Справа № 826/397/15
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 лютого 2015 року 18:15 № 826/397/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Амельохіна В.В., при секретарі Суховій О.В., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Генеральної прокуратури України

про визнання протиправним та скасування наказу та поновлення на роботі,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Стоцький М.В.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 11 лютого 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Генеральної прокуратури України (далі по тексту - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування наказу генеральної прокуратури України №6-дц від 16.10.2014р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності, яким позивача звільнено з посади старшого прокурора відділу роботи з кадрами центрального апарату управління кадрового забезпечення Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Генеральної прокуратури України з позбавленням класного чину «радник юстиції»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого прокурора відділу роботи з кадрами центрального апарату управління кадрового забезпечення Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Генеральної прокуратури України з поновленням класного чину «радник юстиції»;

- стягнути з Генеральної прокуратури України на користь позивача середній заробіток за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваний наказ про його звільнення прийнято неправомірно, оскільки під час прийняття даного наказу не існувало жодного процесуального документа, що підтверджував би його вину у вчиненні протиправного діяння. Висновок службового розслідування, яким встановлено вчинення дисциплінарного проступку, складено лише 13.11.2014р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач проти заявленого позову заперечив, посилаючись на те, що оскаржуваний позивачем наказ прийнято правомірно.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

На підставі наказу Генерального прокурора України №1254-к від 03.07.2014р. ОСОБА_1 призначено на посаду старшого прокурора відділу роботи з кадрами центрального апарату управління кадрового забезпечення Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Генеральної прокуратури України.

Наказом №6-дц від 16.10.2014р. Генерального прокурора України ОСОБА_1 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за порушення Присяги працівника прокуратури, скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури, старшого прокурора відділу роботи з кадрами центрального апарату управління кадрового забезпечення Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 звільнено з займаної посади з позбавленням класного чину «радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 05.06.2014р. №1034ц.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача та позивач зазначають, що підставою прийняття оскаржуваного рішення був не дисциплінарний проступок, який оформлений Висновком службового розслідування, затвердженого першим заступником Генерального прокурора України 13.11.2014р., а відкриття кримінального провадження та повідомлення ОСОБА_1 про підозру.

На думку позивача та його представника оскаржуваний наказ №6-дц є прямим тиском на орган, що здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України 12.09.2014р. за матеріалами перевірки, які надійшли із ГУБОЗ МВС України, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000928 за підозрою ОСОБА_1, та інших у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 369 КК України.

«В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_1, будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, обіймаючи посаду старшого прокурора відділу роботи з кадрами центрального апарату управління кадрового забезпечення Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Генеральної прокуратури України, діючи умисно, спільно з іншими особами, з корисливих мотивів, з липня 2014 року вимагав від приватного підприємця неправомірну вигоду у сумі 170000 доларів США за повернення вилученої побутової техніки та закриття кримінального провадження.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_1 та інші працівники прокуратури в липні - жовтні 2014 року отримали від приватного підприємця К. шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, грошові кошти в особливо великих розмірах у сумі, еквівалентній 2 212 200 грн.

ОСОБА_1 13.10.2014р. оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою), ч. 3 ст. 369 (пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі, вчинені службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище) КК України.

Допитаний 13.10.2014р., як підозрюваний ОСОБА_1 за участю адвоката свою вину визнав частково та пояснив, що дійсно за сприяння у вирішенні питання про повернення вилученого майна 02.10.2014 отримав від приватного підприємця К. грошові кошти в сумі 20 тис. дол. США та 390 тис. грн., які мав намір передати працівнику державної фіскальної служби ОСОБА_3 Проте ці кошти через громадянина ОСОБА_4 він повернув ОСОБА_5 оскільки дізнався, що останній звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів.

Ухвалами Печерського районного суду від 15.10.2014 ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з альтернативною заставою у сумі 365400 грн., а також відсторонено від займаної посади. Наступного дня ОСОБА_1 звільнено з Київського СІЗО у зв'язку з внесенням визначеного судом розміру застави».

Досудове розслідування триває.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про прокуратуру» за порушення закону, неналежне виконання службових обов'язків чи скоєння ганебного вчинку прокурори і слідчі несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України (далі - Статут), затвердженим Постановою Верховної Ради України № 1796-ХП від 06.11.1991.

Статтею 8 Статуту визначено, що дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників застосовуються за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури. Дисциплінарним стягненням, зокрема, є звільнення з позбавленням класного чину, яке має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку (ст.ст. 9,11 Статуту).

Відповідно до вимог ст. 11 Статуту дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення, або невиконання вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції за рішенням керівника особи, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування відповідно до порядку проведення службового розслідування в органах прокуратури України.

Пунктом 1.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 24.09.2014 №104 (далі -Інструкція), визначено, що службове розслідування (перевірка) - це комплекс заходів, які проводяться у випадках скоєння працівниками прокуратури ганебних вчинків, зокрема, кримінальних правопорушень, порушень Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури.

Відповідно до положень Статуту та Інструкції проведення службового розслідування (перевірки) є обов'язковим у випадку, передбаченому ч. 2 ст. 11 Статуту. За наявності інших підстав, визначених п.п. 2.1.1, 2.1.3 - 2.2.4 Інструкції службове розслідування (перевірку) може бути призначено уповноваженою посадовою особою в порядку, визначеному п. З Інструкції

У чинному законодавстві відсутні приписи щодо обов'язковості проведення службового розслідування (перевірки) для притягнення працівника прокуратури до дисциплінарної відповідальності.

Отже, за наявності обставин, які засвідчують вчинення особою проступку, який порочить її як працівника прокуратури, дисциплінарне стягнення може бути застосовано до працівника без проведення службового розслідування (перевірки).

Крім того, пропозиції, викладені у висновку службового розслідування (перевірки), не є безумовними при вирішенні питання щодо відповідальності працівника, а можуть бути ураховані при притягненні працівника прокуратури до встановленої законом відповідальності (п. 11.-1 Інструкції).

Під час проведення службового розслідування (перевірки) підлягають з'ясуванню, зокрема, обставини події, у зв'язку з якою проводиться розслідування (перевірка), наявність у діянні прокурорсько-слідчого працівника ознак кримінального правопорушення, інших ганебних вчинків, порушень Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури, їх мотиви, причини і умов, що сприяли вчиненню порушення, роль їх безпосереднього керівника, інших посадових осіб у недопущенні порушення (п. 8 Інструкції).

З метою перевірки обставин, а також причин та умов скоєння ОСОБА_1 ганебного вчинку, розпорядженням першого заступника Генерального прокурора України від 15.10.2014 № 330 призначено службове розслідування за вказаним фактом, як це передбачено ч. 2 ст. 11 Статуту.

У ході службового розслідування ОСОБА_1 від дачі пояснень відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Комісія у складі шістьох працівників апарату Генеральної прокуратури України ретельно дослідивши обставини події 13.11.2014 склала висновок, в якому підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 проступку, що порочить працівника прокуратури, а також наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку та порушення ним Присяги працівника прокуратури.

У ході службового розслідування причетності інших прокурорсько-слідчих працівників до скоєння ОСОБА_1 зазначеного негідного вчинку та підстав для притягнення до відповідальності інших працівників управління, в якому він працював, не встановлено, про що також вказано у висновку.

Порушень положень Інструкції при призначенні і проведенні службового розслідування не допущено і позивачем не наведено.

Крім цього, ОСОБА_1 07.02.2011 прийнято Присягу працівника прокуратури.

Статтею 46 Закону України «Про прокуратуру» визначено текст Присяги, який зобов'язує усіх працівників прокуратури неухильно додержуватися Конституції та законів України, сумлінно виконувати свої службові обов'язки, сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку, захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави. Порушення Присяги несумлінне з подальшим перебуванням в органах прокуратури.

Положення ст. 46 Закону України «Про прокуратуру», ст. 2 Дисциплінарного статуту прокуратури України встановлюють, що працівники прокуратури повинні мати необхідні ділові та високі моральні якості, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків із справедливістю та непідкупністю, бути принциповими і непримиренними до порушень закону, особисто суворо додержуватися вимог закону. Будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоду інтересам держави та суспільства.

Згідно з вимогами абз. 2, 4 ч. 2 ст. 462 Закону України «Про прокуратуру» прокурори і слідчі підлягають звільненню з органів прокуратури, у тому числі з позбавленням класного чину, у випадках порушення «Присяги працівника прокуратури» чи відмови від її прийняття, притягнення до відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України.

Наказом Генерального прокурора України від 22.09.2014 №17 гн «Про організацію роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України» встановлено, що за порушення прокурорсько-слідчим працівником Присяги працівника прокуратури невідкладно вживати заходів щодо звільнення з органів прокуратури на підставі п. 2 ч. 2 ст. 46-2 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до п.2.1 цього наказу до ганебних вчинків, скоєних прокурорами чи слідчими, віднесено кримінальні, корупційні правопорушення, порушення Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури.

Отже, вчинення кримінального правопорушення та порушення Присяги працівника прокуратури є ганебним вчинком, тобто проступком, який порочить їх як працівників прокуратури.

Відсутність обвинувального вироку суду у кримінальній справі не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку та не є перешкодою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності прийнято після його затримання за вчинення кримінального правопорушення та вручення підозри про його вчинення, а також на підставі відомостей, які об'єктивно засвідчують порушення позивачем Присяги працівника прокуратури та скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури.

Крім того, слід зазначити, що згідно ст. ст. 15, 46, 46-2 Закону України «Про прокуратуру», особи, вперше призначені на посади старших прокурорів та прокурорів прокуратур, слідчих прокуратури, приймають «Присягу працівника прокуратури» відповідно до змісту якої присягають неухильно додержуватися законів України, сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку, захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов'язки, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури.

Прокурори підлягають звільненню з органів прокуратури, у тому числі з позбавленням класного чину, зокрема у випадку порушення «Присяги працівника прокуратури».

Генеральний прокурор України відповідно до законів України видає обов'язкові для всіх органів прокуратури накази, розпорядження, затверджує положення та інструкції.

Як зазначено у ст. ст. 2, 16, 18 Закону України «Про правила етичної поведінки», посадові та службові особи органів прокуратури, у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або дарунка (пожертви), незважаючи на особисті інтереси, невідкладно відмовляються від пропозиції та письмово повідомляють про пропозицію безпосереднього керівника.

Порушення правил етичної поведінки, визначених цим Законом, тягне за собою зокрема дисциплінарну відповідальність.

Положеннями ст. ст. 16, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012 № 123, працівник прокуратури має неухильно дотримуватись обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів корупції.

У разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або дарунка (пожертви), незважаючи на особисті інтереси, працівник прокуратури невідкладно вживає заходів, передбачених Законом України «Про правила етичної поведінки».

Працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб.

Працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Відповідно до ст. ст. 8-12 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 06.11.1991 дисциплінарні стягнення щодо прокурорсько-слідчих працівників застосовуються за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Генеральний прокурор України має право застосовувати дисциплінарні стягнення, зокрема звільнення з позбавленням класного чину. Дисциплінарне стягнення застосовується протягом одного місяця з дня виявлення проступку.

Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

З метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення, або невиконання вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» за рішенням керівника особи, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування відповідно до порядку проведення службового розслідування в органах прокуратури У країн и.

12.09.2014 Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 369 КК України.

З пояснень ОСОБА_1 від 13.10.2014, які містяться в протоколі допиту підозрюваного вбачається, що в порушення норм Законів України «Про прокуратуру», «Про правила етичної поведінки», Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012 № 123 та «Присяги працівника прокуратури» даної ОСОБА_1 07.02.2011, - позивач використовуючи своє службове становище в особистих інтересах та в інтересах інших осіб вступив у позаслужбові стосунки з метою отримання та сприяння у отриманні неправомірної вигоди чим вчинив проступок, який порочить його як працівника прокуратури та порушив «Присягу працівника прокуратури».

Вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів передбачених ч. 4 ст. 190 (шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою), ч. 3 ст. 369 КК України (пропозиція чи обіцянка службовій особі, яка займає відповідальне становище, надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища), ОСОБА_1 у своїх поясненнях визнав частково.

Наказом Генерального прокурора України від 16.10.2014 № 6-дц «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_1 за порушення «Присяги працівника прокуратури», вчинення проступку, який порочить його як працівника прокуратури, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення з позбавленням класного чину.

Звільнення відбулось без призначення та проведення службової перевірки в порядку ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України у зв'язку з відсутністю такої необхідності.

Поряд з цим, розпорядженням Генерального прокурора України від 15.10.2014 № 330, з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення, невиконання вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» - призначено службове розслідування в порядку ч. 2 ст. 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України, яке було завершено 13.11.2014 складанням відповідного висновку.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що Висновки службового розслідування підтверджують вчинення ОСОБА_1 проступку, який порочить його як працівника прокуратури та порушення ним Присяги працівника прокуратури, але вони не були підставою для його звільнення, а використовувались лише для виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення.

Отже, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що Генеральною прокуратурою України, як суб'єктом владних повноважень доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваного наказу №6-дц від 16.10.2014р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Таким чином, наказ №6-дц від 16.10.2014р. прийнятий Генеральною прокуратурою України на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 має бути відмовлено повністю.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.В. Амельохін