Справа № 353/189/15-а
Суддя: Гавриш Я. М.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 353/189/15-а
Провадження № 2-а/353/14/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Гавриш Я.М.

вивчивши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Будзинської сільської ради Тлумацького району, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування: рішення виконавчого комітету Будзинської сільської ради народних депутатів №3 від 28.01.1992 року в частині задоволення заяви ОСОБА_2, рішення №69 Будзинської сільської ради народних депутатів від 23 листопада 1993 року в частині передачі у приватну власність безоплатно земельної ділянки для ведення підсобного господарства площею 0,1669 га громадянину ОСОБА_2, державного акту на право приватної власності на землю від 22 червня 1994 року виданого Будзинською сільською радою народних депутатів гр. ОСОБА_2,-

в с т а н о в и в :

Позов подано з тих підстав, що після смерті матері позивачки, ОСОБА_3, яка померла 30.04.2006 року вона 12.08.2012 р. у встановленому законом порядку отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що належав покійній матері, розташований в с. Суходіл по вул. Л.Українки, 21 Тлумацького району Івано-Франківської області.

За господарством матері ОСОБА_3 згідно даних Будзинської сільської ради рахувалася земельна ділянка площею 0,58 га, яку вона обробляла до своєї смерті.

Рішенням Будзинської сільської ради від 03.01.2013 р. їй був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в тому числі, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - площею 0,18 га с. Суходіл по вул. Л.Українки, 21; для ведення особистого селянського господарства площею 0,18 га в урочищі «За потічком» і площею 0,22 га в урочищі «Над гаєм».

З цим рішення органу місцевого самоврядування вона звернулася до землевпорядної організації в Тлумацькому районі для виготовлення технічної документації.

Однак, коли в квітні 2013 р. вона прийшла до землевпорядної організації, щоб отримати технічну документацію на земельну ділянку для подальшого затвердження на сесії Будзинської сільської ради, її повідомили, що гром. ОСОБА_2 надав в службу ДЗК копію державного акта на право приватної власності на землю, що виданий Будзинською сільською радою від 22.06.1994 р. В цьому державному акті на плані меж вказана земельна ділянка площею 0,1669 га, що відповідає площі земельної ділянки в урочищі «За потічком».

Через це виготовлення її технічної документації було призупинено і рекомендовано вирішити спір в суді.

01.03.2013 р. вона отримала в архівному відділі Тлумацької райдержадміністрації рішення виконавчого комітету Будзинської сільської ради від 28.01.1992 р. про виділення ОСОБА_2 «додатково городу в розмірі 0,20 га в городі ОСОБА_3, так як на це була її письмова згода».

Окрім того, вона отримала копію рішення Будзинської сільської ради від 23.11.1993р. № 69 про додаткову передачу у приватну власність ОСОБА_2 безоплатно земельну ділянку для

ведення особистого селянського господарства площею 0,1669 га в урочищі «За потічком» з видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Вважає ці рішення органу місцевого самоврядування слід визнати незаконними та скасувати, з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 Земельного кодексу України (в ред. 1990 р.) до відання сільських, селищних і міських рад районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить, серед інших повноважень, і припинення права власності або користування земельною ділянкою або її частиною.

Як вказано в ст.17 ЗК України (в ред.1990 р.) передача у власність громадян земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими радами народних депутатів після їх вилучення (викупу) їх у порядку встановленому статтями 31 і 32 цього Кодексу.

Стаття 31 ЗК України (в ред.1990 р.) визначає, що вилучення (викуп) земельних ділянок з метою їх передачі у власність або надання в користування громадянам, підприємствам, установам і організаціям провадиться за згодою власників землі і землекористувачів на підставі рішення Верховної Ради України, місцевих ради народних депутатів. Вилучення земель провадиться за рішенням сільської, селищної ради народних депутатів: із земель сіл і селищ для усіх потреб, за винятком випадків, передбачених статтею 33 цього Кодексу.

Письмової згоди на вилучення земельної ділянки її мати не могла дати, так як вона не вміла писати, була неписьменною. Крім того, вона обробляла свою земельну ділянку до своєї смерті.

Всупереч вимогам ст.ст.9,17,29,31 ЗК України (в ред. 1990 р.) рішення про вилучення в її покійної матері земельної ділянки та надання її в користування ОСОБА_2 прийнято не сільської радою, а виконавчим комітетом сільської ради.

Державний акт, що був виданий 22.06.1994 р. Будзинською сільською радою ОСОБА_2 не відповідає також вимогам постанови Верховної Ради України від 13.03.1992 р.№ 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і права постійного користування землею», оскільки в ньому відсутня дата та номер прийняття рішення органу місцевого самоврядування, на плані зовнішніх меж в акті не вказано які де розміщені земельні ділянки, не вказано їх загальної площі. Зрештою, акт не має номера, що не дозволяє його ідентифікувати.

Земельні відносини, що виникають в державі регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності, відповідно до яких, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Порядок надання земельних ділянок комунальної власності у користування визначений ст.123 Земельного кодексу України, відповідно до якої, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано,

тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права.

Стосовно строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Як вказано в ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки вона довідалася про порушення свого права на приватизацію земельної ділянки взимку 2013 р., строк позовної давності для оскарження рішення органу місцевого самоврядування порушений нею з поважних причин і може бути поновлений судом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 р. № 10-рп/2010, ст.12 ЗК України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад щодо вирішення питань розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішення таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень, як до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів згідно п.1 ч.1 ст.17 КАС України, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органами місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

З посиланням на ст.21 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 року №10-рп/2010, ст.ст.9,17,19,ст.27,29,31 ЗК України 1990 року, ч.2 п.1 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року, ст.ст.2,5,7,9, 11,17,19,21,99,100,102,104-106 КАС України просить суд: поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом; визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Будзинської сільської ради народних депутатів від 28.01.1992 року № 3 Про розгляд заяв, що поступили до виконкому сільської ради народних депутатів в частині задоволення заяви ОСОБА_2 про виділення йому 0,20 га в городі ОСОБА_3; визнати незаконним і скасувати рішення Будзинської сільської ради народних депутатів від 23 листопада 1993 року № 69 в частині надання земельної ділянки для ведення підсобного господарства площею 0,1669 га ОСОБА_2; визнати незаконним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю від 22 червня 1994 року виданий ОСОБА_2. З матеріалів справи випливає, що після смерті матері позивачки, ОСОБА_3, яка померла в 2006 році позивачка успадкувала за законом житловий будинок, який належав матері в с. Суходіл по вул. Лесі Українки, 21, Тлумацького району, Івано-Франківської області. За господарством матері рахувалася земельна ділянка площею 0,58 га.

Рішенням тринадцятої сесії шостого демократичного скликання Будзинської сільської ради від 03.01.2013 року позивачці було надано дозвіл на виготовлення технічної документації на приватизацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,18 га в с. Суходіл по вул. Лесі Українки, 21, Тлумацького району, Івано-Франківської області, для ведення особистого селянського господарства площею 0,18 га в урочищі «За потічком», і площею 0,22 га в урочищі «Над гаєм».

З даним рішенням позивачка звернулася до ДЗК в Тлумацькому районі для виготовлення технічної документації по приватизації земельних - ділянок. Однак коли вона звернулась в службу ДЗК, щоб забрати технічну документацію для подальшого затвердження її на сесії Будзинської сільської ради їй повідомили, що житель с. Мостище ОСОБА_2 надав в службу ДЗК державний акт на право приватної власності на землю, який був виданий Будзинською сільською радою народних депутатів 22 червня 1994 року, в якому, на плані меж показана земельна ділянка площею 0,1669 га, що відповідає площі земельної ділянки, на яку їй давався дозвіл на виготовлення технічної документації по приватизації земельної ділянки, в урочищі «За потічком».

Як вбачається з матеріалів справи позивачка просить суд поновити строк звернення до суду, посилаючись на те, що вона довідалася про порушення свого права на приватизацію земельної ділянки взимку 2013 р.

Частинами 1 та 2 ст. 99 КАС України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.Пунктом 5 частини 1 статті 107 КАС України передбачено, що суддя, після одержання позовної заяви, з'ясовує чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом. Частиною 1 статті 100 КАС України визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. Згідно ст. 103 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Позивачка пропустила строк звернення до адміністративного суду.

Суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, таким чином адміністративний позов слід залишити без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 99, 100, 107 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Будзинської сільської ради Тлумацького району, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування: рішення виконавчого комітету Будзинської сільської ради народних депутатів №3 від 28.01.1992 року в частині задоволення заяви ОСОБА_2, рішення №69 Будзинської сільської ради народних депутатів від 23 листопада 1993 року в частині передачі у приватну власність безоплатно земельної ділянки для ведення підсобного господарства площею 0,1669 га громадянину ОСОБА_2, державного акту на право приватної власності на землю від 22 червня 1994 року виданого Будзинською сільською радою народних депутатів гр. ОСОБА_2 - залишити без розгляду.

Копію ухвали невідкладно надіслати ОСОБА_1 разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня отримання її копії та набирає законної сили в порядку встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Я.М. Гавриш