Справа № 826/17573/14
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці Міндоходів на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Цеппелін Україна ТОВ" до Київської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Цеппелін Україна ТОВ" звернувся до суду з позовом до Київської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості №125000003/2014/110125/2 від 11 червня 2014 року, №125000003/2014/110134/1 від 02 липня 2014 року та стягнення з Державного бюджету України надмірно сплачену за вантажними митними деклараціями №125130000/2014/409048 від 11 червня 2014 року, №125130013/2014/410114 від 02 липня 2014 року суму ПДВ в розмірі 197 722 грн. 51 коп.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товару №125000003/2014/110125/2 від 11 червня 2014 року, №125000003/2014/110134/1 від 02 липня 2014 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Київська митниця Міндоходів звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03 лютого 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Цеппелін Україна ТОВ" (покупець) та Компанією "Zeppelin International AG" (Швейцарія) (продавець) укладено договір купівлі-продажу обладнання №ZIAG-ZUK-2014, згідно умов якого, продавець зобов'язується продавати та поставляти, а покупець приймати та оплачувати обладнання та частини техніки зазначених в договорі торгових марок згідно кількості та цін, зазначених в інвойсах, які є додатком до цього договору.

Згідно інвойсу № 202460/966 від 06 червня 2014 року та №204421/59 від 27 червня 2014 року, який є додатком до вищевказаного договору, Компанією "Zeppelin International AG" поставлено сільськогосподарську техніку CLAAS: комбайн зернозбиральний, новий, модель TUCANO 740 с.н. 84006397, рік виробництва 2011 та комбайн зернозбиральний, новий, модель TUCANO 740 с.н. 84006675, рік виробництва 2012.

Відповідно до п. 4.4 договору, оплата кожної отриманої партії обладнання повинна бути здійснена покупцем протягом 60 календарних днів після дати поставки обладнання.

З метою митного оформлення товару декларантом подані митні декларації № 125130000/2014/409048 від 11 червня 2014 року №125130013/2014/410114 від 02 липня 2014 року, до яких додані наступні документи: Договір купівлі-продажу № ZIAG-ZUK-2014 від 03 лютого 2014 року; Інвойси та пакувальні листи; Міжнародна товарно-транспортна накладна.

Митна вартість товарів була заявлена позивачем за основним методом за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

11 червня 2014 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №125000003/2014/110125/2 та №125000003/2014/110134/1 від 02 липня 2014 року, яким митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості, відповідно до ст.64 Митного кодексу України.

Не погоджуючись з вищевказаними рішеннями про коригування митної вартості товарів та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

В силу ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Частиною 1 ст. 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Згідно ч. 6 ст. 264 Митного кодексу України, митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 337 Митного кодексу України, перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

В силу ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття вказаних рішень про коригування митної вартості, згідно графи 33, стало те, що декларантом не подано додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Разом з тим, судом першої інстанції вірно зазначено, що митний орган в оскаржуваних рішеннях жодним чином не вказав, які саме з наданих позивачем документів містять неповні відомості та/або розбіжності.

Також, митним органом не вказано, які саме документи, на думку суб'єкта владних повноважень, не містять в собі всіх даних на підтвердження обраного методу визначення митної вартості.

З огляду на зазначені обставини, митну вартість товарів відповідачем визначено із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач до митного оформлення імпортованих товарів надав повний пакет необхідних документів, згідно з переліком ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Так, під час митного оформлення товару та визначенні митної вартості товарів, приводом для висновку відповідача про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору стало те, що позивач не надав додаткові документи для підтвердження митної вартості.

У відповідності до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, митним органом запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, а саме: прайс-лист виробника; банківські платіжні доручення (оплата за попередні поставки); відповідну бухгалтерську документацію (видаткові накладні); висновок експертної організації; рахунки на користь третіх осіб; договір з третіми особами, розрахунок ціни (калькуляція); довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам.

З огляду на те, що гр. 33 оскаржуваних рішень не містить в собі викладення обставин наявності розбіжностей, ознак підробки в конкретних наданих позивачем документах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про передчасність та помилковість витребування у позивача додаткових документів.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості, а тому рішення Київської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №125000003/2014/110125/2 від 11 червня 2014 року, №125000003/2014/110134/1 від 02 липня 2014 року прийняті протиправно.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Цеппелін Україна ТОВ" в частині визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару №125000003/2014/110125/2 від 11 червня 2014 року, №125000003/2014/110134/1 від 02 липня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 24.02.2015 року.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.