Справа № 11511/12/2070
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

18 лютого 2015 р. справа №2а-11511/12/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Біленського О.О.

при секретарі судового засідання Рябченко Є.А.

за участю:

представника позивача - Сімакович П.Ю.,

представника відповідача - Іхненко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Приватної фірми «Харьковагрозапчасть» до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватна фірма "Харьковагрозапчасть" (далі - ПФ "Харьковагрозапчасть"), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби (далі - Харківська ОДПІ) про скасування податкових повідомлень-рішень № від 11.04.2012 року, № від 11.04.2012 року та № від 17.05.2012 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.11.2014 року по справі №К/800/28095/13 касаційну скаргу Приватної фірми "Харьковагрозапчасть" було задоволено частково, Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2013 року та постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2013 року у справі №2а-11511/12/2070 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

01.12.2014 року в провадження судді Харківського окружного адміністративного суду надійшла вказана адміністративна справа та 03.12.2014 року була прийнята до розгляду.

Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2015 року було замінено відповідача у справі на належного, а саме - Харківську об'єднану державну податкову інспекцію Харківської області Державної податкової служби на її правонаступника - Харківську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Харківській області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що висновки Харківської ОДПІ, викладені в акті перевірки від 24.02.2012 року №390/234/30588701, стосовно відсутності факту реального здійснення господарських операцій з ТОВ "Промспец-консалтінг", зроблені на підставі помилкового висвітлення фактичних обставин, зокрема необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення щодо реальності господарських операцій. Посилаючись на положення законодавства, позивач вважає, що відповідачем були прийняті незаконні податкові повідомлення-рішення, що є підставою для їх скасування. Також позивач зазначив, що правомірно сформував витрати та податковий кредит з жовтня 2010 року по жовтень 2011 року по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ "Промспец-консалтінг", що підтверджується належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити на підставі викладених у позові фактів.

Представник відповідача у запереченнях на адміністративний позов та у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що фахівцями Харківської ОДПІ була проведена невиїзна документальна позапланова перевірка ПФ "Харьковагрозапчасть", за результатами якої складено акт від 24.02.2012 року №390/234/30588701 про результати виїзної документальної позапланової перевірки ПФ "Харьковагрозапчасть", з питань правильності обчислення та нарахування податку на додану вартість то податку на прибуток за жовтень 2010 року - жовтень 2011 року по операціям з ТОВ « Промспец -консалтинг», в якому зафіксовані порушення: п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України від 28.12.1994 № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» в редакції Закону України від 22.05.1997 № 283/97-ВР із змінами та доповненнями, ст.138, п.п.139.1.9, п. 139.1, ст.. 139 розділу III Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на прибуток на суму 436478,00 грн. та п.п.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст. Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на додану вартість», п.198.3, ст.198 та розділу V Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість до сплати на суму 370338,00 грн.. Документально не підтверджено реальність здійснення ПФ «Харьковагрозапчасть» господарських відносин із ТОВ «Промспец - Консалтинг» та встановлено невідповідність первинних документів нормам діючого законодавства. З огляду на вищезазначене, представник відповідача вважає, що позивачу було правомірно нараховано податкові зобов'язання та застосовано штрафні (фінансові) санкції.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, ПФ «Харьковагрозапчасть» зареєстровано в якості юридичної особи Харківською районною державною адміністрацією Харківської області 21.10.1999 року.

З наявних матеріалів справи вбачається, що ПФ «Харьковагрозапчасть» перебуває на обліку в Харківській ОДПІ та зареєстровано платником податку на додану вартість.

На підставі направлення від 13.02.2012 року №161, згідно із п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, наказу від 13.02.2012 року №170, фахівцями Харківської ОДПІ 13.02.2012 року по 17.02.2012 року була проведена невиїзна документальна позапланова перевірка ПФ "Харьковагрозапчасть" з питань правильності декларування податкового кредиту у звітних деклараціях з податку на додану вартість та податку на прибуток за період з жовтня 2010 року по жовтень 2011 року по операціям з ТОВ «Промспец -консалтінг».

За результатами перевірки складено акт від 24.02.2012 року №390/234/30588701 «Про результати виїзної документальної позапланової перевірки ПФ "Харьковагрозапчасть", з питань правильності обчислення та нарахування податку на додану вартість то податку на прибуток за жовтень 2010 року - жовтень 2011 року по операціям з ТОВ «Промспец -консалтинг», відповідно до якого встановлено наступні порушення: п.5.1, п.п.5.2.1 п. 5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України від 28.12.1994 року №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» в редакції Закону України від 22.05.1997 № 283/97-ВР із змінами та доповненнями, ст.138, п.п.139.1.9, п. 139.1, ст.. 139 розділу III Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на прибуток на суму 436478,00 грн. та п.п.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст. Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на додану вартість», п.198.3, ст.198 та розділу V Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість до сплати на суму 370338,00 грн.

З акту перевірки вбачається, що висновки стосовно порушення ПФ "Харьковагрозапчасть" податкового законодавства зроблені фахівцями Харківської ОДПІ на підставі не визнання реальності вчинення господарської операції між ПФ "Харьковагрозапчасть" та ТОВ «Промспец - консалтинг», як наслідок юридичної дефектності відповідних первинних документів. За змістом пункту 44.1 Податкового кодексу України не дозволяється формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку - учасників відповідної операції.

За наслідками акту перевірки від 24.02.2012 року №390/234/30588701, Харківською ОДПІ були прийняті податкові повідомлення - рішення № від 11.04.2012 року, № від 11.04.2012 року та № від 17.05.2012 року, якими визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, податку на прибуток приватних підприємств та нараховано штрафні (фінансові) санкції.

З наявних матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, між ПФ „Харьковагрозапчасть" та ТОВ „Промспец-консалтінг" було укладено наступні угоди:

- агентський договір №01093 від 01.09.2010 року, згідно якого Виконавець (ТОВ „Промспец-консалтінг") зобов'язується надавати послуги для Замовника (ПФ „Харьковагрозапчасть") щодо пошуку потенційних клієнтів;

- договір про надання послуг №0109 від 01.09.2010 року згідно якого Виконавець (ТОВ „Промспец-консалтінг") зобов'язується надавати ремонтні та технічні послуги для Замовника (ПФ „Харьковагрозапчасть");

- договір купівлі-продажу №011010 від 01.10.2010 року, згідно якого Продавець (ТОВ „Промспец-консалтінг") зобов'язується поставити обладнання, запчастини до техніки, а Покупець (ПФ „Харьковагрозапчасть") зобов'язується своєчасно сплатити товар на умовах договору;

- договір про надання послуг №0301 від 03.01.2011 року, згідно якого Виконавець (ТОВ „Промспец-консалтінг") зобов'язується надавати ремонтні та технічні послуги для Замовника (ПФ „Харьковагрозапчасть");

- договір про надання послуг №0112 від 01.12.2010 року, згідно якого Виконавець (ТОВ „Промспец-консалтінг") зобов'язується проводити усні та письмові консультації по правовим питанням, які виникають у Замовника (ПФ „Харьковагрозапчасть") під час дії договору.

За наслідками укладання вищевказаних договорів ТОВ „Промспец-консалтінг" були виписані на адресу ПФ „Харьковагрозапчасть" видаткові накладні, податкові накладні, рахунки фактури, протоколи узгодження цін, акти прийому-передачі виконаних робіт, копії яких містяться у матеріалах справи.

В матеріалах справи міститься копія договору №606 оренди нежитлового приміщення від 10 травня 2002 року, відповідно до якого ДКП Парк культури та відпочинку "Зустріч" (Орендодавець) надає в оренду ПФ „Харьковагрозапчасть" (Орендар) нежитлове приміщення (будівлю) - загальною площею 57,0 М2, яке знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дівізій, 29. Відповідно до п. 8 цього договору, цей договір діє з 10.05.2002 року по 10.05.2003 року. Автоматичної пролонгації дії договору його умовами не передбачено. Отже, строк дії даного договору закінчився 10.05.2003 року.

Окремо суд зазначає, що п.8.7 вказаного договору передбачено, що договір вважається продовженим на той самий термін тільки при умові письмового погодження цього питання Управлінням комунального майна та приватизації. Надана позивачем копія додаткової угоди від 20.07.2011 року до договору майна №606 від 10.05.2002 року не містить письмового погодження з Управлінням комунального майна та приватизації та не містить положень відносно подовження терміну оренди нежитлового приміщення.

Також, позивачем було надано до суду копію додаткової угоди від 20.07.2011 року до договору майна №3101 від 24.01.2007 року, яка не містить жодних правових підстав на користування ПФ „Харьковагрозапчасть" приміщенням за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дівізій, 29 в період з жовтня 2010 року по жовтень 2011 року. Вказана копія додаткової угоди також передбачає погодження з Управлінням комунального майна та приватизації, однак не містить такого погодження. При цьому матеріали справи не містять копії самого договору №3101 від 24.01.2007 року та на вимогу суду копія вказаного договору надана не була.

З наведеного вбачається, що у період з жовтня 2010 року по жовтень 2011 року у ПФ „Харьковагрозапчасть" були відсутні правові підстави для користування приміщенням за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дівізій, 29 та здійснення господарської діяльності за вказаною адресою. Суд критично ставиться до копій банківських виписок, які містять докази сплати на користь КП «Об'єднання парків культури та відпочинку м.Харкова» з огляду на відсутність правових підстав для здійснення вказаних платежів.

Суд вважає, що наявність в матеріалах справи оборотної відомості по рахунку, яка свідчить про перерахування ПФ „Харьковагрозапчасть" коштів на користь ТОВ „Промспец-консалтінг", не є достатнім доказом реального виконання угод, наявності факту надання послуг та отримання товарів (послуг).

В матеріалах справи містяться товарно-транспортні накладні, пунктом розвантаження товару зазначено адресу: м. Харків, вул. Харківських Дівізій, 29, приміщення за якою на момент поставки товару не було у користуванні чи власності позивача. В договорах про надання послуг № 0109 від 01.09.2010р., №0112 від 01.12.2010р., актах прийому-передачі виконаних робіт місцем надання послуг зазначено адресу: м. Харків, вул. Харківських Дівізій, 29, приміщення за якою на момент надання послуг не було у користуванні чи власності позивача.

Окрім цього, матеріали справи не містять детальних звітів про виконання агентських послуг контрагентом ТОВ „Промспец-консалтінг" за агентським договором №01093 від 01.09.2010 року, оскільки наданий до суду звіт не містить опису виду, характеру та обсягу виконаних агентських послуг їх цінової деталізації, доказів укладання позивачем договорів за результатами агентських послуг, доказів здійснення господарської діяльності за даними договорами. Також, позивачем не надано звітів про надання консультацій по правовим питанням чи інших підтверджень наданих консультацій на виконання умов договору про надання послуг №0112 від 01.12.2010 року.

З акту перевірки вбачається, що позивачем до перевірки не було надано документів, що давали б змогу перевірити які саме юридичні послуги надавалися, та чи пов'язані зазначені послуги з господарською діяльністю підприємства, також підприємством не було надано підтверджуючих документів, що давали б ідентифікувати конкретний зміст наданих юридичних послуг. До суду представником позивача також не було надано жодних доказів, таких як ухвали, рішення або постанови судів, юридичні консультації, тощо, які б свідчили про реальність отримання та надання юридичних послуг

Виходячи з того, що в актах здачі-прийняття робіт не зазначено які юридичні послуги та послуги щодо пошуку потенційних клієнтів було надано, придбані наведені вище послуги безпосередньо не пов'язані з господарською діяльністю та не призвели до отримання прибутку підприємством. Відношення до господарської діяльності наведених послуг не доведено. Окрім цього, в зазначених вище актах відсутні дані щодо виду, часу та місця надання вказаних послуг, що не підтверджує факту їх надання та не дає можливості зробити висновки щодо зв'язку цих витрат з фінансово-господарською діяльністю підприємства

Позивачем не надано до суду доказів знаходження на балансі підприємства як основних засобів автомобілів, ремонтні послуги по яких надавалися ТОВ „Промспец-консалтінг".

Окремо суд зауважує, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2014 року було зобов'язано позивача надати до суду підтвердження факту придбання та подальшого використання товару; підтвердження зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу платника податку, з урахуванням власне причинно-наслідкового зв'язку таких фактів.

Однак, на вказану вимогу суду позивачем не було надано доказів подальшого використання товару, підтвердження зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу платника податку, наслідків у вигляді укладених угод за проведеною ТОВ „Промспец-консалтінг" роботою, доказів фактичного надання юридичних послуг, з огляду на що, суд приходить до висновку про відсутність реального вчинення позивачем господарських операцій за жовтень 2010 року - жовтень 2011 року з контрагентом ТОВ „Промспец-консалтінг".

Суд зазначає, що Згідно з п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

У відповідності до п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, витрати -сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником.

Згідно з положеннями п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування складаються із: витрат операційної діяльності (собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати та витрат банківських установ), інших витрат.

На підставі п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення та зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.

Згідно п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п.п.138.8.1 п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України, до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.

Згідно п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до вимог п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням в сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту; пункт 44.2, для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу; пункт 44.3, платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1. цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складання якої використовуються зазначені документи, а у разі її не подання -з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання.

Пунктом 2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV із змінами та доповненнями, встановлено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Враховуючи наведені норми законодавець поставив в залежність право платника податку включити до складу валових витрат звітного періоду, лише ті витрати, які пов'язані з виробничою діяльністю та підтверджені відповідними документальними доказами. Відсутність однієї із зазначених умов (пов'язаності з виробничою діяльністю та наявність документального підтвердження) не дає платникові податків включати суми витрат до валових витрат бази оподаткування податку на прибуток.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ПФ „Харьковагрозапчасть" неправомірно внесло до складу валових витрат вартість послуг, які не пов'язані безпосередньо з господарською діяльністю ПФ „Харьковагрозапчасть" по взаємовідносинам з ТОВ „Промспец-консалтінг".

Щодо формування податкового кредиту ПФ „Харьковагрозапчасть" по взаємовідносинам з ТОВ „Промспец-консалтінг", суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України №168/97-ВР передбачено, що якщо платник податку придбає послуги, які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням, не включається до складу податкового кредиту

Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України №168/97-ВР, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Згідно з пп. 14.1.181.п 14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу, а відповідно до п.п. 14.1.179 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов'язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.

Відповідно до п.201.10 ст.210 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.201.4. ст.201 ПК України, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань (п.201.7 ст.201 ПК України).

Відповідно до п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 200.1 ст.200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Відповідно до п. 200.3 при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.198.4 ст.198 ПК України якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.99 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів

Таким чином, наявність у покупця (замовника) належно оформлених документів, які відповідно до ПК України необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для формування податкового кредиту по ПДВ, якщо податковий орган доведе, що відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності, як у випадку нездійснення самих операцій (постанова Верховного Суду України від 04.09.07р.).

З аналізу наведених норм права, суд приходить до висновку, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Згідно з ч.1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, Харківською ОДПІ було доведено правомірність визначення суми податкового зобов'язання ПФ "Харьковагрозапчасть" з податку на додану вартість та податку на прибуток, вірно визначено законодавчі підстави застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За викладених обставин, суд прийшов до висновку, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення № від 11.04.2012 року, № від 11.04.2012 року та № від 17.05.2012 року, складені без порушення вимог чинного законодавства, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені законодавством України, з використанням повноважень, з метою, якою це повноваження надано та обґрунтовано, тобто з урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Таким чином, дії відповідача є правомірними, вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 17, 50, 160-163, 167, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Приватної фірми «Харьковагрозапчасть» до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень - відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі виготовлена 23.02.2015 року.

Суддя Біленський О.О.