Справа № К/9991/57734/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2015 року м. Київ К/9991/57734/11

колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Бутенка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку касаційного провадження адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області до колективного підприємства трест "Кременчукнафтохімбуд" про відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за касаційною скаргою колективного підприємства трест "Кременчукнафтохімбуд" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25 січня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області звернулося до суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що працівникам колективного підприємства трест "Кременчукнафтохімбуд" було призначено пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Керуючись пунктом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1, управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області направило коллективному підприємству трест "Кременчукнафтохімбуд" розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за квітень-вересень 2009 року на загальну суму 56216,11 грн. Відповідач не сплатив зазначені грошові кошти.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 січня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2011 року, позов задоволено.

Стягнуто з колективного підприємства трест "Кременчукнафтохімбуд" на користь управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області 56216,11 грн. витрат на виплату та доставку пенсій.

Вказуючи на допущені, на думку колективного підприємства трест "Кременчукнафтохімбуд", судами першої та апеляційної інстанцій неповне з'ясування обставин, які мають значення у справі, порушення норм чинного процесуального та матеріального законодавства, що призвело до неправильного вирішення даного спору, відповідач просить скасувати судові рішення по справі та направити справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено наступне.

Колективне підприємство трест "Кременчукнафтохімбуд" перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області як платник збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до статті 1 Закону України "Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Розрахунком сум витрат, понесених управлінням Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області за період з 1 квітня 2009 року по 1 вересня 2009 року на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" працівникам Колективного підприємства трест "Кременчукнафтохімбуд", встановлено, що невідшкодована відповідачем сума виплачених пільгових пенсій та витрат на їх доставку складає 56216 грн.77 коп.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (набрав чинності з 1 січня 2004 року) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV питання про відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених, зокрема, відповідно до пунктів "б"?"з" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, було врегульовано Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування"від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР, відповідно до положень якого відповідач входив до переліку платників збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення.

Згідно ж із абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"?"з" статті 13 Закону № 1788-XII до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону № 1788-XII.

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону № 400/97-ВР встановлено ставку на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Поряд з цим абзацом четвертим підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до положень абзацу п'ятого пункту 1 статті 4 Прикінцевих положень цього Закону в редакції від 31 травня 2005 року виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Пунктом 3 статті 4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсії призначаються за нормами цього Закону, виходячи з вимог віку та стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що зазначеними нормами Закону при збереженні порядку покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом, визначено нові підстави звільнення підприємств та організацій від покриття витрат на виплату та доставку таких пенсій. Перелік пільгових пенсій, витрати на виплату яких та, відповідно, і витрати на їх доставку, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, встановлений абзацом п'ятим пункту 1 статті 4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV в редакції від 31 травня 2005 року. Зазначений перелік є вичерпним, а тому законних підстав вважати, що витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених до 1 січня 2004 року на підставі статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", повинні здійснюватись за рахунок коштів Державного бюджету України чи Пенсійного фонду немає.

При цьому обов'язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом України після 1 січня 2004 року, не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Законом № 1058-IV).

Відповідно до вимог частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводами касаційної скарги висновки, викладені в судових рішеннях, не спростовуються, підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу колективного підприємства трест "Кременчукнафтохімбуд" залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25 січня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Юрченко В.В.

Судді Амєлін С.Є.

Бутенко В.І.