Справа № 805/6170/14
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2014 р. Справа № 805/6170/14

приміщення суду за адресою: 83052, м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного Управління Міндоходів у Донецькій області до Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції про визнання дії протиправними, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 29.04.2014 року за №43105117, про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у м. Краматорську Головного Управління Міндоходів у Донецькій області звернулась до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції про визнання дії протиправними, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 29.04.2014 року за №43105117, про зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому Законом.

З відповідною заявою про відкриття виконавчого провадження до Відділу Державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції за місцем мешкання боржника позивачем була направлена вимога № Ф-137-17 У від 06.02.2014р. про стягнення з ФОП ОСОБА_1 недоїмки у сумі 2406,73 грн. Заява про відкриття виконавчого провадження та вимога були отримані відповідачем 23.04.2014 р., про що свідчить вхідний штам канцелярії ВДВС КМУЮ.

29.04.2014 р. державним виконавцем ВДВС КМУЮ було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», з посиланням на те, що чинне законодавство передбачає окремий порядок примусового виконання судових рішень про стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу. При цьому органи державної виконавчої служби до цієї процедури не залучаються. Відповідно в розглядуваних випадках немає підстав для відкриття виконавчого провадження в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

ДПІ у м. Краматорську вважає, що дії державного виконавця ВДВС КМУІ протиправними та такими, що порушують діюче законодавство, оскільки пунктом 8 ч.2 ст. 17 вказаного Закону визначено, що державною виконавчою служб підлягають виконанню рішення органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на ДВС.

З наведених підставі позивач просив визнати дії державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавче провадження протиправними, скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС Краматорського МУЮ про відмову у відкритті виконавчого провадження від 29.04.2014 року за № 43105117, зобов'язати відділ ДВС КМУЮ прийняти до виконання вимогу про стягнену недоїмки № Ф-137-17 У від 06.02.2014р.

Представники сторін до судового засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача просив розглянути справу за її відсутності.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановлені наступні обставини.

Позивачем до ВДВС Краматорського міського управління юстиції була направлена вимога № Ф-137-17 У від 06.02.2014р. про стягнення з ФОП ОСОБА_1 недоїмки у сумі 2406,73 грн. Заява про відкриття виконавчого провадження та вимога були отримані відповідачем 23.04.2014 р.

29.04.2014 р. державним виконавцем ВДВС КМУЮ було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», з посиланням на те, що чинне законодавство передбачає окремий порядок примусового виконання судових рішень про стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу. При цьому органи державної виконавчої служби до цієї процедури не залучаються.

У мотивувальній частині даної постанови зазначено, що контролюючий орган відповідно до абзацу другого пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України звертається до суду з позовом про надання дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Таке погашення здійснюється на підставі зазначеного рішення суду та прийнятого на його підставі рішення органу доходів і зборів шляхом продажу майна платника податків на публічних торгах та/або торгівельними організаціями в порядку, визначеному пунктами 95.7 - 95.21 статті Податкового кодексу України.

Отже, на думку відповідача, чинне законодавство передбачає окремий порядок примусового виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу, при цьому органи державної виконавчої служби до цієї процедури не залучаються.

З урахуванням встановлених у справі обставин, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовані вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосовувати до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV у діючий редакції (надалі Закон № 606).

Відповідно до ст. 1 Закону № 606 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч.1 ст.11 Закону № 606 державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 2 Закону № 606 примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 1 статті 6 Закону № 606 державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, відповідач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладений обов'язок по примусовому виконанню рішень.

З 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, у п. 95.3 ст. 95 якого передбачено, що стягнення кошів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 24.10.2013 р. № 1484/12/13-13 порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України. Відповідно до пункту 95.3 статті 95 цього Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Із змісту наведеної законодавчої норми випливає, що Податковим кодексом України встановлено особливий порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з платника податків у рахунок погашення податкового боргу. Органами стягнення за такими рішеннями, які здійснюють процедуру їх примусового виконання, є контролюючі органи в розумінні Податкового кодексу України.

Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22. Цей механізм передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. При цьому судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, відповідно до пункту 12.4 зазначеної Інструкції, до банку не подається. Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

Якщо ж достатні для погашення податкового боргу кошти відсутні, контролюючий орган відповідно до абзацу другого пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України звертається до суду з позовом про надання дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Таке погашення здійснюється на підставі зазначеного рішення суду та прийнятого на його підставі рішення органу доходів і зборів шляхом продажу майна платника податків на публічних торгах та/або торгівельними організаціями в порядку, визначеному пунктами 95.7-95.21 статті 95 Податкового кодексу України.

Отже, чинне законодавство передбачає окремий порядок примусового виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. При цьому органи державної виконавчої служби до цієї процедури не залучаються.

Але при цьому, суд зауважує, що відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 24.10.2013 р. № 1484/12/13-13 виняток із наведеного правила становить процедура стягнення податкового боргу з фізичної особи.

Зокрема, Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI (надалі Закон № 2464-VI) у частині 4 статті 25 містить наступні приписи:

Територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Законом України № 357-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо обліку та реєстрації платників податків та удосконалення деяких положень» від 24.10 2013 року встановлено, що контроль за дотриманням законодавства зі збору єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування покладено на органи міністерства доходів і зборів.

Відповідно до ст. 19 Закону № 606 державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

За приписами ст. 17 Закону № 606 примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, в тому числі, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Таким чином, з наведеного аналізу діючого законодавства суд дійшов висновку, що вимога № Ф-137-17 У від 06.02.2014р. про стягнення з ФОП ОСОБА_1 недоїмки у сумі 2406,73 грн. є виконавчим документом, виконання якого належить до компетенції державної виконавчої служби.

Таким чином, постанова відповідача про відмову у відкритті виконавчого провадження є неправомірною, а заявлений позові підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов позовом Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного Управління Міндоходів у Донецькій області до Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції про визнання дії протиправними, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 29.04.2014 року за №43105117, про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за вимогою про стягнення недоїмки № Ф-137-17 У від 06.02.2014р. протиправними.

Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження від 29.04.2014 року за № 43105117.

Зобов'язати відділ Відділ державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції прийняти до виконання вимогу про стягнення недоїмки № Ф-137-17 У від 06.02.2014р. про стягнення з ФОП ОСОБА_1 недоїмки у сумі 2406,73 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до адміністративного суду апеляційної інстанції через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Чекменьов Г.А.