Справа № 2а-8607/11/1370
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року Справа № 9104/3792/12

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Глушка І.В., Довгополова О.М.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції в Личаківському районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2011 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «Львівтеплоелектро» до державної податкової інспекції в Личаківському районі м. Львова про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

відкрите акціонерне товариство «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «Львівтеплоелектро» (на даний час ПАТ Центр енергетичних інновацій») звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до державної податкової інспекції в Личаківському районі м. Львова в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 15.07.2011р. №/16613.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2011 року позовні вимоги задоволено, скасовано податкове повідомлення-рішення від 15.07.2011р. №/16613 прийняте державною податковою інспекцією у Личаківському районі м.Львова.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції державна податкова інспекція у Личаківському районі м.Львова оскаржила його в апеляційному порядку вважає, що постанова прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що ВАТ НДПВІ «Львівтеплоелектропроект» за період з 01.10.2009 року по 30.04.2010 року проведені взаєморозрахунки та взаємовідносини з :

ТзОВ «Союз плюс сервіс» на суму 224236,38 грн. в т.ч. ПДВ 37372,73 грн. Підприємство перебуває на обліку ДПІ у Залізничному районі м. Львова, стан платника - визнано банкрутом. Свідоцтво платника ПДВ МІ 00160136 від 29.10.2008 року ліквідовано 01.11.2010 року за ініціативою податкового органу. Згідно з даними поданої звітності поданої до ДПІ у Залізничному районі м. Львова кількість працівників за основним місцем праці на ТзОВ «Союз плюс сервіс» склала 0 чоловік, основні виробничі фонди відсутні. Згідно отриманого листа від 22.09.2010р. №25541/7/23-2 встановлено, що ДПІ у Залізничному районі м. Львова актом від 22.09.2010 р. № №2384/23-2 про результати позапланової невиїзної перевірки ТзОВ «Союз плюс сервіс» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.10.2009р. по 31.12.2009 р. прописано нікчемні правочини. Згідно з базами даних автоматизованого співставлення податкового зобов'язання та податкового кредиту на рівні ДПА України встановлено розбіжність в сумі 37372,73 грн. Суми податку на додану вартість згідно податкових накладних отриманих від підприємств з ознаками сумнівності віднесено до складу податкового кредиту за грудень 2009 року на суму 37372,73 грн. В бухгалтерському обліку дана операція відображена проведенням Дт 15 «капітальні інвестиції» в Кт 685 «розрахунки з іншими дебіторами та кредиторами» на суму 186863,65 грн. розрахунки не проведено станом на 30.06.2010 року на балансовому рахунку 685 по контрагенту ТзОВ «Союз плюс сервіс» числиться кредиторська заборгованість в сумі 224236,38 грн.;

ТзОВ «КБ Анатабуд» на суму 285900 грн. в т.ч. ПДВ 47650 грн. Підприємство перебуває на обліку в ДПІ у Печерському районі м. Києва, стан платника - Місце знаходження не встановлено. Згідно з даними поданої звітності поданої до ДПІ у Печерському районі м. Києва кількість працівників за основним місцем праці на ТзОВ «КБ Анатабуд» склала 0 чоловік, основні виробничі фонди відсутні. Згідно отриманого листа від 16.03.2011р. №7102/7/23-611 встановлено, що ДПІ у Печерському районі м. Києва актом від 16.03.2011 р. № №225/23-06/36756967 про результати позапланової невиїзної перевірки ТзОВ «КБ Анатабуд» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.04.2010 р. по 30.04.2010 р. прописано нікчемні правочини. Згідно з базами даних автоматизованого співставлення податкового зобов'язання та податкового кредиту на рівні ДПА України встановлено, що розбіжність станом на 01.07.2011р. відсутня. Суми податку на додану вартість згідно податкових накладних отриманих від підприємств з ознаками сумнівності віднесено до складу податкового кредиту за квітень 2010 року на суму 47650 грн. В бухгалтерському обліку дана операція відображена проведенням Дт 23 «Виробництво» в Кт 631 «розрахунки з вітчизняними постачальниками» на суму 238250 грн. розрахунки не проведено станом на 30.06.2010 року на балансовому рахунку 685 по контрагенту ТзОВ «КБ Анатабуд» числиться кредиторська заборгованість в сумі 285900 грн.

Пунктом 4.2 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 р. № 166, передбачено, що одночасно з декларацією повинні подаватися всі необхідні додатки до декларації, подання яких передбачено цим Порядком, а також розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та додаток 2 до податкової декларації з податку на додану вартість (скороченої)).

Відповідно до п. 1.7. ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом. Відповідно до п. 1.8. ст. 1 вказаного Закону бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом. В пп.7.2.3 п.7.2 ст.7 цього ж Закону зазначено, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів ( робіт, послуг). Для операцій, що оподатковуються і звільнені від оподаткування, складаються окремі податкові накладні. Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг). У разі коли частка товару (робіт, послуг) не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів зазначається в додатку до податкової накладної.

Відповідно до пп.7.4.1, п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації. Суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням (спорудженням) основних фондів, що підлягають амортизації, включаються до складу податкового кредиту такого звітного періоду, незалежно від строків введення в експлуатацію основних зондів, а також від того, чи мав платник податку оподатковувані обороти протягом такого звітного періоду. Згідно із пп.7.7.1, п. 7.1 ст.7 зазначеного Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно п.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена . законом ( нікчемний правочин). Відповідно п.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 статі 203 цього Кодексу. Стаття 203 ЦК України визначає, що для чинності правочину необхідно додержання, зокрема, таких вимог: зміст правочину не може суперечити моральним засадам суспільства; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З огляду на це апелянт вважає, що факт одержання послуг від ТзОВ «Союз плюс сервіс», ТзОВ «КБ Анатабуд» здійснений не з метою, яка випливає з його змісту, а з метою несплати відповідних сум податків, в даному випадку заниження податку на додану вартість. У такому разі , такий правочин є нікчемний, оскільки: суперечить моральним засадам суспільства; не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Крім того, ст.228 ЦК визначає, що правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Таким, що порушує публічний порядок є зокрема правочин, який спрямований на незаконне володіння майном держави.

Відповідно до п.3.2.1 ст.3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами» визначає, що у будь-яких випадках, коли платник податків згідно із законами з питань оподаткування уповноважений утримувати податок, яким оподатковуються інші особи, у тому числі податок на додану вартість, сума такого податку вважається бюджетним фондом, який належить державі та створюється від її імені.

Враховуючи вище наведене просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2011 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань взаємовідносин та взаєморозрахунків з ТзОВ «БК «Анатабуд» та ТзОВ «Союз плюс сервіс» за період з 01.10.2009р. по 30.04.2010р. за результатами якої податковий орган прийшов до висновку про порушення товариством п.п.7.4.1, п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» в результаті чого завищено податковий кредит по ПДВ в сумі 85 023,00грн., в тому числі за грудень 2009 року - 37 373,00грн., квітень 2010 року - 47 650,00грн., що призвело до заниження ПДВ на 85 023,00грн., в тому числі за грудень 2009 року - 37 373,00грн., квітень 2010 року -47 650,00грн., що викладено в Акті перевірки від 01.07.2011р. №413/23-2/00114057 на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.07.2011р. за №/16613, яким товариству визначено податкове зобов'язання з ПДВ за основним платежем - на суму 85 023,00грн. та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - на суму 21 255,75грн.

Згідно згаданого вище акту перевірки з позивачем за перевірений період проводились взаєморозрахунки з ТзОВ «Союз плюс сервіс» та ТзОВ « БК «Анатабуд». Згідно з даними податкової звітності, поданої до ДПІ у Залізничному районі м.Львова кількість працівників за основним місцем праці на ТзОВ «Союз плюс сервіс» складала 0 осіб, основні виробничі фонди відсутні. За результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки ТзОВ «Союз плюс сервіс» актом прописано нікчемність правочинів. До перевірки представлено акт виконаних робіт №12-28038 від 28.12.2009р., згідно номенклатури: «ремонтні роботи за адресою м.Львів, вул.Ш.Руставелі,7», сума ПДВ 37 372,73грн.; податкова накладна № від 28.12.2009р. на суму 224 236,38грн. з яких ПДВ 37 372,73грн. Суми ПДВ віднесено товариством до складу податкового кредиту грудня 2009 року. Згідно з базами даних автоматизованого співставлення податкового зобов'язання та податкового кредиту на рівні ДПА України встановлено розбіжність в сумі 37 372,73грн. В бухгалтерському обліку дана операція відображена проведенням Дт 15 «капітальні інвестиції» Кт 685 «розрахунки з іншими дебіторами та кредиторами».

Крім того в акті перевірки зазначено, що згідно з даними податкової звітності, поданої до ДПІ у Печерському районі м.Києва кількість працівників за основним місцем праці на ТзОВ «БК «Анатабуд» складала 0 осіб, основні виробничі фонди відсутні. За результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки ТзОВ «Анатабуд» актом прописано нікчемність правочинів. До перевірки представлено акт виконаних робіт №1 від 29.04.2010р., згідно номенклатури: «Технічний звіт по огляду перспективних технологій десульфуризації димових газів ТЕС», сума ПДВ 47 650,00грн.; податкова накладна №29041 від 29.04.2010р. на суму 238 250,00грн. з яких ПДВ 47 650,00грн. Суми ПДВ віднесено Товариством до складу податкового кредиту квітня 2010 року. Згідно з базами даних автоматизованого співставлення податкового зобов'язання та податкового кредиту на рівні ДПА України розбіжність в сумі 47 650,00грн. не встановлено. В бухгалтерському обліку дана операція відображена проведенням Дт 23 «виробництво» Кт 631 «розрахунки з вітчизняними постачальниками».

На підставі вище викладеного відповідач прийшов до висновку, що позивачем в порушення пп.7.4.1.пп.7.4.4. п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» завищено податковий кредит всього в сумі 85 023,00грн.

Розглядаючи спір судом першої інстанції вірно враховано, що згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податків в звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обороту) і основних фондів або нематеріальних активів, що підлягають амортизації. Підпунктом 7.4.5 вказаного Закону визначено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними. Таким чином, податкова накладна є документом, який підтверджує сплату покупцем податку на додану вартість в ціні товару.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно вимог пп.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. ДПІ не наведено суду підстав, з яких податкові накладні контрагента позивача не можна було б вважати такими, що підтверджують право позивача на податковий кредит.

З огляду на це суд першої інстанції правильно вважав, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Судом першої інстанції з'ясовано, що згідно договору підряду від 01.10.2009р. укладеного між ТзОВ «Союз плюс сервіс» (Виконавець) та Товариством (Замовник) виконавець зобов'язується виконати ремонтні роботи будівлі у м.Львові по вул.Ш.Руставелі,7. Згідно Договору, роботи проводитимуться у період з 05.10.2009р. по 24.12.2009р. Виконавець зобов'язується по завершенні робіт здати їх Замовнику по акту прийому-передачі робіт. Згідно акта прийому-передачі виконаних робіт та матеріалів від 28.12.2009р., ТзОВ «Союз плюс сервіс» виконало ремонтні роботи та матеріали, згідно Договору від 01.10.2009р. Факт надання вищезгаданих робіт засвідчується належним чином оформленим актом виконаних робіт №12-28038 від 28 грудня 2009 року, як первинного облікового документу, в якому чітко вказуються якого саме виду виконуються роботи, розкритий зміст виконаних робіт та покликання, що ці роботи надаються на виконання умов договору, укладеного між Товариством та його контрагентом, та є достатньою підставою для твердження про відповідність цього документу вимогам Закону №996, і є підставою для правомірності формування податкового кредиту.

Згідно Наказу №11А від 07.10.2009р. вбачається, що згідно п.п.4.2 п.4 Договору підряду від 01.10.2009р. на виконання підрядних робіт головою правління товариства призначено відповідальними начальника господарського відділу Гайду Л.П. Товариством отримано податкову накладну № від 28.12.2009р. на суму 224 236,38грн. з яких ПДВ 37 372,73грн., виписану ТзОВ «Союз плюс сервіс». Суми ПДВ віднесено позивачем до складу податкового кредиту грудня 2009 року, що підтверджується декларацією з ПДВ за грудень 2009 року. Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились у вексельній формі. Оплату за одержані роботи товариство провело 25.05.2010р. векселями, відповідно до акта прийому-передачі векселів до Договору підряду на виконання ремонтних робіт від 01.10.2009р. на суму 224 236,38грн. та як зазначено в акті, свідчить про повне виконання Сторонами своїх зобов'язань по Договору підряду від 01.10.2009р.

Судом першої інстанції також досліджено експлікацію поверхового плану приміщення шостого поверху буд.7 по вул.Ш.Руставелі у м.Львові, в якому виконувались ремонтні роботи; Реєстраційне посвідчення від 17.04.1997р., згідно якого адміністративний будинок по вул.Ш.Руставелі,7 у м.Львові належить на праві колективної власності Товариству; Протокол №79/200/1 засідання Правління Товариства від 13.01.2009р. згідно якого вирішено провести ремонтні роботи приміщень Товариства - ремонт кімнат, які перебувають у незадовільному стані з метою створення сприятливих умов для залучення орендарів (приміщення шостого поверху).

На виконання Договору №16-10 від 15.02.2010р. ТзОВ «БК «Анатабуд» (Виконавець) виготовило Технічний звіт по огляду перспективних технологій десульфуризації димових газів ТЕС. В звіті наведений огляд основних та дослідно-промислових технологій десульфуризації, а також їх реагентно-сировинної бази; уточнені технічні та економічні показники цих технологій, сумісність останніх з умовами діючих ТЕС України, а також вітчизняними нормативними актами та документами; розглянуті основні можливі заходи та фрагменти концепції щодо зниження викидів оксидів сірки.

Крім того позивачем отримано податкову накладну №29041 від 29.04.2010р. на суму 238 250,00грн. з яких ПДВ 47 650,00грн., виписану ТзОВ «БК «Анатабуд». Суми ПДВ віднесено Товариством до складу податкового кредиту квітня 2010 року, що підтверджується декларацією з ПДВ за квітень 2010 року. Згідно Протоколу №85/206/1 засідання Правління Товариства від 04.05.2010р. з грифом «Комерційна таємниця» голова правління доповідав, що підрядною організацією ТзОВ «БК «Анатабуд» на замовлення Товариства виконано роботу по складенню Технічного звіту «Огляд перспективних технологій десульфуризації димових газів ТЕС» в якому розглянуті технічні рішення щодо можливих методів технології очистки відхідних газів котлів від забруднюючих речовин та було запропоновано головним інженерам проектів, спеціалістам виробничих підрозділів використовувати даний Технічний звіт у роботах, що виконуються Товариством.

На час розгляду справи, матеріали Технічного звіту використано при розробці технічних рішень по реконструкції існуючих газоочисних установок енергоблоків електричною потужністю 200 МВт при роботі котельних агрегатів на кам'яному вугіллі, енергоблоків потужністю 150 МВт і котельних агрегатів типу ТП-87 паропродуктивністю 420 т/год. Окрім того, Товариство розпочало проектні роботи по реконструкції енергоблоків електричною потужністю 300 МВт. в обсяги реконструкції входять також роботи по системах очистки відхідних газів від окисів сірки. При розробці технічних рішень планується використання матеріалів Технічного звіту.

Судом першої інстанції у даній спірній ситуації правильно зазначено, що згідно пп. 7.5.1 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення права на податковий кредит є дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). Тому суд правильно вважавє, що з дати отримання податкової накладної у позивача виникло право на податковий кредит.

Крім того суд вірно вказав, що згідно частини 1 статті 228 Цивільного кодексу України правочин спрямований на незаконне заволодіння майном держави, вважається таким, що порушує публічний порядок, а отже, згідно з частиною 2 згаданої статті є нікчемним. Згідно частини 2 ст. 215 ЦК України визнання судами нікчемних правочинів недійсними не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім пов'язаних з його недійсністю.

Судом з'ясовано, що згідно Акту перевірки підтверджено, що на момент здійснення господарських операцій ТзОВ «Союз плюс сервіс» та ТзОВ « БК «Анатабуд» знаходились в Єдиному державному реєстрі, а також мали Свідоцтво про реєстрацію платниками податку на додану вартість. Послуги, які надавались Товариству, не обмежені та не заборонені. Таким чином, господарські операції, що є предметом даного спору, здійснювалися правоздатними юридичними особами і по своїй суті не суперечать інтересам держави.

Суд першої інстанції підставно відхилив доводи податкового органу щодо нікчемності вищезгаданих правочинів з підстав відсутності штату працівників, основних засобів, оскільки господарська діяльність може здійснюватись шляхом залучення трудових ресурсів та транспорту в спосіб, зокрема, укладення цивільно-правових угод та господарських договорів, а встановлений ДПІ факт відсутності штатних працівників за результатом аналізу податкової звітності щодо утриманих і сплачених сум податку з доходів останніх не може слугувати належним доказом не використання праці найманих осіб загалом та не є підтвердженням вчинення безтоварних операцій.

Відповідно до п.3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України №984 від 22.12.2010р. акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Згідно з п.6 даного Порядку, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Суд правильно вважав, що акт перевірки, який є предметом дослідження, не відповідає вимогам вищезгаданого Порядку та складений без об'єктивного аналізу господарських операцій, вчинених товариством і ґрунтується виключно на припущеннях щодо безтоварності операцій.

Крім того судом вірно зазначено, що згідно п. 1.32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі, коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому судом підставно взято до уваги діяльність позивача: Товариство, як господарюючий суб'єкт веде діяльність з 1994 року, роботи, які досліджувались судом, узгоджуються з предметом діяльності Товариства згідно нової редакції Статуту - проектні роботи в галузі енергетики, надання в оренду приміщень.

Під час перевірки господарської діяльності Товариства, як це зазначено в акті перевірки, щодо контрагентів Товариства - ТзОВ «Союз плюс сервіс» та ТзОВ « БК «Анатабуд» були використані лише реєстраційна справі, декларації з ПДВ за 2009-2010 роки, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів за цей період, база даних «Система автоматизованого співставлення» та не досліджувались ДПІ жодних первинних документів цих контрагентів по факту придбання та реалізації сировини (продукції), робіт (послуг).

Податковим органом не подано жодних доказів на підтвердження висновків, викладених в акті перевірки. При цьому слід зазначити, що одним з основних принципів оцінки податкових спорів є принцип презумпції добросовісності платника, у зв'язку з яким, дії платника податків, який має на меті одержання податкової вигоди, економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними.

З урахуванням викладеного вище суд прийшов до обґрунтованого висновку, що операції з придбання товариством у ТзОВ «Союз плюс сервіс» та ТзОВ « БК «Анатабуд» вищевказаних робіт мали реальний характер, а відтак вимоги позивача ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи та підлягають до задоволення.

З огляду на зазначене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає номам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державної податкової інспекції в Личаківському районі м. Львова - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2011 року по справі № 2а-8607/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді І.В. Глушко

О.М. Довгополов

Повний текст ухвали виготовлений 20.02.2015 року