Справа № 813/6483/13-а
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 р. Справа № 876/12947/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання - Гелецького П. В.;

представників позивача - Гребенюк Т. Г., Попельчук С. О.;

представника відповідача - Чубак Н. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2013 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Миростан» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2013 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Миростан» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № , № від 02 квітня 2013 року, № від 17 червня 2013 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що операції між ТзОВ «Миростан» та ТзОВ ТД «Укргазмаш» у період з 01 червня 2011 року по 31 березня 2012 року носили реальний і товарний характер. Зокрема, позивачем здійснювалися систематичні господарські операції із купівлі у офіційного представника на ринку України газових плит (ТзОВ ТД «Укргазмаш») та проводилася їх подальша реалізація з метою отримання прибутку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2013 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби № від 02 квітня 2013 року, № від 02 квітня 2013 року, № від 17 червня 2013 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Державною податковою інспекцією у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що у ході перевірки позивачем не було надано контролюючому органу актів приймання-передачі продукції, товарно-транспортних накладних з відмітками про передачу та отримання ТМЦ від ТзОВ ТД «Укргазмаш» до ТзОВ «Миростан», даних про перевізника, водія, транспортні засоби сертифікати відповідності на поставлений товар, журнал реєстрації доручень на отримання ТМЦ, договори на завантаження та доставку ТМЦ.

Представники позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечили та просять таку залишити без задоволення.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що у період із 04 березня 2013 року по 06 березня 2013 року відповідачем було проведено позапланову виїзну документальну перевірку з питань дотримання позивачем вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках з ТзОВ ТД «Укргазмаш» за період з червня 2011 року по березень 2012 року, а також документального підтвердження використання у власній господарській діяльності товарів (робіт, послуг) або подальшої реалізації цих товарів (робіт, послуг) від вищезазначеного контрагента, за результатами якої складено акт № 218/22-40/19332986 від 14 березня 2013 року, у якому зафіксовано наступні порушення податкового законодавства, допущені ТзОВ «Миростан» у своїй діяльності п.п.44.1, 44.2 ст.44, п.п.138.1, 138.2 ст.138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 368 971,00 грн.; п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 377662,00 грн.

02 квітня 2013 року відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток (368 971,00 грн.) та штрафними санкціями (19 178,00 грн.), а також податкове повідомлення-рішення № щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість (377 662,00 грн.) та штрафними санкціями (79 665,00 грн.).

Не погоджуючись із рішеннями відповідача позивачем було подано до ДПС у Львівській області скаргу № 2013-11/04/02 від 11 квітня 2013 року. Головним управлінням Міндоходів у Львівській області рішенням про результати розгляду первинної скарги № 2377/10/10-2005/161 від 06 червня 2013 року залишено без змін податкові повідомлення-рішення № , № від 02 квітня 2013 року та збільшено на 14 750,50 грн. штрафну (фінансову) санкцію, у зв'язку із чим було винесено податкове повідомлення-рішення № від 17 червня 2013 року щодо нарахування штрафних санкцій (14 750,50 грн.).

Не погоджуючись із рішеннями відповідача та результатами розгляду первинної скарги позивачем було подано до Міністерства доходів і зборів України скаргу № 2013-14/06/1 від 14 червня 2013 року.

Рішенням про результати розгляду скарги № 2682/6/99-99-10-01-15 від 12 серпня 2013 року скарги позивача були залишені без задоволення.

Встановлено, що 14 січня 2011 року між позивачем та ТзОВ ТД «Укргазмаш» було укладено Договір поставки № 24/01/2, за яким Постачальник (ТзОВ ТД «Укргазмаш») зобов'язувався продавати, а Покупець (ТзОВ «Миростан») купувати газові плити та іншу газову апаратуру і комплектуючі.

Договір поставки укладено із ТзОВ ТД «Укргазмаш» як із офіційним дилером виробника газових плит ПАТ «Грета» по реалізації продукції на території України, якому в період із червня 2011 року по березень 2012 року ПАТ «Грета» реалізувало газових плит і запчастин в кількості 117 706 одиниць на загальну суму 85 962 658,60 грн., що підтверджується листом ПАТ «Грета» № 122 від 10 березня 2013 року та актами звірки взаєморозрахунків між ПАТ «Грета» і ТзОВ ТД «Укргазмаш» станом на 30 листопада 2011 року, 30 вересня 2011 року, 31 жовтня 2011 року, 31 березня 2012 року, 31 січня 2012 року, 31 серпня 2011 року, 29 лютого 2012 року, 31 грудня 2011 року.

На підтвердження виконання Договору поставки № 24/01/2 від 14 січня 2011 року позивачем було подано копії накладних № 69 від 29 березня 2012 року, № 45 від 23 лютого 2012 року, № 15 від 16 січня 2012 року, № 149 від 23 грудня 2011 року, № 63 від 14 листопада 2011 року, № 112 від 27 жовтня 2011 року, № 92 від 24 жовтня 2011 року, № 64 від 17 жовтня 2011 року, № 29 від 14 вересня 2011 року, № 10 від 02 вересня 2011 року, № 34 від 15 серпня 2011 року, № 27 від 11 серпня 2011 року, № 26 від 16 липня 2011 року, № 1 від 01 липня 2011 року, № 25 від 30 червня 2011 року, № 22 від 22 червня 2011 року.

Додатковою угодою № 1 від 01 червня 2011 року до Договору поставки № 24/01/2 від 14 січня 2011 року сторони визначили умови поставки та виклали п.3.1. Договору № 24/01/2 від 14 січня 2011 року у новій редакції, а саме: постачання товару здійснюється на умовах DDP (м. Львів, склад покупця). Відповідно, з червня 2011 року обов'язок по доставці товару покладався на продавця - ТзОВ ТД «Укргазмаш».

Зазначене спростовує дані акта перевірки № 218/22-40/19332986 від 14 березня 2013 року та твердження відповідача про обов'язок саме позивача по доставці товару від постачальника до покупця.

У зв'язку із чим, суд зазначає, що у періоді, який перевірявся, на позивача не покладався обов'язок із здійснення постачання товарів, отож, на нього не може покладатися відповідальність за неналежне оформлення процесу транспортування товару та не складення необхідних супровідних документів.

Судом апеляційної інстанції також взято до уваги те, що постановою від 11 червня 2013 року закрито кримінальне провадження № 0000164 щодо заниження службовими особами ТзОВ «Миростан» в порушення п.п. 44.1, 44.2 ст. 44, п.п. 138.1, 138.2 ст. 138, п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України податку на прибуток на суму 368971,00 грн. та податку на додану вартість на суму 377662,00 грн., оскільки даним кримінальним провадженням не встановлено фактів умисного ухилення службовими особами ТзОВ «Миростан» від сплати податків, що могло б призвести до фактичного ненадходження до бюджету сум податків, зборів (обов'язкових платежів) в значних розмірах.

В ході здійснення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні допитаний як свідок комерційний директор ТзОВ «Миростан» Гребенюк Т. Г. зокрема повідомив, що відповідно до договору № 24/01/2 від 14 січня 2011 року та додатку до договору № 1 від 01 червня 2011 року транспортування відбувалось вантажними машинами та за рахунок та на замовлення ТзОВ ТД «Укргазмаш», у зв'язку з чим на ТзОВ «Миростан» відсутні транспорті документи по перевезенню плит, а передача товарно-матеріальних цінностей відбувалася на складі, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 355.

Посилання відповідача на дані акта Харківської ОДПІ Харківської області ДПС № 1159/220/31215430 від 21 серпня 2012 року про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТзОВ ТД «Укргазмаш» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2011 року по 08 серпня 2012 року суд апеляційної інстанції не приймає до уваги з огляду на те, що дані вищезгаданого акта не доводять тієї обставини, що неможливість документального підтвердження показників податкової звітності (у т.ч. первинних документів) зумовлюється виключно безтоварністю та нереальністю операцій, здійснюваних ТзОВ ТД «Укргазмаш», відтак не доведено, що причиною відсутності первинних документів у ТзОВ ТД «Укргазмаш» є саме відсутність здійснення ним будь-яких господарських операцій із поставки товарів.

Встановлено, що постачальник за Договором поставки № 24/01/2 від 14 січня 2011 року (ТзОВ ТД «Укргазмаш») у періоді, що перевірявся був платником ПДВ, що підтверджується даними акта Харківської ОДПІ Харківської області ДПС № 1159/220/31215430 від 21 серпня 2012 року.

При виконанні Договору постачальником виписувалися податкові накладні, копії яких були надані позивачем (№ 22 від 22 червня 2011 року, № 25 від 30 червня 2011 року, № 1 від 01 липня 2011 року, № 26 від 16 липня 2011 року, № 27 від 11 серпня 2011 року, № 34 від 15 серпня 2011 року, № 10 від 02 вересня 2011 року, № 29 від 14 вересня 2011 року, № 63 від 14 листопада 2011 року, № 64 від 17 жовтня 2011 року, № 92 від 24 листопада 2011 року, № 112 від 27 жовтня 2011 року, № 149 від 23 грудня 2011 року, № 15 від 16 січня 2012 року, № 45 від 23 лютого 2012 року, № 69 від 29 березня 2012 року) на загальну суму 2 265 973,79 грн., у т.ч. ПДВ 377 662,30 грн.

Окрім того, для обґрунтування економічної доцільності здійснення операцій між ТзОВ «Миростан» та ТзОВ ТД «Укргазмаш» позивачем надано докази подальшої реалізації закупленого товару з метою отримання прибутку, зокрема копії угод постачання продукції № 013, № 017, № 020, № 021, № 022, № 023, № 029, № 031, № 032, № 040, № 042, № 045, № 051, № 054, № 057, № 067, № 070, № 072, № 073, № 074, № 077, № 080, № 081, № 082, № 084, № 085, № 087, № 090, № 092, № 097, № 098, № 109, № 111, № 113, № 117, № 128, № 133, № 134, № 140 від 01 березня 2012 року.

Згідно п.14.1.27 ст.14 Податкового кодексу України, витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Статтею 138 Податкового кодексу України визначено склад витрат та порядок їх визнання, зокрема, до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються витрати операційної діяльності, які визначаються згідно з п.п.138.4, 138.6-138.9, 138.10.2-138.10.4, 138.11 ст.138 Податкового кодексу України, інші витрати, визначені згідно з п.п.138.5, 138.10.5, 138.10.6, 138.11, 138.12 ст.138, п.140.1 ст.140 і ст.141 Податкового кодексу України, крім витрат, визначених у п.138.3 ст.138 та у ст.139 Податкового кодексу України.

Витрати операційної діяльності, у відповідності до п.138.1.1 ст.138 Податкового кодексу України, включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розд. ІІ Податкового кодексу України.

Згідно п.139.1.9 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Нормами ст.198 Податкового кодексу України, зокрема, визначено, що право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а)придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б)придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності) тощо.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 ПК України) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2013 року в справі № 813/6483/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. В. Кухтей

Ухвалу складено в повному обсязі 09 лютого 2015 року.