Справа № 2а/1770/4768/11
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/42660/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління юстиції у Рівненській області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року у справі за позовом управління Держгірпромнагляду у Рівненській області до Головного управління юстиції у Рівненській області про визнання дій незаконними,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Просив визнати неправомірними дії державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області в частині безспірного списання з його рахунку грошових коштів в сумі 1635 грн. 50 коп.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року скасовано постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2011 року та прийнято нову постанову про задоволення позову.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 23 березня 2011 року з управління Держгірпромнагляду у Рівненській області на користь ОСОБА_4 стягнуто грошову допомогу у сумі 10750 грн. На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист, а 22 липня 2011 року відкрито виконавче провадження № 27753672 та надано позивачу строк до 29 липня 2011 року для самостійного виконання рішення суду.

1 серпня 2011 року управління Держгірпромнагляду у Рівненській області повідомило відповідача про перерахунок коштів стягувачу у розмірі 9114 грн. 50 коп., та утримання з останнього податку з доходів фізичних осіб у сумі 1635 грн. 50 коп.

16 серпня 2011 року державний виконавець виніс постанову про арешт коштів боржника, яку разом з вимогою про від 22 серпня 2011 року надіслав для виконання до управління Державного казначейства у м. Рівне. 23 серпня 2011 року з рахунку позивача було проведено безспірне списання коштів в сумі 1635 грн. 50 коп. В подальшому кошти були перераховані ОСОБА_4, а виконавче провадження № 27753672 - закінчене.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач самостійно не виконав рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_4 грошової допомоги в сумі 10750 грн., то державний виконавець правомірно стягнув з позивача недоплачену суму шляхом безспірного списання коштів в розмірі 1635 грн. 50 коп. з його рахунку.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач самостійно виконуючи рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_4 грошової допомоги, як податковий агент, відповідно до п.п. 168.1.1, 168.4.7 ст. 168 Податкового кодексу утримав податок на дохід, а відтак дії державного виконавця щодо безспірного списання з рахунку позивача грошових коштів в сумі 1635 грн. 50 коп. є неправомірними.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки суду апеляційної інстанції не ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність дій державного виконавця щодо безспірного списання з рахунку позивача недоплачених коштів, та відмовив у задоволенні позову, оскільки на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, з позивача на користь ОСОБА_4 стягнуто саме 10750 грн.

Відповідно до статті 226 КАС суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Оскільки суд апеляційної інстанції помилково скасував постанову суду першої інстанції, яка ухвалена відповідно до закону, то колегія суддів на підставі ст. 226 КАС України скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі постанову суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління юстиції у Рівненській області задовольнити.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року скасувати, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2011 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк