Справа № 824/1406/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

23 лютого 2015 року м. Київ В/800/667/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Донець О.В., Мороз В.Ф., Логвиненко А.О., Сороки М.О., перевіривши заяву Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 листопада 2014 року, постановленої за результатами розгляду касаційної скарги Державної фінансової інспекції у Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції у Чернівецькій області до міського комунального підприємства «Чернівціспецкомунтранс» про виконання вимог про усунення порушення, -

В С Т А Н О В И В :

Державна фінансова інспекція в Чернівецькій області подала до Вищого адміністративного суду України заяву про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 листопада 2014 року, прийнятої за результатами розгляду справи за позовом Державної фінансової інспекції у Чернівецькій області до міського комунального підприємства «Чернівціспецкомунтранс» про виконання вимог про усунення порушення.

У заяві заявник просить скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 20 листопада 2014 року з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, посилаючись при цьому на неоднакове застосування Вищим адміністративним судом України, як судом касаційної інстанції, одних і тих самих норм матеріального права, що, на його думку, потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

В заяві зазначає, що ухвала Вищого адміністративного суду України від 20 листопада 2014 року у справі № К/800/6962/14 прийнята з неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права, ніж постанова Вищого адміністративного суду України від 17 лютого 2011 року у справі № К/9991/2950/11.

Відповідно до статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом; порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення Вищим адміністративним судом України незаконного судового рішення з питань, передбачених статтею 171-1 цього Кодексу.

Пленум Вищого адміністративного суду України у пункті 4 постанови від 13 грудня 2010 року № 2 «Про судову практику застосування статей 235 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України» роз'яснив судам, що заява про перегляд рішення з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах може бути подана за наявності таких складових: неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, ухвалення різних за змістом судових рішень; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права необхідно розуміти, зокрема, різне тлумачення змісту і сутності правових норм, на підставі якого зроблено висновок про різний зміст суб'єктивних прав і обов'язків учасників відповідних правовідносин, у тому числі про наявність та обсяг прав і/або обов'язків осіб, які беруть участь у справі, різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням ієрархії цих правових норм, а також дії норм у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню, різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання одних і тих самих відносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню, різне застосування правил аналогії права чи закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Відповідно до пункту 49 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, у разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, контролюючий орган ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Пунктом 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, передбачено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Згідно з оскаржуваною ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 листопада 2014 року № К/800/6962/14 предметом спору у справі є правомірність винесення Державною фінансовою інспекцією у Чернівецькій області за результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності міського комунального підприємства «Чернівціспецкомунтранс» вимоги від 27 березня 2013 року в частині вжиття заходів про усунення порушень на суму 592 240 грн. 36 коп., а саме: провести претензійно-позовну роботу про повернення дебіторами заборгованості на загальну суму 49 298 грн. 92 коп., в іншому випадку стягнути з осіб, винних у неотриманні доходів, шкоду у порядку та розмірі, встановленому у статтях 130-136 Кодексу законів про працю України; відобразити в обліку заборгованості перед бюджетом та перерахувати 44 016 грн. 59 коп. отриманої орендної плати до міського бюджету; стягнути з осіб, винних у безпідставному списанні палива на суму 35 817 грн. 18 коп., шкоду у порядку та розмірах, встановлених статтями 130-136 Кодексу законів про працю України; відобразити в обліку дебіторську заборгованість за ненадані послуги (різницю у вартості наданих послуг) на суму 62 027 грн. 56 коп. провести претензійно-позовну роботу з КП «Київспецкомунтранс» щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або надання відповідних послуг, в іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі, встановленому у статтях 130-136 Кодексу законів про працю України; стягнути з осіб, винних у безпідставному списанні палива на суму 239 240 грн. 10 коп., шкоду у порядку та розмірі, встановленому у статтях 130-136 Кодексу законів про працю України; стягнути з осіб, винних у безпідставному списанні палива на суму 44 218 грн. 75 коп., шкоду у порядку та розмірі, встановленому у статтях 130-136 Кодексу законів про працю України; повернути (відшкодувати) зайво отримані кошти в сумі 49 006 грн. 69 коп. шляхом їх повернення або надання послуг Департаменту ЖКГ Чернівецької міської ради; поновити в обліку дебіторську заборгованість за надані підприємством послуги з вивозу рідких нечистот мешканцями будинків комунальної власності на загальну суму 53 069 грн. 25 коп.; відкоригувати в обліку суми зайво нарахованої амортизації на загальну суму 15 545 грн. 32 коп.

Приймаючи рішення суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, частково задовольнив позов та відмовив в частині позовних вимог щодо стягнення з осіб, винних у безпідставному списанні палива на суму 35 817 грн. 18 коп., шкоди у порядку та розмірах, встановлених статтями 130-136 Кодексу законів про працю України; відображення в обліку дебіторської заборгованості за ненадані послуги (різницю у вартості наданих послуг) на суму 62 027 грн 56 коп., проведення претензійно-позовної роботи з КП «Київспецкомунтранс» щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або надання відповідних послуг, в іншому випадку стягнення з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоди у порядку та розмірі, встановленому у статтях 130-136 Кодексу законів про працю України; стягнення з осіб, винних у безпідставному списанні палива на суму 239 240 грн. 10 коп., шкоди у порядку та розмірі, встановленому у статтях 130-136 Кодексу законів про працю України; стягнення з осіб, винних у безпідставному списанні палива на суму 44 218 грн. 75 коп., шкоди у порядку та розмірі, встановленому у статтях 130-136 Кодексу законів про працю України; повернення (відшкодування) зайво отриманих коштів в сумі 49 006 грн. 69 коп. шляхом їх повернення або надання послуг Департаменту ЖКГ Чернівецької міської ради.

Відмовляючи у задоволенні касаційної скарги Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області та залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позову, суд касаційної інстанції, виходячи з пункту 49 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 (далі - Порядок № 550), зазначив, що встановивши, що державному підприємству завдано шкоду, управління ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Суд касаційної інстанції зазначив, що відшкодування збитків, завданих державі, тобто фактично захист права держави, порушеного діями об'єкта контролю, може відбуватись лише в порядку позовного провадження, під час якого суд перевіряє і оцінює всі обставини, необхідні для встановлення наявності підстав для стягнення збитків.

У зв'язку із цим суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що про виявлені під час ревізії збитки фінансова інспекція зобов'язана зазначити в акті перевірки, однак ці збитки не можуть бути примусово відшкодовані шляхом зобов'язання сторони забезпечити стягнення чи повернення коштів, та зазначив, що зміст оскаржених пунктів вимог зводиться до зобов'язання позивача стягнути з винних осіб матеріальну шкоду відповідно до статей 130-136 Кодексу законів про працю України.

Вищий адміністративний суд України прийшов до висновку, що виявлені в ході ревізії збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом. При цьому правильність обчислення їх розміру, як і наявність підстав для їх стягнення, перевіряє суд, який розглядає цей позов. Тобто вказаний пункт вимоги пред'явлений відповідачу без наявності у позивача необхідних повноважень.

Крім того, суд касаційної інстанції з урахуванням пункту 49 Порядку № 550, яким передбачено порядок пред'явлення цивільних позовів до винних працівників об'єкта контролю про відшкодування збитків, завданих державі або підконтрольній установі, зазначив, що виставляючи вимогу, Інспекція не врахувала, що результат проведення претензійно-позовної роботи не може бути відомий заздалегідь, тобто вчинення таких дій не обов'язково призведе до усунення порушення. Водночас, у вимозі Інспекція не зазначила осіб, вина яких у вчиненні порушення встановлена під час ревізії.

Водночас, суд касаційної інстанції зазначив, що Інспекція, вказуючи на необхідність відшкодування шкоди з винних осіб в порядку статей 130-136 Кодексу законів про працю України, не з'ясувала який вид відповідальності слід застосувати, а аналіз норм цих статей не дає підстав для висновку про можливість їх застосування до спірних відносин.

Також суд касаційної інстанції, звертаючи увагу на те, що Інспекція виставила перед відповідачем вимогу про коригування бухгалтерського обліку, зазначив, що покладаючи на Інспекцію повноваження з контролю за станом і достовірністю бухгалтерського обліку, вищевказані приписи законодавства автоматично не надають йому можливості їх реалізації у будь-який спосіб, натомість містять конкретні обмеження з їх використання.

У зв'язку із цим, Вищий адміністративний суд України прийшов до висновку, що не обґрунтувавши якою нормою закону (підзаконного акту) передбачено право фінансової інспекції на ініціювання коригування бухгалтерського обліку підприємства, Інспекція незаконно пред'явила відповідачу таку вимогу.

Предметом розгляду справи № К/9991/2950/11 за позовом Контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області до малого комунального підприємства «Заставнівський ринок» про зобов'язання відповідача забезпечити відшкодування за рахунок винних осіб недоотриманих доходів, незаконних витрат грошових коштів та матеріальних цінностей та інших порушень фінансової дисципліни на загальну суму 271 047, 27 грн. у зв'язку із не усуненням жодного з порушень, встановлених під час ревізії, було правомірність винесення 19 травня 2008 року міжрайонним Контрольно-ревізійним відділом в Кіцманському та Заставнівському районах відповідачеві вимоги про вжиття заходів щодо усунення виявлених ревізією фінансових порушень, в тому числі шляхом відшкодування недотриманих підприємством доходів, незаконних витрат, грошових коштів та матеріальних цінностей за рахунок винних осіб.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог та приймаючи нову постанову, якою позов задоволено частково та зобов'язано мале комунальне підприємство «Заставнівський міський ринок» забезпечити виконати вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства на загальну суму 271 047, 27 грн., суд касаційної інстанції виходив з того, що встановлені у листі № 24-26-09/350 від 19 травня 2008 року вимоги про усунення виявлених порушень чинного законодавства на зазначену грошову суму передбачають не тільки забезпечення відшкодування за рахунок винних осіб , але й інші заходи, а тому прийшов до висновку про часткове задоволення позову та зобов'язання відповідача забезпечити виконати вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства на загальну суму 271 047, 27 грн.

Таким чином зі змісту доданих до заяви судових рішень вбачається неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, у зв'язку з чим суд касаційної інстанції прийняв різні за змістом судові рішення.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 листопада 2014 року.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за позовом Державної фінансової інспекції у Чернівецькій області до міського комунального підприємства «Чернівціспецкомунтранс» про виконання вимог щодо усунення порушення, для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 листопада 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: