Справа № 127/20160/14-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/20160/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Кашпрук В.В.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

12 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання неправомірною відмови у перерахунку пенсії по втраті годувальника, зобов'язання до вчинення дій з перерахунку пенсії та стягнення різниці між перерахованою та виплаченою пенсією,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання неправомірною відмови у перерахунку пенсії по втраті годувальника, зобов'язання до вчинення дій з перерахунку пенсії та стягнення різниці між перерахованою та виплаченою пенсією.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області 13 листопада 2014 року позов задоволено, а саме: визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці у перерахунку ОСОБА_3 пенсії по втраті годувальника на утримання доньки ОСОБА_4, 2003 року народження, зобов'язано управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці провести, починаючи з 27.08.2014 року, перерахунок ОСОБА_3 пенсії по втраті годувальника на утримання доньки ОСОБА_4, 2003 року народження, у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції статті станом на 2005 рік, із врахуванням вимог пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», а також зобов'язано стягнути з управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на користь ОСОБА_3 різницю між виплаченою з 27.08.2014 року та нарахованою відповідно до даного судового рішення пенсією по втраті годувальника на утримання доньки ОСОБА_4, 2003 року народження.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нове рішення, яким відмовити в адміністративному позові.

Сторони, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, проте представник Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці подав заяву, у якій просив розглянути справу відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню, з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3, починаючи з 2005 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Вінниці, і отримуєте пенсію по втраті годувальника ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на неповнолітню дитину ОСОБА_4 згідно з Закону України «Про державну службу».

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.07.2012 року по справі № 212/8257/2012 задоволено адміністративний позов ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці та визнано незаконними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії по втраті годувальника на утримання доньки згідно довідки, виданої ТУ ДСА у Вінницькій області від 31.01.2012 року, зобов'язано відповідача вжити відповідних дій щодо перерахунку пенсії ОСОБА_3 та стягнуто різницю між отриманою та перерахованою пенсіями. Дана постанова суду набула законної сили відповідно до ухвали ВААС від 30.10.2013 року.

15 серпня 2014 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці із заявою про перерахунок пенсії по втраті годувальника без обмеження її розміру, визначеного Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи".

Листом Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці від 27.08.2014 року №198/Г-1 позивачу було відмовлено у зазначеному перерахунку пенсії.

Позивач, вважаючи таке рішення відповідача протиправними, звернулась за захистом своїх прав до суду.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 10 статті 37 ЗУ "Про державну службу" визначено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім'ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім'ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 2 Закону України № 3668 - VI від 08.07.2011 року «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011 року, максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремих категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно частини 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Оскільки пенсію позивачу призначено до 01.10.2011 (до набрання чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»), то суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 суми заборгованості, а саме різницю між виплаченою з 27.08.2014 року пенсією та нарахованою необхідно відмовити, оскільки застосувати такий спосіб захисту прав як стягнення ще не нарахованих до виплати сум не вбачається можливим.

Вказана правова позиція також висловлена у постанові Вищого адміністративного суду України від 05.09.2012 року у справі №К/9991/74083/11.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких умов, у випадку часткового задоволення позовних вимог розподіл судових витрат має здійснюватись в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 94 КАС України, тобто пропорційно задоволеним вимогам. Оскільки позов, задоволено частково, то на користь позивача має бути присуджено 36,54 грн. сплаченого судового збору.

Згідно зі ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання неправомірною відмови у перерахунку пенсії по втраті годувальника, зобов'язання до вчинення дій з перерахунку пенсії та стягнення різниці між перерахованою та виплаченою пенсією скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці у перерахунку ОСОБА_3 пенсії по втраті годувальника на утримання доньки ОСОБА_4, 2003 року народження.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці провести, починаючи з 27.08.2014 року, перерахунок ОСОБА_3 пенсії по втраті годувальника на утримання доньки ОСОБА_4, 2003 року народження, у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції статті станом на 2005 рік, із врахуванням вимог пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 36 гривень 54 копійки, шляхом безспірного списання з рахунку відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.