Справа № 804/2117/15
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2015 р. Справа № 804/2117/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
при секретарі судового засідання Шкуті А.А.
представника позивача Бойка П.Ю.
представника відповідача Куземи Я.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпропластмас» до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська, про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2015 року, про стягнення виконавчого збору та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 29.01.2015 року по ВП № 46155945, ВП № 46151893, ВП № 46151936, ВП № 46153906, ВП № 46151970, ВП № 46153962, -
02 лютого 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дніпропластмас» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська, про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про приєднання виконавчого провадження до зведеного по ВП № 46155945, ВП № 46151893, ВП № 46151936, ВП № 46153906, ВП № 46151970, ВП № 46153962.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно Постанов відповідача про порушення виконавчого провадження від 22.01.2015 р., Державним виконавцем було надано боржнику 7-денний строк для добровільного виконання. Фізично зазначені постанови з врахуванням часу подання державним виконавцем листа з цією постановою на пошту та поштового обігу, - були отримані позивачем 23.01.2015 р. Таким чином, позивач вважає, що початок примусового виконання до 30.01.2015 р. - винесення відповідачем постанов про стягнення виконавчого збору та про приєднання виконавчого провадження до зведеного здійснено в порушенням норми закону і всупереч наданим боржнику за виконавчим провадженням правам, передбаченим ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження». У зв'язку із чим, на думку позивача, відповідач не мав права виносити 29.01.2015 р. Постанови про стягнення виконавчого збору, тому як таке право виникає у відповідача тільки у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання (ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»).
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував. До суду надав письмові заперечення, в яких зазначив, що дії щодо винесення постанов є правомірними і були вчинені відповідно до чинного законодавства.
Представник третьої особи до суду не прибув.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
22.01.2015 року, керуючись ст.ст. 17, 19, 20, 25 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження по ВП № 46155945, ВП № 46151893, ВП № 46151936, ВП № 46153906, ВП № 46151970, ВП № 46153962 та направлено позивачу заказним листом з повідомленням про вручення.
Як було встановлено в судовому засіданні, оскаржувані постанови надійшли на адресу ПАТ «Дніпропластмас» 23 січня 2015 року.
Постановами про відкриття виконавчого провадження боржнику було надано строк на самостійне виконання до 28.01.2014 року, додатково боржника було повідомлено про примусове виконання вимог виконавчого документа у разі ненадання останнім документального підтвердження виконання рішення у встановлений строк із стягненням виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження».

29.01.2015 року у зв'язку з невиконанням виконавчих документів у строк, наданий на добровільне виконання, державним виконавцем винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору по ВП № 46155945, ВП № 46151893, ВП № 46151936, ВП № 46153906, ВП № 46151970, ВП № 46153962.

29.01.2015 року, керуючись ст.33 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем були винесені постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження.

Позивач вважає постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2015 року, про стягнення виконавчого збору та постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 29.01.2015 року по ВП № 46155945, ВП № 46151893, ВП № 46151936, ВП № 46153906, ВП № 46151970, ВП № 46153962 протиправними, у зв'язку із чим, звернувся до адміністративного суду та просить їх скасувати.

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 11 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Крім того, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 17 Закону №606 примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ч.1, 2 ст.25 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю.

Відповідно до п. 3.8.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р., виконання зведеного виконавчого провадження розпочинається постановою про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. Про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виноситься постанова, копія якої зберігається у зведеному виконавчому провадженні. Виконавчі провадження щодо одного боржника об'єднуються у зведене виконавче провадження або приєднуються до зведеного виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку, наданого боржнику для самостійного виконання.

Як було зазначено представником державної виконавчої служби під час судового засідання, Постановами боржнику був наданий строк для самостійного виконання рішень - до 28.01.2015 року.

Факт отримання постанов про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2015 року саме 23 січня 2015 року було визнано представником позивача в судовому засіданні.

Однак, як було з'ясовано під час судового розгляду, не зважаючи на те, що постанови від 22.01.2015 року боржником були, на думку суду, отримані своєчасно, в період з 23 січня 2015р. по день винесення постанов про стягнення виконавчого збору та постанов про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження - 29 січня 2015р. жодних заходів щодо виконання виконавчого документу боржником вчинено не було.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий збір був нарахований з суми заборгованості, яка не була сплачена боржником ані в строк для самостійного виконання, ані в строк, що передував пред'явленню виконавчого документу на виконання до органу ДВС.

Також, суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів, проте жодних дій, спрямованих на виконання вимог рішення суду, боржником вчинено не було, після отримання постанов про відкриття виконавчого провадження, з клопотанням про подовження строку на добровільне виконання боржник не звертався.

Таким чином, суд вважає, що державним виконавцем було правомірно вжито процесуальних заходів, які передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», як наслідок, постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2015 року, про стягнення виконавчого збору та постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 29.01.2015 року по ВП № 46155945, ВП № 46151893, ВП № 46151936, ВП № 46153906, ВП № 46151970, ВП № 46153962 є такими, що відповідають нормам чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваних постанов діяв у межах своєї компетенції та на підставі положень Закону №606, оскільки у разі самостійного невиконання у встановлений строк боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії, спрямовані на виконання рішень судів та інших органів.

З огляду на викладене, перевіривши оскаржувані рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а також враховуючи те, що вимоги виконавчих документів не виконані позивачем на час розгляду адміністративного позову, суд приходить до висновку, що постанови Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2015 року, про стягнення виконавчого збору та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 29.01.2015 року по ВП № 46155945, ВП № 46151893, ВП № 46151936, ВП № 46153906, ВП № 46151970, ВП № 46153962 є такими, що винесені у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Дніпропластмас» до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська, про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2015 року, про стягнення виконавчого збору та постанов про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 29.01.2015 року по ВП № 46155945, ВП № 46151893, ВП № 46151936, ВП № 46153906, ВП № 46151970, ВП № 46153962 - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 16 лютого 2015 року.

Суддя В.В. Кальник