Справа № 814/3140/13-а
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 р.

Справа № 814/3140/13-а

Категорія: 8.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1

судді - ОСОБА_2

судді - ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_4 адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївської області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СВЛ-Миколаїв до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївської області про визнання противними і скасування податкових повідомлень-рішень від 006.06.13 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, -

встановиЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю СВЛ-Миколаїв (далі - позивач, Товариство) звернулось із адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби, правонаступником якої є державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївської області (далі - відповідач, ДПІ), в якому просить суд визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення, якими позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) і застосовано штраф.

Суд першої інстанції своєю постановою від 12 листопада 2013 року адміністративний позов задовольнив.

Податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, прийняті 6 червня 2013 р. державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби, визнав протиправними і скасував.

Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївської області не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївської області посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

16 лютого 2015 року на адресу Одеського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю СВЛ-Миколаїв про зупинення провадження по даній справі до 01 травня 2015 року для досягнення податкового компромісу відповідно до пункту 4 частини 1 статті 156 КАС України.

Пунктом 11-2 Прикінцевих і перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 156 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі звернення обох сторін з клопотанням про надання їм часу для примирення - до закінчення строку, про який сторони заявили у клопотанні.

У зв'язку із тим, що на адресу Одеського апеляційного адміністративного суду клопотання, від Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївської області про зупинення провадження по даній справі для досягнення податкового компромісу не надходило, колегія суддів вважає, що між сторонами не було досягнуто податкового компромісу, а тому клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю СВЛ-Миколаїв про зупинення провадження по даній справі до 01 травня 2015 року для досягнення податкового компромісу відповідно до пункту 4 частини 1 статті 156 КАС України - задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в квітні-травні 2013 р. ДПІ провела документальну планову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2010 р. до 31 грудня 2012 р., результати якої оформлені актом від 29 травня 2013 р. № 489/22-600/34772264 (далі - акт перевірки).

На підставі акту перевірки 6 червня 2013 р. ДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення: № НОМЕР_1, яким збільшила позивачу грошове зобовязання з ПДВ на суму 268770,0 грн. і застосувала штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 65433,0 грн.; № НОМЕР_2, яким застосувала до позивача штраф в розмірі 510,0 грн.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД, є виробництво мясних продуктів. Як зафіксовано актом перевірки Товариства, останнє в липні-листопаді 2010 р., січні-лютому і грудні 2011 р. та січні-березні 2012 р. мало господарські правовідносини із ПП М'ясо Херсонщини, яке поставляло позивачу м'ясну продукцію (шпік свинний, сало свине, мясо, інше). Аналогічний товар поставлявся Товариству в липні-серпні 2011 р. і квітні, червні, липні 2012 р. ТОВ Антарес і Ко ЛТД.

Відповідач заперечує реальність цих господарських операцій позивача, посилаючись при цьому виключно на інформацію, яка міститься в актах про неможливість проведення зустрічної звірки вищевказаних контрагентів. З цього приводу слід зазначити, що ці акти, як і будь-які документи, є тільки непрямими (опосередкованим) доказами. Оскільки відповідач повязує порушення Товариством вимог податкового законодавства із безтоварністю правочинів, він повинен був в акті перевірки позивача викласти обставини, які свідчать про відсутність поставок товару, а не переносити до нього дані актів про неможливість проведення зустрічної звірки постачальників, не пересвідчившись чи підтверджуються ці дані доказами, які здобуті при безпосередній перевірці Товариства. Такий підхід ДПІ до встановлення обставин, які мають значення для нарахування податків і застосування штрафів, суперечить меті перевірки та свідчить про її поверховість. Крім того, ДПІ провела виїзну перевірку, яка за правилами ст. 75 п. 75.1. пп. 75.1.2. ПК України проводиться за місцезнаходженням платника податків, а тому для підтвердження свого висновку про безтоварний характер правочинів Товариства, відповідач мав можливість і повинен був в першу чергу досліджувати питання наявності чи відсутності товару, його подальшого руху, чого ним зроблено не було - акт перевірки Товариства механічно копіює акти про неможливість проведення зустрічної звірки ПП М'ясо Херсонщини і ТОВ Антарес і Ко ЛТД і не містить жодних доказів, які були встановлені перевіркою.

Слід зазначити, що сам по собі факт неможливості проведення звірки контрагентів позивача, не може вважатись беззаперечним доказом порушення позивачем вимог податкового законодавства, без наявності інших доказів, які б підтверджували такий висновок ДПІ. Так само, наявність серед постачальників ПП М'ясо Херсонщини і ТОВ Антарес і Ко ЛТД підприємств, які, на думку податкового органу, мають ознаки фіктивності, не має прямого впливу на оцінку господарських правовідносин Товариства із ПП М'ясо Херсонщини і ТОВ Антарес і Ко ЛТД, адже порушення податкового законодавства, допущені ПП М'ясо Херсонщини і ТОВ Антарес і Ко ЛТД і їх постачальниками, може мати наслідком визначення податкових зобовязань виключно учасникам цих правовідносин, а протилежний висновок фактично означатиме, що позивач повинен нести відповідальність за дії платників податків, з якими він не має правовідносин і визначати свої податкові зобовязання з огляду на висновки податкового органу щодо інших підприємств, які не є стороною договорів, що суперечить принципу індивідуальної відповідальності, який закріплений ст. 61 ч. 2 Конституції України. Крім того, щоб стверджувати про вплив господарських операцій ПП М'ясо Херсонщини і ТОВ Антарес і Ко ЛТД і їх постачальників на господарські операції позивача із цими субєктами господарювання, ДПІ повинна була встановити тотожність товару, який переміщувався за цим ланцюгом, тобто встановити, що товар, отримання якого позивачем від ПП М'ясо Херсонщини і ТОВ Антарес і Ко ЛТД заперечується, останні отримали від підприємств, які вважаються податковим органом фіктивними, але ані акт перевірки позивача, ані акти про неможливість проведення зустрічної звірки ПП М'ясо Херсонщини і ТОВ Антарес і Ко ЛТД не містять такої інформації.

Також поза увагою відповідача залишилось те, що відповідно до п. 4.4. Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України 22 квітня 2011 р. № 236, у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку субєкта господарювання, зокрема у звязку із зняттям з обліку, встановленням відсутності субєкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки субєкта господарювання (додаток 3), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки субєкта господарювання, неявки для підписання, відмови від підписання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України. Додаток 3 до вказаних Методичних рекомендацій містить зразок форми акту про неможливість проведення зустрічної звірки субєкта господарювання, згідно якого такий акт повинен містити тільки загальну інформацію про платника податків та фіксувати факт неможливості проведення звірки із зазначенням причин, а тому посиланя в досліджених актах про неможливість проведення зустрічної звірки ПП М'ясо Херсонщини і ТОВ Антарес і Ко ЛТД порушення ними вимог податкового і цивільного законодавства, суперечить вимогам Методичних рекомендації, які є обовязковими для виконання податковими органами.

З приводу посилань відповідача про те, що в окремих товарно-транспортних накладних наданих позивачем на перевірку, відсутні деякі дані (державний номер і марка автомобіля, кількість поїздок), слід зазначити таке.

Позивач є лише отримувачем цих документів і не повинен нести відповідальність за недоліки, допущені при їх складанні іншими субєктами. В інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2011 р. № 1936/11/13-11 зокрема зазначено, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Позивач має ветеринарні свідоцтва, які засвідчують здійснення державною установою контролю продукції позивача, виготовленої із сировини, яка постачалась ПП М'ясо Херсонщини і ТОВ Антарес і Ко ЛТД; актом планової виїзної перевірки ПП М'ясо Херсонщини за період з січня 2008 р. до 31 грудня 2010 р. зафіксовано дохід підприємства від продажу мясної продукції в розмірі 30995681,0 грн.; як слідує з наданих позивачем судових рішень, ПП М'ясо Херсонщини є постачальником такої продукції багатьом іншим покупцям, ТОВ Антарес і Ко ЛТД орендує нежитлові приміщення разом із камерою заморозки та охолодження, що зазвичай непритаманно фіктивним субєктам господарювання.

З огляду на встановлені обставини, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказане вище спірне податкове повідомлення-рішення, як в частині нарахування ПДВ, так і в частині застосування штрафу, є протиправним і підлягає скасуванню.

Іншим податковим повідомленням-рішенням до позивача застосовано штраф за не включення до податкових розрахунків сум доходів, виплачених фізичним особам-підприємця.

Так, на аркуші 65 акту перевірки, зазначено, що в період з 1 січня 2011 р. до 31 грудня 2012 р., Товариство, в порушення вимог ст. 176 п. 176.2. пп. б ПК України, до поданої до ДПІ податкової звітності не включило виплачений дохід ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7

В порушення вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України 22 грудня 2010 р. № 984, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 р. за № 34/18772, акт перевірки не містить ані чітко окреслених податкових періодів за кожною фізичною особою, ані визначення сум доходів, які були сплачені фізичним особам, ані опису первинних бухгалтерських документів, на підставі яких було виявлено це порушення.

В той же час, як слідує із поданих позивачем доказів, у визначений відповідачем період, дохід в розмірі 40470,0 грн. і 79120,0 грн. було сплачено тільки ОСОБА_4 і в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку за 2 і 3 квартали 2012 р. ці доходи і суми утриманого податку були відображені. Як наголошує позивач, іншим особам дохід взагалі не нараховувався, відповідно, і податок не утримувався. Оскільки, акт перевірки не містить опису документів, які б свідчили про нарахування доходу ОСОБА_6 і ОСОБА_7 і в своїх запереченнях на позов відповідач з цього приводу не надав жодних пояснень і доказів, є недоведеним порушення відповідачем вимог ПК України в частині не включення до податкового розрахунку сум доходів, нарахованих ОСОБА_6 і ОСОБА_7, а тому штраф в сумі 510,0 грн. застосовано до позивача протиправно.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю СВЛ-Миколаїв до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївської області про визнання противними і скасування податкових повідомлень-рішень від 006.06.13 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 - підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївської області, - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року по справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю СВЛ-Миколаїв до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївської області про визнання противними і скасування податкових повідомлень-рішень від 006.06.13 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя

ОСОБА_1

суддя

ОСОБА_2

суддя

ОСОБА_3