Справа № 821/4768/14
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/4768/14

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Багненко Т.В.

за участю: представника позивача - Блищика Е.Л.

представників відповідача - Малини С.В., Гончарова Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов комунального підприємства теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про визнання протиправними та скасування пп.2.1., 2.2., 2.3., 2.5 вимоги про усунення фінансових порушень від 21.10.2014 року №40-08/1758, -

встановив:

09 грудня 2014 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява комунального підприємства теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" до Каховської об'єднаної державної фінансової інспекції з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування пп.2.1.,2.2.,2.3.,2.5 вимоги про усунення фінансових порушень від 21.10.2014 року №40-08/1758, а саме:

- скасувати вимогу щодо відображення за даними бухгалтерського обліку по рахунку 361/1 дебіторської заборгованості перед фізичними особами на суму 20159,25 грн., а також усунення фінансового порушення шляхом надходження в касу підприємства або на поточний рахунок підприємства грошових коштів в сумі 20159,25 грн. за рахунок винних осіб;

- скасувати вимогу щодо відображення за даними бухгалтерського обліку по рахунку 361/1 дебіторської заборгованості в сумі 101943,16 грн., а також усунення фінансового порушення шляхом надходження в касу та/або на банківський рахунок грошових коштів в сумі 101943,16 грн. за рахунок винних осіб;

- скасувати вимогу щодо усунення фінансового порушення шляхом внесення змін до фінансового плану на майбутній період в сумі 232304.61 грн.;

- скасувати вимогу щодо поновлення за даними бухгалтерського обліку дебіторську заборгованість по заробітній платі на суму 67330,29 грн., усунення фінансового порушення шляхом повернення грошових коштів в касу та/або на банківський рахунок за рахунок винних осіб та зменшення за даними бухгалтерського обліку та звітності кредиторської заборгованості зайво нарахованих та сплачених внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 24595,06 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що спірні пункти вимоги не відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи. Наведені підпункти не встановлюють конкретних винних осіб, не визначають в чому саме виражаються порушення, шляхи для усунення виявлених порушень не можуть призвести до їх фактичного усунення, порушення стосовно фінансового плану не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. З посиланням Закон України «Про оплату праці», Закону України «Про колективні договори і угоди» обґрунтовує правомірність своїх вимог. Все це на думку позивача є підставами для постановлення судового рішення про визнання протиправними та скасування пп.2.1., 2.2., 2.3., 2.5 вимоги про усунення фінансових порушень від 21.10.2014 року №40-08/1758.

Ухвалою суду від 23 грудня 2014 року неналежного відповідача - Каховську об'єднану державну фінансову інспекцію замінено на належного - Державну фінансову інспекцію в Херсонській області.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях від 30 січня 2015 року. З посиланням на висновки викладені в акті ревізії фінансово-господарської діяльності комунального підприємства теплових мереж «Каховтеплокомуненерго» за період з 01.12.2011 року по 01.07.2014 року, обґрунтовує правомірність спірної вимоги. Відповідач мотивує свою позицію нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Закону України «Про оплату праці», Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України. Все це на думку відповідача є підставами для залишення позовної заяви без задоволення.

Розглянувши надані сторонами документи, зваживши доводи позивача викладені в адміністративному позові та доводи відповідача викладені в запереченні на адміністративний позов, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що відповідно до п.4.3.4.1. плану роботи Державної фінансової інспекції в Херсонській області на ІІ квартал 2014 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності комунального підприємства теплових мереж «Каховтеплокомуненерго» за період з 01.12.2011 року по 01.07.2014 року, за наслідками якої складено акт ревізії від 23.09.2014 року № 40-27/71.

Висновки акту ревізії стали підставою для винесення вимоги про усунення фінансових порушень від 21 жовтня 2014 року №40-08/1758, спірні пункти якої передбачають наступне.

«п. 2.1. Внаслідок порушення ст.68 Житлового Кодексу Української РСР від і 983 № 5464-Х, ст.20 п.3 пп.8,9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІУ від 24.06.2004року, ч. 1,3,5 ст. 9 Закону України № 996- 5,10 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України № 131 від 14.06.2000 р., по тексту - П(с)БО № 15), п.25,26,27 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, п.2.1 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 р. № 4. за даними особових рахунків 5 фізичних осіб споживачів послуг централізованого теплопостачання не здійснено нарахування за послуги централізованого теплопостачання на загальну суму 20159,25 грн.

Відобразити за даними бухгалтерського обліку по рахунку 361/1 «Розрахунки з вітчизняними покупцями (замовниками)» дебіторську заборгованість перед фізичними особами на суму 20159,25 грн. (20,16 тис.грн.)

Усунути фінансове порушення шляхом надходження в касу та/або на банківський рахунок грошових коштів в сумі 20159,25 грн. (20,16 тис.грн.) за рахунок винних осіб.

В разі добровільної відмови щодо сплати грошових коштів провести претензійно - позовну роботу.

п. 2.2. Внаслідок недотримання вимог ч.1 ст. 9 Закону України № 996-ХІУ, ст.19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-ІУ, ст.20.п.3.п.п.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»№ 1875-ІУ від 24 червня 2004 року, п.2.1 Положення № 88., в зв'язку з тим, що станом на 01.07.2014 р. за даними бухгалтерського обліку по рахунку 361/1 «Розрахунки з вітчизняними покупцями (замовниками)» рахується дебіторська заборгованість за фактично надані послуги теплопостачання 101943,16 грн., за особовими рахунками абонентів, які відключені від централізованого теплопостачання (в тому числі внаслідок встановлення автономного опалення).

Відобразити за даними бухгалтерського обліку по рахунку 361/1 «Розрахунки з вітчизняними покупцями (замовниками)» дебіторську заборгованість перед 65 фізичними особами на суму 101943,16 грн. (101,94 тис. грн.)

Усунути фінансове порушення шляхом надходження в касу та/або на банківський рахунок грошових коштів в сумі 101943,16 грн. (101,94 тис. грн.) за рахунок винних осіб. В разі добровільної відмови щодо сплати грошових коштів провести претензійно - позовну роботу щодо стягнення грошових коштів.

п. 2.3. Внаслідок недотримання вимог п.2 ст.75, п.9 ст.78 Господарського кодексу України від 16.01.2003 р. №436-ІУ. посадовими особами підприємства здійснено використання грошових коштів на оплату консалтингових (ФОП ОСОБА_4, ТОВ «Юридична компанія «Український правничий дім», ТОВ «Центр моніторингу закупівель») аудиторських послуг (ТОВ «Аудиторська фірма «Профі Аудит») та інших операційних витрат понад обсяги видатків, затверджені в фінансовому плані на загальну суму 232304,61 грн.., в тому числі за 2013 рік на суму 173102,26 грн., за період з 01.01.2014 р. по 01.07.2014 р. на суму 59202,35 грн.

Усунути фінансове порушення шляхом внесення змін до фінансового плану на майбутній період в сумі 232304,61 грн. (232,30 тис. грн.).

п.2.5. Внаслідок недотримання вимог ст.11 Закону України від 24.03.1995р. № 108/95-ВР, п. 5.5. розділу 5, додатку 8 до Колективного договору між адміністрацією та радою трудового колективу підприємства на 2012 р., п. 5 розділу 5, додатку 8,8а до Колективного договору між адміністрацією та радою трудового колективу підприємства на 2013 рік, п. 1.1.3, додатку № 3 до Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі "Федерація роботодавців ЖКГ України" та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, кутового обслуговування населення України на 2010 - 2012 роки,п. 3.1.4, 3.3.7 - 3.3.8, додатку 3 Галузевої угоди між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2013 -2015 роки, зареєстрованої Міністерством соціальної політики України від 04.10.2013 р. № 26, за період ревізії здійснено нарахування та виплата посадових окладів працівникам підприємства (економісту зі збуту, економісту з ціноутворення, економісту з фінансової роботи, бухгалтеру із заробітної плати, бухгалтеру з ведення обліку основних засобів та товарно-матеріальних цінностей, юрисконсульту) за завищеним тарифним коефіцієнтом на загальну суму 67330,29 грн., та здійснено нарахування та сплату єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 24595,06 грн.

Поновити за даними бухгалтерського обліку дебіторську заборгованість по заробітній платі на суму 67330,29 гри, (67,33 тис, грн.) Усунути фінансове порушення шляхом повернення грошових коштів в касу та/або на банківський рахунок за рахунок винних осіб. В разі добровільної відмови в поверненні грошових коштів провести претензійно - позовну роботу.

Зайво нараховані та сплачені внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 24595,06 грн. (24,59 тис. грн.) усунути шляхом зменшення за даними бухгалтерського обліку та звітності кредиторської заборгованості та провести відповідні взаєморозрахунки. (зарахувати в рахунок майбутніх платежів)».

Позивач стверджує, що з викладених порушень не можливо встановити винних осіб, звернення до судових органів з позовними заявами поєднане зі значною сумою судового збору, викладені шляхи усунення порушень не зможуть призвести до усунення цих порушень.

Стосовно порушень викладених в п.2.3. спірної вимоги підприємство зазначає, що ДФІ не навела жодного нормативно-правового акта який встановлює відповідальність за перевищення витрат запланованих в фінансовому плані. Окремо звертає на відсутність правових підстав для внесення змін до фінансового плану на майбутній період в сумі 232304,61 грн.

Правомірність пп.2.1.,2.2.,2.3.,2.5 вимоги про усунення фінансових порушень від 21.10.2014 року №40-08/1758 є предметом судового розгляду.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст.68 Конституції).

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Згідно п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно пункту 3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, акт ревізії - це документ, який складається особами, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати.

Пункт 35 цього Порядку передбачає, що акт ревізії складається зі вступної та констатуючої частин.

У констатуючій частині наводиться інформація про результати ревізії в розрізі кожного питання програми із зазначенням того, за який період, яким способом (вибірковим, суцільним) та за якими документами перевірено ці питання, а також висновок про наявність або відсутність порушень законодавства.

Виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції контролюючого органу, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Пункти 45, 46 вказаного Порядку визначають, що у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію, Держфінінспекція відповідно), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також, Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

В даному випадку законодавець поділяє повноваження ДФІ здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень та процедуру звернення до суду в інтересах держави при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Заява N 30856/03§43) суд наголошує, що «вислів "згідно із законом" не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування ... Функція роз'яснення та тлумачення положень національного закону належить насамперед національним судам».

З наведеного суд дійшов висновку, що обов'язковими для виконання є не всі без винятку вимоги ДФІ. Для того щоб підпадати під визначення ч.2 ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» вимога повинна відповідати ознакам законності, тобто ґрунтуватись на нормах законодавства.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведені норми закріплюють за ДФІ право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Суд звертає увагу сторін, що спірні пункти 2.1., 2.2. та 2.5. містять інформацію про завдані збитки та містять суму таких збитків 20159,25 грн., 101943,16 грн. та 67330,29 грн. (заробітна плата), 24595,06 грн. (ЄСВ) відповідно.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, ДФІ пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом ДФІ, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня та 13 травня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14 відповідно).

Стосовно скасування п.2.3. спірної вимоги суд зазначає наступне.

Особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначаються відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом щодо діяльності державних комерційних або казенних підприємств, а також інших вимог, передбачених законом (ч.9 ст.78 Господарського кодексу України).

Основним плановим документом державного комерційного підприємства є фінансовий план, відповідно до якого підприємство отримує доходи і здійснює видатки, визначає обсяг та спрямування коштів для виконання своїх функцій протягом року відповідно до установчих документів.

Фінансовий план підлягає затвердженню до 1 вересня року, що передує плановому, якщо інше не передбачено законом: підприємств, що є суб'єктами природних монополій, та підприємств, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 мільйонів гривень, - Кабінетом Міністрів України; інших підприємств - органами, до сфери управління яких вони належать.

За несвоєчасне подання на розгляд, погодження або затвердження річного фінансового плану та звіту про його виконання посадові особи державного комерційного підприємства несуть адміністративну відповідальність, установлену законом (ч.2 ст.75 Господарського кодексу України).

З наведених норм суд робить висновок, що відповідальність передбачена за несвоєчасне подання на розгляд, погодження або затвердження річного фінансового плану та звіту про його виконання, доказів вчинення цих порушень відповідач не надав.

Окремо суд звертає увагу, що представники відповідача не надали правового обґрунтування визначеного даним пунктом порушення, відсутнє таке обґрунтування і в акті ревізії, сторони не надали суду мотивованих пояснень яким чином внесення змін до фінансового плану на майбутній період усуває виявлене порушення.

Враховуючи помилковість викладених в п.2.3. порушень, даний пункт підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині належить задовольнити.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 71 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі вимог частини 3статті 160 КАС України, в судовому засіданні 17 лютого 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов комунального підприємства теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про визнання протиправними та скасування пп.2.1.,2.2.,2.3.,2.5 вимоги про усунення фінансових порушень від 21.10.2014 року №40-08/1758 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п. 2.3 вимоги про усунення фінансових порушень від 21.10.2014 року №40-08/1758.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 20 лютого 2015 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 9.5.