 26.12.2013 № ПЗ/Т-132822/НЮ,

- з ТОВ «СФС» від 24.02.2014 № ПЗ/НХ-14365/НЮ, від 21.08.2013 № ПЗ/НХ-131858/НЮ.

На підтвердження факту виконання вказаних вище спірних договорів позивачем надано копії актів прийому-передачі, рахунків-фактури, приходних та видаткових накладних, копією книги обліку довіреностей на отримання ТМЦ, податкових накладних, актів списання та матеріальних звітів, які долучено до матеріалів справи.

Щодо посилання податкового органу на відсутність товарно-транспортних накладних, суд зазначає, що відповідно до умов спірних договорів постачання товару здійснюється за рахунок та транспортом постачальника.

Транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, відсутність товарно-транспортної накладної не може бути єдиною підставою для невизнання витрат з придбання товарно-матеріальних цінностей для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток.

Підставами для формування податкового кредиту з ПДВ є наявність належним чином оформленої податкової накладної, митної декларації або, як виняток, заяви зі скаргою на постачальника, бухгалтерської довідки або інших документів, передбачених пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу.

Товарно-транспортна накладна не міститься в переліку документів, що визначають право на формування податкового кредиту при придбанні ТМЦ.

Також, позивачем надано суду копію довідки-розрахунку серії ТН №172369 (додаток 4 до п. 2.2 Правил державної реєстрації та обліку тракторів, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших матеріалів) на екскаватор.

Викладений в акті перевірки висновок про безтоварний характер спірних операцій з поставки позивачеві ТМЦ та послуг на думку суду ґрунтується на неправильній юридичній оцінці обставин, а відтак не може бути визнаний об'єктивним.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов спірних договорів товар придбаний для використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пп.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому в п. 187.1 ст. 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у ПК України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку -покупця належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації.

Відповідно до змісту п.п. 201.4. та 201.8 ст. 201 ПК України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в встановленому порядку.

Згідно з п. 184.1 ст. 184 ПК України реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.

Відповідно до п. 2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 969 від 21.12.2010, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.2010 за № 1401/18696 (далі - Порядок №969), п. 2 Порядку № 165 податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних вказані вище контрагенти позивача зареєстровані якості платників податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства. Податкові накладні за своєю формою та змістом відповідають ст. 7 Закону №168/97-ВР, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" та Порядку №165, зокрема, містять такі обов'язкові реквізити як порядковий номер податкової накладної та дату її виписки, точне найменування юридичних осіб, їх індивідуальні податкові номери, назву товару, його ціну та вартість.

Спірні договори у судовому порядку недійсними не визнавалися.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Як свідчать з матеріали справи, на момент підписання відповідних договорів, актів здачі-приймання наданих послуг та податкових накладних, юридичні особи контрагентів позивача не були припинені.

З огляду на викладені обставини, слід зауважити, що вчинення платником податків дій, що мають своїм результатом одержання податкової вигоди (звільнення від оподаткування, зменшення бази або ставки оподаткування, одержання права на залік або відшкодування податку на додану вартість тощо), саме по собі по собі не означає, що відповідні правочини були вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

При цьому, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету або подання податкової звітності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку контрагентом чи неподання ним звітності (у тому числі внаслідок ухилення) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), які відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

З урахуванням всього вищенаведеного, формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі виписаних ПП «Строй-Клуб Плюс», ТОВ «Вікторі Трейд», ТОВ «ВО «КМЗ», ТОВ «ФінансиГруп Україна», ТОВ «Сегмент ЛТД», ТОВ «С Профіт», ТОВ «СП «Транс Інтер Квазар», ТОВ «СФС» накладних за висновком суду, є правомірним та повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

Відтак з огляду на встановлені судом в ході розгляду спору обставини, викладений в акті перевірки висновок податкового органу про порушення позивачем п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинами справи, а винесене на його підставі спірне податкове повідомлення-рішення від 13.10.2014 №є безпідставним та неправомірним.

За таких обставин, недоведеність відповідачем правомірності та законності підстав донарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість за вищевказані правопорушення як наслідок прямо впливає та вказує на невірність висновку відповідача про порушення позивачем п .138.1, п. 138.2 ст. 138, п. 139.1.6, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України та про заниження позивачем податку на прибуток і визначення податковим органом податкового зобов'язання та штрафних санкцій позивачу по цьому податку, що є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення від 13.10.2014 №.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем доведено факт правомірності формування податкового кредиту та віднесення витрат на валові витрати по взаємовідносинам з ПП «Строй-Клуб Плюс», ТОВ «Вікторі Трейд», ТОВ «ВО «КМЗ», ТОВ «ФінансиГруп Україна», ТОВ «Сегмент ЛТД», ТОВ «С Профіт», ТОВ «СП «Транс Інтер Квазар», ТОВ «СФС», а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 69-71, 122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.10.2014 №, № прийняті Міжрегіональним Головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда