Справа № 227/5087/14-а
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Хандурін В. В.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року справа № 227/5087/14-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Геращенка І.В., Арабей Т.Г., Губської Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2014 року у справі № 227/5087/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

В С Т А Н О В И В :

12 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про визнання дій управління неправомірними щодо нарахування та виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130,00 грн. з 01 січня 2014 року по день розгляду справи у суді; зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік» за період з 01 січня 2014 року по день розгляду справи у суді з урахуванням фактично здійснених за цей час виплат (а. с. 2-4).

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Дії Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради щодо нарахування та виплати позивачу в період з 12 травня 2014 року по 30 червня 2014 року включно допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі меншому ніж розмір прожиткового мінімуму для дітей до 6 років визнано неправомірними. Зобов'язано Управління соціального захисту населення Добропільської міської Ради здійснити, з врахуванням виплачених сум, перерахунок та виплату позивачу щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 12 травня 2014 року по 30 червня 2014 року включно виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2013 рік». В іншій частині вимог відмовлено (а.с. 15-16).

Не погодившись з судовим рішенням, Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2014 року у справі № 227/5087/14-а про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Частиною 8 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7), у зв'язку з чим перебуває на обліку у відповідача та отримує грошову допомогу, як застрахована особа у розмірі 130,00 грн. щомісяця, що підтверджується Довідкою відповідача від 09 жовтня 2014 року № 1819 (а. с. 8).

Спірним у справі є розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яку отримувала позивач.

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 107-VI) - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" (Закон № 2240-III), який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону N 2240-III було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-XII та Закону № 2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-XII його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III було виключено статті 40 - 44.

Конституційний Суд України Рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40 - 44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу III Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-XII.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 № 835-VI «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI «Про Державний бюджет України на 2010 рік» (далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2240-III призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону № 2811-XII (пункт 1). Новий акт уряду на виконання статті 46 Закону № 835 та статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону № 2240-III на виконання статті 46 Закону № 835 та статті 45 Закону № 2154-VI Кабінетом Міністрів України не визначалися.

В подальшому, ані Законом України «Про Державний бюджет на 2012 рік», ані Законом України «Про Державний бюджет на 2013 рік», ані Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік», ані іншими законами не встановлювався інший розмір допомоги, ніж в Законах №2811-ХІІ та №2240-ІІІ.

Оскільки у цій справі спір виник щодо виплати допомоги за 2014 року особі, яка застрахована у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, то за таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному періоді регулюються нормами спеціального Закону (яким є Закон № 2240-III), відповідно до статті 43 якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

27 березня 2014 року прийнято Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VII, який набрав чинності 01 квітня 2014 року. Підпунктом 4 пункту 7 розділу ІІ цього закону, розділ VI «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» виключено. Ці зміни набули законної сили з 01 липня 2014 року, відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог за період з 12 травня 2014 року по 30 червня 2014 року.

В той же час, суд першої інстанції, правильно вирішивши спір по суті, допустив порушення вимог процесуального законодавства.

Колегія судів зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, не надав відповідної правової оцінки позовним вимогам позивача за період з 01 січня 2014 року по 11 травня 2014 року з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до суду з позовом 12 листопада 2014 року, що підтверджено штампом суду першої інстанції з відміткою про отримання судом адміністративного позову (а.с. 2).

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2014 року позовні вимоги позивача до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради задоволено частково, зокрема, зобов'язано управління здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 12 травня 2014 року по 30 червня 2014 року (а.с. 15-16).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при винесені спірного рішення не надав відповідну оцінку вимогам позивача в частині з 01 січня 2014 року по 11 травня 2014 року, що в свою чергу тягне за собою необхідність зміни постанови суду першої інстанції та залишення без розгляду позовних вимог позивача за період з 01 січня 2014 року по 11 травня 2014 року, тобто за час, який передував шестимісячному терміну до моменту звернення до суду.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції по суті правильно вирішив справу, однак із помилковим застосуванням норм процесуального права, а тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195, 183-2, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2014 року у справі № 227/5087/14-а - задовольнити частково.

Постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2014 року у справі № 227/5087/14-а - змінити.

В резолютивну частину постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2014 року у справі № 227/5087/14-а після першого абзацу додати абзац наступного змісту: «Позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 01 січня 2014 року по 11 травня 2014 року залишити без розгляду».

В решті постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2014 року у справі № 227/5087/14-а - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді І.В. Геращенко

Т.Г. Арабей

Л.В. Губська