Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 року м. Київ № № К/9991/40350/12, К/9991/43572/12

№ № К/9991/40350/12, К/9991/43572/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцев М.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторсировина»

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2012

касаційну скаргу Державної податкової служби (ДПС) в Одеській області

на окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2012

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2012

у справі № 2а/1570/8997/2011 Одеського окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторсировина»

до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01.06.2011 позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Комінтернівському районі Одеської області від 21.10.2011 № .

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2012 постанову суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Окремою ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2012, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2012, доведено до відома прокурора Одеської області, голови ДПС України та голови ДПА в Одеській області про виявлені під час розгляду адміністративної справи порушення посадовими особами норм КАС України у зв'язку з невиконанням вимог суду, пов'язаних із розглядом справи; голові ДПА в Одеській області зобов'язано вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, та повідомити Одеський окружний адміністративний суд про вжиті заходи не пізніше місяця після надходження окремої ухвали.

У касаційній скарзі ТОВ «Вторсировина» просить змінити постанову суду апеляційної інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

ДПС в Одеській області у своїй касаційній скарзі просить скасувати окрему ухвалу суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, прийняту за результатами її апеляційного перегляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Крім того, ДПС в Одеській області просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2012, якими відмовлено в задоволенні заяви представника ДПА в Одеській області та ДПІ у Комінтернівському районі Одеської області про роз'яснення ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 16.01.2012 про зобов'язання ДПА у Одеській області надати суду в строк до 22.01.2012 оригінали наказу ДПА України від 08.08.2011 № 475/дск та наказу ДПА в Одеській області від 11.08.2012 № 1948/дск. При цьому вказує на порушення судами попередніх інстанцій при винесенні цих ухвал норм частини 1 ст. 170, частини 1 ст. 195 КАС України.

Сторони не реалізували процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги іншої сторони, представників в судове засідання, призначене о 10 годині 14.01.2015, не направили, у зв'язку з чим відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 222 КАС України справа судом касаційної інстанції розглянута в письмовому провадженні.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню.

Фактичною підставою для збільшення у податковому обліку ТОВ «Вторсировина» грошового зобов'язання із податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті позапланової документальної невиїзної перевірки від 10.10.2011 № 1420/23/32272071. Згідно з цими висновками товариство порушило норми пункту 198.3 ст. 198, пунктів 201.4 та 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України (ПК), а саме: завищило податковий кредит у податковому обліку за червень 2011 року на 120247,00 грн. за податковими накладними, виписаними ТОВ «Укрмедпром» за наслідками нікчемного правочину з поставки позивачу товару (паперова тара) та послуг. За висновком податкового органу правочин, укладений між позивачем та ТОВ «Укрмедпром», є нікчемним з огляду на те, що у останній не знаходиться за вказаним місцезнаходженням, не задекларував вартість основних фондів (виробниче обладнання, складські, офісні та торгівельні приміщення, транспорт, обладнання сировина) та трудові ресурси (працює 2 особи), необхідні для здійснення господарських операцій з поставки позивачу товарів та послуг.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.10.2011 № про збільшення ТОВ «Вторсировина» грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 120247,00 грн. та про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 1,00 грн.

У судовому процесі встановлено, що позивач сформував податковий кредит у податковому обліку за червень 2011 року у сумі 120247,00 грн. за податковими накладними, виписаними ТОВ «Укрмедпром» за наслідками господарських операцій з поставки товару (тара паперова) за договором від 01.04.2011 № 5-1/4/11, з поставки транспортних послуг та послуг із переробки макулатури та транспортування товару за договором про постачання послуг від 01.04.2011 № 6-1/4/11.

Згідно з підпунктом «а» пункту 198.1 ст. 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 цієї статті (у редакції до внесення змін Законом України від 4 липня 2013 року № 408-VII) встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (підпункт 198.6 цієї статті).

При цьому законодавцем презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податку на віднесення сум ПДВ, сплачених у вартості поставлених товарів (послуг), на включення до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт поставки позивачу від ТОВ «Укрмедпром» товару (тари паперової) та послуг, суми ПДВ в ціні яких позивач задекларував в складі податкового кредиту за червень 2011 року, є встановленим в судовому процесі. Такий висновок суд зробив на підставі оцінки договору від 01.04.2011 № 5-1/4/11 та договору про постачання послуг від 01.04.2011 № 6-1/4/11, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) щодо обробки макулатури та про надання транспортно-експедиційних послуг, видаткових та податкових накладних (а.с. 48-83), платіжних доручень (а.с. 142-147), а також встановлених обставин щодо подальшої реалізації позивачем придбаного товару ВАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» за договором від 22.12.2009 № М-10/60, ТОВ «Дніпровторма» за договором від 04.01.2011 № 22/11, ТОВ «Компанія Автодок Трейд» за договором від 06.06.2011 № 06/06/03.

Згідно зі статтею 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з вимог норм цієї статті, правильна оцінка вище перелічених доказів неможлива без оцінки доказів щодо господарської діяльності ТОВ «Укрмедпром». Так, згідно з актом ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 12.09.2011 № 2335/23-5/35769032 основним видом діяльності ТОВ «Укрмедпром» за даними ЄДРПОУ є оптова торгівля хімічними продуктами; балансова вартість задекларованих основних фондів складає 0,00 грн., а чисельність працюючих за даними звіту ф. 1-ДФ - 2 особи; товариство за юридичною адресою: м. Одеса, провулок Шампанський, 9 не знаходилось; згідно «Переліку платників ПДВ за результатами автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» його основними постачальниками та покупцями у 2011 році були підприємства з ознаками фіктивності (а.с.113-117). Про обґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції стосовно того, що ці обставини слід враховувати при оцінці вище перелічених доказів, наданих позивачем на підтвердження правомірності декларування податкового кредиту, свідчать і такі обставини у справі, як відсутність розрахунку між позивачем і ТОВ «Укрмедпром» за операціями з поставки в червні 2011 року, наявність кредиторської заборгованості позивача перед ТОВ «Укрмедпром» в розмірі 3097131,24 грн. станом на 31.07.2011 (а.с. 156), відсутність у позивача документів щодо транспортування товару.

Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 27.03.2012 у справі за позовом Приватного підприємства «Ангара» до ДПІ у Печерському районі м. Києва, Головного управління Державного казначейства України у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення та стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів.

Висновок суду апеляційної інстанції про неправомірне декларування позивачем податкового кредиту на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Укрмедторг», відповідає цій правовій позиції, яка відповідно до частини 1 ст. 244-2 КАС України є обов'язкової, в тому числі і для судів.

Доводи позивача, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновку суду апеляційної інстанції щодо результату вирішення спору, оскільки цей висновок відповідає правильно встановленим обставинам у справі та правильному застосуванню норм матеріального права.

Відповідно до частини 1 ст. 166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

У судовому процесі встановлено, що підставою для постановлення окремої ухвали став факт невиконання ДПА у Одеській області ухвал суду про витребування документів, дослідження яких в судовому процесі суд визнав за необхідне, зокрема ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 16.01.2012, що призвело до неодноразового відкладення розгляду справи та вирішення адміністративної справи поза межами процесуального строку, встановленого частиною 1 ст. 122 КАС України.

Зазначеною ухвалою суд першої інстанції зобов'язав ДПА у Одеській області надати суду в строк до 22.01.2012 оригінали наказу ДПА України від 08.08.2011 № 475/дск та наказу ДПА в Одеській області від 11.08.2012 № 1948/дск, що було обумовлено невиконанням ухвали цього ж суду від 08.12.2011 про витребування копій цих наказів з посиланням на відсутність технічних умов для виготовлення копій. Зміст ухвали від 16.01.2012 не викликає двохзначного розуміння, у зв'язку з чим ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2012, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2012, правомірно відмовлено в задоволенні заяви представника ДПА в Одеській області та ДПІ у Комінтернівському районі Одеської області про її роз'яснення, оскільки відповідно до положень частини 1 ст. 170 КАС України підставою для роз'яснення судового рішення є його незрозумілість.

Частиною 2 ст. 14 КАС України встановлено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (частина 1 ст. 255 КАС України).

Застосовуючи вказані правові норми, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, встановивши факти неодноразового невиконання податковим органом ухвали суду, правомірно постановив окрему ухвалу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню норм процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторсировина» залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2012 - без змін.

Касаційну скаргу Державної податкової служби в Одеській області залишити без задоволення, окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев