Справа № 826/3730/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2015 р. м. Київ К/800/54386/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Ікс 5 Рітейл Груп Україна» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Ікс 5 Рітейл Груп Україна» до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

Приватне акціонерне товариство «Ікс 5 Рітейл Груп Україна» звернулось до суду з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області про визнання протиправним та скасування постанови від 27.02.2013 № 175 «Про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваного рішення відповідача як такого, що прийняте на підставі хибних висновків про порушення позивачем законодавства у сфері захисту прав споживачів.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі приватне акціонерне товариство «Ікс 5 Рітейл Груп Україна» із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані рішення та постановити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Київській області проведено перевірку стану дотримання позивачем вимог законодавства про захист прав споживачів у Київській області у магазині «Перекресток», за результатами якої складено акт від 13.02.2013 № 000065.

Перевіркою встановлено порушення позивачем норм законодавства про захист прав споживачів, а саме: у магазині позивача відсутня необхідна, доступна, достовірна та своєчасна інформація про продукцію (дата виготовлення, місце виготовлення тощо), яка реалізується; здійснюється реалізація продукції, строк придатності якої минув, та продукції, яка не відповідає вимогам нормативних документів.

Зазначеним актом, окрім іншого, зобов'язано позивача усунути виявлені під час перевірки порушення у строк до 27.02.2013.

У зв'язку з не усуненням позивачем виявлених порушень законодавства, 27.02.2013 відповідачем прийнято постанову від 27.02.2013 № 175, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 38810,56 грн.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з правомірності оскаржуваної постанови як такої, що прийнята в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, за наявності фактів вчинення позивачем порушень у сфері законодавства про захист прав споживачів.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, вказує на передчасність висновків судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); розсудливо.

Колегія суддів вказує на недотримання судами вимог щодо законності та обґрунтованості рішення, з огляду на наступне.

Як убачається з мотивувальної частини оскаржуваних рішень, суди попередніх інстанцій як на підставу для відмови у позові вказують на відсутність факту усунення позивачем виявлених під час перевірки порушень.

Водночас, як убачається з позовної заяви та наявних в матеріалах справи письмових пояснень позивача, останній не погоджується із викладеними в акті перевірки висновками Інспекції, вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, та стверджує про відсутність фактів порушень законодавства про захист прав споживачів в діяльності магазину, що перевірявся.

Тобто, постанова від 27.02.2013 № 175 оскаржується позивачем з мотивів відсутності фактів правопорушень, наведених в акті перевірки від 13.02.2013 № 000065, а не з мотивів усунення чи не усунення виявлених порушень.

При цьому, питання дослідження доказів, на які позивач посилається на підтвердження обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, залишилось поза увагою судів попередніх інстанцій.

Також, у своїй позовній заяві позивач вказує на невірний розрахунок відповідачем штрафних санкцій за виявлені під час перевірки порушення.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів», на суб'єктів господарської діяльності накладається стягнення у вигляді штрафу за: відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про товар, роботу, послугу - у розмірі 30 відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо законодавством суб'єкт господарської діяльності звільнений від ведення обов'язкового обліку доходів і витрат, - у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; реалізацію товару, термін придатності якого минув, - у розмірі 200 відсотків вартості залишку одержаної для реалізації партії товару, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз викладених норм законодавства свідчить про те, що сума штрафу пропорційно залежить від вартості товару, що реалізовувався з порушенням.

У своїх запереченнях на позов відповідач навів таблицю розрахунку штрафу до оскаржуваної постанови, проте, такий розрахунок не містить цін на більшість товарних позицій, про порушення порядку реалізації яких дійшов висновку відповідач.

Водночас, з оскаржуваних рішень убачається, що відмовляючи у позові суди не дослідили зазначений розрахунок та не дали йому жодної оцінки.

За вказаних обставин, колегія суддів не погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо достатності встановлених обставин справи для вирішення переданого на розгляд суду спору.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судам при новому розгляді спору необхідно дослідити наявні в матеріалах справи докази, на які посилається позивач на підтвердження обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, та дати оцінку вказаним доказам в розрізі з доводами відповідача.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Ікс 5 Рітейл Груп Україна» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року скасувати.

Справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Ікс 5 Рітейл Груп Україна» до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: