Справа № 815/2062/14
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Київ К/800/45951/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І., Приходько І.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2014 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2014 року

у справі № 815/2062/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Терракс ЛТД» (далі - позивач, ТОВ «Терракс ЛТД»)

до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі - відповідач, ДПІ у Приморському районі м. Одеси)

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Терракс ЛТД» звернулось у квітні 2014 року до суду з адміністративним позовом до ДПІ у Приморському районі м. Одеси про скасування податкових повідомлень-рішень від 20.12.2013 року № 000602210, № 000612210 та № 000622210.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2014 року, позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій були прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач у своїх запереченнях на касаційну скаргу зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, прийнятими з дотриманням норм матеріального та процесуального права, вважає касаційну скаргу відповідача необґрунтованою, а тому просить касаційну скаргу відхилити, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Справу розглянуто у попередньому судовому засіданні відповідно до ст. 2201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань правильності визначення показників визначених податковими деклараціями та уточнюючими розрахунками з податку на додану вартість за період з 01.03.2013 року по 30.09.2013 року, за результатами якої складено акт від 26.11.2013 року № 281/15-58-22-1/32428789, яким зафіксовано встановлені перевіркою порушення товариством вимог: пп. 14.1.36, пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого позивачем: занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за березень 2013 року у сумі 170 255,00 гривень; завищено від'ємне значення, яке включається до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду в сумі 1437,00 гривень; завищено суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань наступних звітних (податкових) періодів за березень 2013 року у розмірі 833 208,00 гривень.

На підставі зазначеного акту відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 20.12.2013 року: № 000602210, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого у рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних податкових періодів) з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 833 208,00 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 208 302,00 гривні; № 000612210, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1437,00 гривень; № 000622210, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 170 255,00 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 42 564,00 гривні.

Суди першої та апеляційної інстанцій вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, з чим погоджується суд касаційної інстанції, виходили з наступних мотивів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2014 року, задоволено позов ТОВ «Терракс ЛТД» до ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу від 12.11.2013 року № 1169 «Про проведення документальної виїзної перевірки ТОВ «Терракс ЛТД». Рішення набрало законної сили.

Вирішуючи справу суд першої інстанції, з урахуванням положень частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, виходив з неправомірності дій відповідача, яка полягала у тому, що відповідачем протиправно винесено наказ від 12.11.2013 року № 1169 «Про проведення документальної виїзної перевірки ТОВ «Терракс ЛТД», що свідчить про незаконність та протиправність подальших дій відповідача стосовно проведення документальної позапланової перевірки, складення акту перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, з чим погодився суд апеляційної інстанції.

Разом з тим, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з позицією суду апеляційної інстанції щодо безпідставності та необґрунтованості по суті виявлених податковим органом порушень з боку позивача, з огляду на наступне.

Будь-які первинні документи (договори, накладні, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Для встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість судам необхідно встановлювати також наступні обставини: реальність здійснення господарських операцій, суми податку на додану вартість за якими віднесені до податкового кредиту; наявність у продавців товарів, робіт (послуг), які видавали податкові накладні, спеціальної податкової правосуб'єктності; віднесення до складу податкового кредиту лише сум податку, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), що підлягають використанню у господарській діяльності платника податку; встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.

Як свідчать матеріали справи, відповідач обґрунтовуючи підставність та правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень посилається на те, що в ході проведення перевірки позивачем не було надано документів, що підтверджують факт отримання послуг за спірними господарськими операціями, що не дає змоги визнати ці операції такими, що використані у господарській діяльності підприємства, у зв'язку з чим, судом апеляційної інстанції було надано можливість товариству підтвердити реальність спірних операцій, що були предметом дослідження податкового органу.

На підтвердження реального здійснення зазначених операцій позивачем долучено до матеріалів справи копії договорів, додаткових угод, податкових накладних, актів надання послуг, розрахунків, при дослідженні яких судом апеляційної інстанції встановлено, що останні у повній мірі підтверджують товарність та економічну доцільність операцій ТОВ «Терракс ЛТД» з контрагентами, чим спростовано доводи відповідача щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства.

На підставі викладеного, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо безпідставності та протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі незаконної документальної позапланової виїзної перевірки, та як наслідок їх скасування.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220-231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області - відхилити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2014 року у справі № 815/2062/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підпис (підпис) І.О. Бухтіярова
Судді: підпис (підпис) М.І. Костенко
Помічник судді підпис (підпис) І.В. Приходько