Справа № 127/25668/14-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/25668/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вохмінова О.С.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

18 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Швець А.І.,

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

01.12.2014 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2014 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

04.02.2015 року на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшла заява з клопотання розглянути справу без участі його представника.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом ІІ групи, захворювання якого пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

За 2014 рік Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради виплачено позивачу грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 120 грн.

Вважаючи вище вказану виплату такою, що суперечить ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач звернувся до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради із заявою про доплату вище вказаної допомоги, на що отримав відмову.

На думку позивача вище вказані дії Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради є протиправними та порушують його законні права та охоронювані інтереси, що стало причиною звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"від 28.02.1991 (в редакції Закону від 09.07.2007 року), учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується щорічна допомога на оздоровлення в таких розмірах: інвалідам 2 групи - в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Частиною 7 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"від 28.02.1991 (в редакції Закону від 09.07.2007 року), встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати допомоги на оздоровлення.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної зарплати становить 1218 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", вказаний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного та соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

Згідно із ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи особливий статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та обумовлену цим необхідність їх адекватного соціального захисту, Верховна Рада України в 2006 році доповнила Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" статтею 71, в якій встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Крім того, делегуючи повноваження Кабінету Міністрів України щодо визначення порядку проведення таких виплат Верховна Рада України зазначеним законом не надавала йому право змінювати розмір в сторону зменшення, передбачених законом виплат.

Так, зокрема, відповідно до ст.67 вказаного Закону конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Також необхідно зазначити, що зазначені Постанови Кабінету Міністрів України є підзаконними нормативно-правовим актами (прийнятими на виконання закону), тому у разі виникнення колізії між їх нормами та нормами закону, застосуванню підлягають положення останнього.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, позивач має право на отримання допомоги на оздоровлення в розмірі передбаченому ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та доводи апеляційної скарги щодо порушення норм матеріального права не знайшли свого підтвердження.

При цьому, судом першої інстанції не враховано пропущений позивачем строк звернення до адміністративного суду, не надано оцінку поважності причин його пропуску.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про пропущення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу приписів ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

При цьому, питання про поновлення чи відмову в поновленні процесуального строку вирішується в порядку, передбаченому ст. 102 КАС України.

Враховуючи, що про своє порушене право позивач дізнався при отриманні 10.04.2014 року виплати в сумі меншій, ніж це передбачено Законом, а звернувся з позовом лише 01.12.2014 року, при цьому не вказавши причин пропуску строку, які б могли бути визнані судом поважними, наслідки пропуску строку звернення до суду підлягають застосуванню.

Так як, в позовних вимогах позивач просить поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів, суд першої інстанції мав би ще на стадії відкриття провадження у справі винести ухвалу про залишення адміністративного позову поданого поза межами шестимісячного строку для звернення до суду, без розгляду .

Враховуючи вищезазначене, та відповідно до ст. 100, п. 4 ч. 1, ст. 202, п. 4 ч. 1, ст. 205 КАС України колегія суддів приходить до висновку, що постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2014 року підлягає скасуванню, а адміністративний позов ОСОБА_3 - залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 155, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г.

Полотнянко Ю.П.