Справа № 539/3966/14-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 р. Справа № 539/3966/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 грудня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії, -

В с т а н о в и л а:

24 листопада 2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області (далі по тексту - УПФУ, відповідач), яким просить:

- визнати неправомірними дії УПФУ, щодо відмови у перерахунку основної державної та додаткової пенсії, як інваліду 2 групи по захворюванню, пов'язаному з виконанням обов'язків по ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у відповідності до ч. 4 ст. 54 та ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з послідуючим перерахунком основної та додаткової пенсії згідно ст. 67 цього Закону;

- зобов'язати відповідача перерахувати та виплачувати основну державну пенсію в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком у відповідності до ч. 4 ст. 54 та ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01.01.2014 року з послідуючим перерахунком основної та додаткової пенсії згідно ст. 67 цього Закону та зі змінами діючого законодавства і встановлення нових розмірів мінімальної пенсії за віком (прожиткового мінімуму, для осіб які втратили працездатність) відповідно Закону України «Про Державний бюджет України на відповідний рік».

Позивач також просить поновити строк звернення до адміністративного суду із даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримує державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Посилаючись на те, що розмір призначеної та виплачуваної йому пенсії не відповідає розмірам, визначеним ч. 4 ст. 54 та ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і на відмову УПФУ привести його у відповідність із вимогами Закону, позивач просить суд зобов'язати відповідача усунути ці порушення, провівши вказані перерахунки та відповідні виплати.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 листопада 2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 року по 06.05.2014 року залишено без розгляду.

Зазначена ухвала сторонами в апеляційному порядку не оскаржена.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, прийнятою в порядку скороченого провадження, від 03 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано неправомірними дії УПФУ щодо виплати ОСОБА_1 з 07.05.2014 року по 16.08.2014 року пенсії в розмірі меншому, ніж це встановлено ст. ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов'язано УПФУ провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 07.05.2014 року по 16.08.2014 року з урахуванням виплачених сум.

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 грудня 2014 року з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), - частковому скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом 2-ї групи (а.с. 6-7), перебуває на обліку в УПФУ, отримує пенсію, призначену за умовами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи»

При обчисленні розміру основної та додаткової пенсії позивача у 2014 році УПФУ керувався положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У листопаді 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії згідно ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 9).

У задоволені вказаного звернення позивача УПФУ відмовило на підставі того, що розрахунок пенсії обчислено у відповідності до діючих норм пенсійного законодавства і підстав для її перерахунку немає, про що повідомило ОСОБА_1 листом від 07.11.2014 року № 133/Г-02 (а.с. 10).

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції щодо неправомірності нарахування та виплати відповідачем позивачу у період з 07 травня 2014 року по 02 серпня 2014 року державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, не в розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам ІІ групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 цього Закону визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії І, та зазначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

Зміни, внесені п.п. 12, 15 п. 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 року N 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо розміру державної пенсії та додаткової пенсії, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року N 10-рп/2008.

Відповідно до Конституції України закон про Державний бюджет України діє з 1 січня по 31 грудня календарного року.

Пунктом 4 розділу VІІ Закону України від 23.12.2010 року № 2857-VI «Про Державний бюджет України на 2011 рік», в редакції закону, що набула чинності з 22.07.2011 року згідно із Законом України від 14 червня 2011 року N 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», п. 3 Прикінцевих положень Закону України від 22.12.2011 року № 4282-VI «Про Державний бюджет України на 2012 рік», п. 4 Прикінцевих положень Закону України від 06.12.2012 року № 5515-VI «Про Державний бюджет України на 2013 рік» передбачалось, що у 2011, 2012 , 2013 роках державна пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначаються в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Закон України від 16.01.2014 року № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» до змін, внесених Законом України від 31.07.2014 року № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03 серпня 2014 року, не передбачав того, що державна пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю, призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з 01 січня 2014 року (до 03 серпня 2014 року) відновили свою дію положення ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів зазначає, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 07 травня 2014 року по 02 серпня 2014 року суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права надавши перевагу ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» над постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як нормативно-правовому акту, що має вищу юридичну силу.

Також, судом правильно визначено про те, що застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у Законі України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Отже, при розрахунку пенсії позивача УПФУ в період з 07 травня 2014 року по 02 серпня 2014 року повинно було виходити з прожиткового мінімуму особи, яка втратила працездатність, встановленого Законом України від 16.01.2014 року № 719-VI «Про Державний бюджет України на 2014 рік» у розмірі 949 грн.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України від 09.07.2003 року N 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 03 серпня 2014 року по 16 серпня 2014 року, оскільки, як зазначено в постанові вище, з 03 серпня 2014 року Законом України від 31.07.2014 року № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» Кабінету Міністрів України надано право визначати порядок і розмір державної пенсії по інвалідності і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначених на умовах ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, внаслідок порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду в частині, якою задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання УПФУ провести перерахунок та виплату основної пенсії в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі не менше 75 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням фактично здійснених виплат з 03 серпня 2014 року по 16 серпня 2014 року відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54, ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволені даних позовних вимог.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання УПФУ провести перерахунок та виплату основної пенсії в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі не менше 75 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням фактично здійснених виплат з 07 травня 2014 року по 23 травня 2014 року відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54, ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно положень ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, звернення до суду є строковим.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Положеннями ч. 2 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія, це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду за захистом своїх, як він вважає, порушених з 01 січня 2014 року прав на отримання пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в законодавчо визначеному розмірі - 24 листопада 2014 року, тобто, з урахуванням вищенаведених положень, з порушенням (шестимісячного) строку звернення до адміністративного суду, передбаченого ст. 99 КАС України.

Позивач щомісяця з січня 2014 року отримував пенсію в конкретному розмірі, таким чином, мав реальну можливість звернутися до суду за захистом порушених, як він вважає, прав в межах строку позовної давності, встановлених законом.

Доводів, які б свідчили про поважність причин пропуску ним строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, позивач суду не надав.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на положення ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» оскільки зазначена норма стосується не виплачених сум пенсій, які були нараховані та не виплачені своєчасно з вини пенсійного органу.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, внаслідок порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду в частині, якою задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання УПФУ провести перерахунок та виплату основної пенсії в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі не менше 75 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням фактично здійснених виплат з 07 травня 2014 року по 23 травня 2014 року відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54, ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про залишення даних позовних вимог без розгляду.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті йому пенсії, як інваліду 2 групи по захворюванню, пов'язаному з виконанням обов'язків п ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у відповідності до ст. 50, ч.4 ст.54, ст. 67Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія суддів зазначає, що дані позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки заявлена ОСОБА_1 позовна вимога не відповідає змісту порушеного права на отримання державної пенсії по інвалідності і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у 2014 році (з 24.05.2014 року по 02.08.2014 року) в законодавчо визначеному розмірі, у тому числі, і у зв'язку із неправомірністю рішення УПФУ, викладеного у формі листа від 07.11.2014 року № 133/Г-02, про відсутність підстав для проведення перерахунку раніш обчисленого розміру пенсії позивача, шляхом приведення розміру, виплаченої пенсії у період з 24.05.2014 року по 02.08.2014 року, у відповідність вимогам, встановленим ст.ст. 50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так, відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вищезазначеним рішенням, а не діями співробітників УПФУ, спрямованими на його прийняття, відповідачем, у тому числі, порушені права позивача.

Суд першої інстанції, визначившись про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнавши неправомірними дії УПФУ щодо виплати позивачу починаючи з 07.05.2014 року по 16.08.2014 року пенсії в розмірі меншому, ніж це встановлено ст. ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», фактично вирішив позовні вимоги, що позивачем не заявлялися.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, по захист яких вони просять. Разом з тим, судом не наведено доводів в обґрунтування прийнятого рішення.

Колегія суддів зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права - визнання неправомірними дій відповідача у відмові в здійсненні перерахунку - є нічим іншим як вимогою про часткове скасування, як неправомірного, рішення пенсійного органу, викладеного у формі листа від 07.11.2014 року № 133/Г-02, про відмову в проведенні перерахунку раніш обчисленого розміру пенсії позивача за період з 24.05.2014 року по 02.08.2014 року. Право особи на таку вимогу, такий спосіб захисту порушеного права ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема п. 1 ч. 4 ст. 105 КАС України.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 11 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність прийняття рішення про скасування рішення УПФУ викладеного у формі листа від 07.11.2014 року № 131/Г-02, в частині визначення про відсутність підстав для проведення перерахунку раніш обчисленого розміру пенсії позивача ОСОБА_1, шляхом приведення розміру, виплаченої пенсії у період з 24.05.2014 року по 02.08.2014 року, у відповідність вимогам, встановленим ст.ст. 50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення в тій його частині, якою в задоволені позовних вимог позивача судом відмовлено, оскільки вимоги апеляційної скарги в цій частині апелянтом не обґрунтовані.

Інші доводи апеляційної скарги на висновок колегії суддів не впливають.

Розгляд справи відбувся в порядку письмового провадження відповідно до приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 10 ст. 183-2 КАС України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 11, ст. 41 ч. 1, ст.ст. 160, 167, 183-2, 185, 195, 197, 198, 202 ч. 1 п. 4, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області - задовольнити частково.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 грудня 2014 року - скасувати в частині визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області щодо виплати ОСОБА_1 з 03 серпня 2014 року по 16 серпня 2014 року пенсії в розмірі меншому, ніж це встановлено ст. ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 03 серпня 2014 року по 16 серпня 2014 року, - з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволені цих позовних вимог.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 грудня 2014 року - скасувати в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 07 травня 2014 року по 23 травня 2014 року з прийняттям нового судового рішення про залишення даних позовних вимог ОСОБА_1 без розгляду.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 грудня 2014 року - скасувати в частині визнання неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області щодо виплати ОСОБА_1 з 07.05.2014 року по 16.08.2014 року пенсії в розмірі меншому, ніж це встановлено ст. ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні даних позовних вимог.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області, що викладене у формі листа від 07 листопада 2014 року № 131/Г-02, в частині відмови в проведенні перерахунку раніш обчисленого розміру пенсії ОСОБА_1 шляхом приведення розміру, виплаченої пенсії у період з 24 травня 2014 року по 02 серпня 2014 року, у відповідність вимогам, встановленим ст.ст. 50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В іншій частині постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 грудня 2014 року - залишити без змін.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О. Донець