Справа № 826/19706/14
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Катющенко В.П. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Справа: № 826/19706/14

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання протиправними дій, бездіяльності та листа,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві ( далі - відповідач ) про:

- визнати лист ( рішення, відповідь тощо ) відповідача від 27.11.2014 р. № 59/П-6138 необґрунтованим, а тому протиправним;

- визнати дії ( бездіяльність ) відповідача, які полягають у не вирішенні по суті третьої та четвертої вимоги заяви позивача від 28.10.2014 р. протиправними;

- визнати бездіяльність ( дії ) відповідача щодо порушення права позивача на участь у процесі прийняття рішення за його заявою від 28.10.2014 р. протиправною;

- визнати дії ( бездіяльність ) відповідача щодо не вирішення по суті вимог заяви позивача від 28.10.2014 р. про ознайомлення із матеріалами перевірки-протиправними;

- визнати порушення відповідачем законного права позивача на ознайомлення з матеріалами перевірки по його заяві від 28.10.2014 р. протиправним;

- визнати бездіяльність відповідача, яка полягає в не наведенні у його листі від 27.11.2014 мотивів відмови у задоволенні вимог заяви позивача від 28.10.2014 р., протиправною;

- визнати бездіяльність відповідача, яка поялгає в не наведенні ( не роз'ясненні ) у його листі від 27.11.2014 р. порядку оскарження цього листа, протиправною;

- визнати порушення відповідачем права позивача знати порядок оскарження листа відповідача від 27.11.2014 р. протиправним.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 січня 2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та ухвалити нову про задоволення позовних вимог у повному обсязі, так як, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 197 КАС України розглядає справу за їх відсутності в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 28.10.2014 р. ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою, в якій повідомляв, що ним була подана до ДВС України заява про злочин, яку він просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а оскільки ДВС не переслало цю заяву за належністю, то він звертається з нею до органів внутрішніх справ і просить: 1) встановити наявність факту правопорушення з боку ДВС України; 2) притягнення винних посадових осіб до відповідальності; 3) дозволити йому бути присутнім при розгляді його заяви; 4) дозволити йому особисто викласти аргументи особі, що перевіряє його заяву; 5) дозволити йому ознайомитися з матеріалами перевірки, проведеної за даною заявою, та повідомити про порядок означеного ознайомлення.

Листом від 27.11.2014 р. № 59/П-6138 відповідач повідомив позивача про те, що його звернення було розглянуто, підстав для внесення матеріалів до Єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено, на підставі зібраних матеріалів прийнято рішення про припинення подальшої перевірки. А також роз'яснено заявнику порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця із наведенням відповідних законодавчих положень.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що подане позивачем звернення до відповідача від 28.10.2014 не є зверненням громадянина в розумінні Закону України «Про звернення громадян» та, відповідно, не підлягає розгляду в порядку, визначеному цим Законом.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про звернення громадян» ( далі - Закон № 393/96-ВР ), Кримінальним процесуальним кодексом України ( далі - КПК України ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У ст. 3 Закону № 393/96-ВР закріплено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції ( зауваження ), заяви (клопотання ) і скарги.

Пропозиція ( зауваження ) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява ( клопотання ) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями ( бездіяльністю ), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Ст. 12 Закону № 393/96-ВР передбачено, що дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Відповідно до ч. 1 ст. 60 КПК України, заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Отже, з наведених правових норм вбачається, що заяви громадян про вчинення злочину ( кримінального правопорушення ) подаються до компетентних органів влади та розглядаються ними в порядку кримінально-процесуального законодавства, без застосування положень Закону України «Про звернення громадян».

Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що у заяві позивача до органу внутрішніх справ, у відповідь на яку відповідачем був складений спірний лист, повідомлялось саме про вчинення злочину ДВС України та про необхідність притягнення винних осіб до відповідальності, а отже, як було правильно встановлено судом першої інстанції, така заява не може вважатися зверненням громадянина у розумінні Закону № 393/96-ВР, а її розгляд здійснюється компетентним органом влади в порядку КПК України, а не за Законом № 393/96-ВР.

Доводи апелянта про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та суперечать Закону № 393/96-ВР, судова колегія вважає не обґрунтованими, безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи, зокрема змістом самої ж заяви позивача / а.с. 13-14 /.

Більш того, судова колегія звертає увагу на те, що відповідач в оскаржуваному позивачем листі, відмовляючи у внесенні матеріалів звернення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, роз'яснив заявнику порядок оскарження дій, рішень і бездіяльності державного виконавця поза межами кримінального провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності жодних правових підстав для задоволення даного адміністративного позову та приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, із дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 січня 2015 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.