Справа № 825/344/15-а
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року Чернігів Справа № 825/344/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Федоренка Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області (далі - ТУ ДСА України у Чернігівській області), в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача, які виразились у відмові в здійсненні перерахунку заробітної плати позивача за період з 26.10.2014 по 31.12.2014, беручи за основу розмір посадового окладу, встановлений абзацом другим частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", та виплаті позивачу недоплаченої суми заробітної плати за цей період; зобов'язати ТУ ДСА України у Чернігівській області здійснити перерахунок заробітної плати позивача за період з 26.10.2014 по 31.12.2014, беручи за основу розмір посадового окладу, встановлений абзацом другим частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", з урахуванням премій та надбавок, встановлених наказами по Носівському районному суду Чернігівської області № 125, 126 від 23.10.2014, № 145 від 24.11.2014 та № 156 від 24.12.2014; зобов'язати відповідача після здійснення перерахунку заробітної плати видати довідку про розмір недоплаченої позивачу заробітної плати за період з 26.10.2014 по 31.12.2014.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв'язку з внесенням змін до законодавства, з 26.10.2014 заробітна плата працівників апаратів судів повинна розраховуватися виходячи із розміру посадового окладу, встановленого абзацом другим частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", проте за жовтень - грудень 2014 року позивач отримав заробітну плату, розмір якої визначався виходячи з посадового окладу, який дорівнює розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік". Вважає дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку заробітної плати протиправними.

Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, надіслав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, на адресу суду надіслав заперечення, в яких просив розгляд справи проводити без його участі, а також зазначив, що суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним Кодексом України. Тому, територіальне управління Державної судової адміністрації може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплаті праці.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалося.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 03.04.2007 працює в Носівському районному суді Чернігівської області, а на посаді помічника голови Носівського районного суду Чернігівської області з 05.06.2014, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 8-11).

Згідно розрахункових листів за жовтень - грудень 2014 року позивачу була нарахована заробітна плата виходячи з розміру посадового окладу в 1218,00 грн. (а.с. 12).

Не погоджуючись з розміром посадового окладу, з якого була розрахована заробітна плата за жовтень - грудень 2014 року, 05.01.2015 позивач звернувся до ТУ ДСА України у Чернігівській області з заявою, в якій просив провести перерахунок його заробітної плати за період з 26.10.2014 по 31.12.2014, беручи за основу розмір посадового окладу, встановлений абзацом другим частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", та виплатити йому недоплачену суму заробітної плати за цей період (а.с. 21-23).

Листом від 23.01.2015 за № 01-18/178/15-Вих ТУ ДСА України у Чернігівській області повідомило, що оплата праці державних службовців здійснюється на підставі Закону України "Про державну службу" та постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов праці оплати працівників апаратів органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів". Крім того, позивача було повідомлено, що після внесення змін до вказаної постанови, визначення додаткових бюджетних призначень та встановлення порядку здійснення оплати праці працівників судів, відповідач проінформує позивача про терміни та порядок реалізації положень частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (а.с. 25).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Відповідно до положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 05.04.2011 №82, у своїй діяльності управління керується Конституцією і законами України та іншими нормативно-правовими актами та цим положенням.

Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен повинен неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону (частина друга статті 8 Закону України "Про оплату праці").

Стаття 13 Закону України "Про оплату праці" визначає, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Статтею 33 Закону України "Про державну службу" встановлено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47 до Постанови), згідно якої розмір посадового помічника голови районного суду складає 624 грн.

Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 482 у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати

В силу статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", мінімальна заробітна плата у 2014 році установлена у місячному розмірі - 1218,00 грн.

Частиною першою статті 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" передбачено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

Згідно із підпунктом 59 пункту 5 Розділу XII Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII, частину першу вищевказаної статті було доповнено абзацом другим такого змісту: "При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.".

Вищевказаний Закон України "Про прокуратуру" було опубліковано в газеті "Голос України" № 206 (5959) від 25.10.2014.

Відповідно до пункту першого Розділу XII Закону України "Про прокуратуру", вищевказана норма набрала чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 26.10.2014.

При цьому, згідно підпункту 2 пункту 13 Розділу XIIІ Закону України "Про прокуратуру", Кабінету Міністрів України доручено у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

В даному випадку, відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача, а отже і не повинен був його здійснювати.

Крім того, згідно положень статей 142, 143 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним Кодексом України. Тому, територіальне управління Державної судової адміністрації може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці.

Відповідно до частини першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 51 зазначеного Кодексу керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" додатком №8 на оплату праці для Носівського районного суду Чернігівської області з бюджету виділено коштів в розмірі 1259,4 тис. грн., що становить 50% від потреби в розмірі 2 537,2 тис. грн., що підтверджується розрахунком фонду оплати праці на 2015(а.с.52-54), тому унеможливлює виплату заробітної плати у розмірі, визначеному абзац другим частиною першою статі 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів". Тобто,бюджет не покриває заявлену позивачем суму видатків.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого Адміністративного суду України від 21.01.2015 (справа за № К9991/18334/11).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що здійснення нарахування та виплати заробітної плати позивачу виходячи з розміру посадового окладу в 1218,00 грн. здійснено відповідно до діючих нормативних актів, які регулювали порядок оплати праці працівників апаратів судів, зокрема Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", Закону України "Про державну службу" та постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

Отже, в даному випадку у діях відповідача відсутня протиправність відмови в здійсненні перерахунку та виплаті заробітної плати позивачу, а відтак позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідача, які виразились у відмові в здійсненні перерахунку заробітної плати позивача за період з 26.10.2014 по 31.12.2014, беручи за основу розмір посадового окладу, встановлений абзацом другим частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", та виплаті позивачу недоплаченої суми заробітної плати за цей період задоволенню не підлягають.

Також не підлягає задоволенню позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок заробітної плати позивача за період з 26.10.2014 по 31.12.2014, беручи за основу розмір посадового окладу, встановлений абзацом другим частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", з урахуванням премій та надбавок, встановлених наказами по Носівському районному суду Чернігівської області № 125, 126 від 23.10.2014, № 145 від 24.11.2014 та № 156 від 24.12.2014; зобов'язання відповідача після здійснення перерахунку заробітної плати письмово повідомити позивача про розмір недоплаченої позивачу заробітної плати за період з 26.10.2014 по 31.12.2014, оскільки вони є похідними від вимог про визнання протиправними дії відповідача, в задоволенні яких судом було відмовлено.

При вирішенні даної справи судом також були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач довів правомірність своїх дій.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення

Суддя І.І. Соломко