Справа № 825/3970/14
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3970/14 Головуючий у 1-й інстанції: Кашпур О.В. П/825/4110/14 Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фінансової служби у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Спорттехніка» до державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Спорттехніка» (надалі за текстом - «ТОВ «Спорттехніка») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24 жовтня 2014 р., яким позивачеві зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 59 114 грн. та податкового повідомлення-рішення № від 24 жовтня 2014 р., яким товариству зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 14 500 грн. і застосовано штраф у розмірі 3 625 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі державна податкова інспекція у м. Чернігові Головного управління Державної фінансової служби у Чернігівській області, як правонаступник державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області (надалі за текстом - «ДПІ у м. Чернігові»), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 24.09.2014 р. по 30.09.2014 р. посадовцями ДПІ у м. Чернігові проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Спорттехніка» з питань достовірності, повноти декларування в податковій звітності з ПДВ за травень-серпень 2012 р., операцій по взаємовідносинах з ТОВ «Деревообробна група ЛК».

Результати перевірки оформлено актом № 2272/22/31597759 від 07.10.2014 р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст.ст. 198, 200 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») внаслідок чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на 59 114 грн., а також зменшено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на 14 500 грн.

Такий висновок органу доходів та зборів вмотивовано наступним.

У період з травня 2012 р. по серпень 2012 р. ТОВ «Спорттех» сформувало податковий кредит на підставі податкових накладних виданих ТОВ «Деревообробна група ЛК».

Разом з тим, за результатами автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів встановлено, що між сумами податкового кредиту ТОВ «Спорттехніка» та сумами податкового зобов'язання ТОВ «Деревообробна група ЛК» існують розбіжності на загальну суму 59 114 грн., у тому числі за травень 2012 р. на 14 500 грн., за червень 2012 р. на 17 833 грн., за липень 2012 р. на 19 364 грн., за серпень 2012 р. на 7 417 грн.

Зазначені розбіжності виникли у зв'язку коригуванням відповідних показників на підставі акту ДПІ у Дніпровському районі м. Києва № 1918/26-53-22-04-21/38012929 від 02.12.2013 р. «Про результати виїзної документальної позапланової перевірки ТОВ «Деревообробна група ЛК» з питань достовірності, повноти і своєчасності сплати податку на додану вартість по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «Стандарт Агро-Буд», ТОВ «К.А.М. ЛТД Юніон», ТОВ «Десна Консалтинг», ТОВ «Цезій» за травень, червень, липень 2012 р.».

За висновками згаданого акту ТОВ «Деревообробна група ЛК» завищено податковий кредит у зв'язку з включенням до його складу сум, не підтверджених податковими накладними.

На думку контролюючого органу наведене свідчить і про завищення податкового кредиту позивачем.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ДПІ у м. Чернігові прийнято податкове повідомлення-рішення № від 24 жовтня 2014 р., яким ТОВ «Спорттехніка» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 59 114 грн. та податкове повідомлення-рішення № від 24 жовтня 2014 р., яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 14 500 грн. і застосовано штраф у розмірі 3 625 грн.

Правовідносини, що виникають у зв'язку з формуванням платником податку на додану вартість податкового кредиту врегульовано статтею 198 ПК України.

Так, підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За приписами пункту 200.3 статті 200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

За змістом наведених правових податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

У розгляді цієї справи суд першої інстанції за наслідками дослідження первинних документів дійшов висновку про дотримання позивачем спеціальних вимог при визначенні об'єкта оподаткування податком на додану вартість та про правомірність формування ним різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту.

Судова колегія знаходить наведений висновок окружного адміністративного суду обґрунтованим та таким, що підтверджується зібраними у справі доказами.

Так, на підтвердження товарності укладених угод, позивачем було надано копії: видаткових накладних № ЛК-010/31 від 20.07.2012 р., № ЛК-0010/24 від 08.07.2012 р., № ЛК-0010/17 від 27.06.2012 р., № ЛК-0010/14 від 21.06.2012 р., № ЛК-00010/17 від 13.06.2012 р., № ЛК-010/39 від 01.08.2012 р., № ЛК-010/61 від 22.08.2012 р., № ЛК-0000009 від 23.05.2012 р. на придбання брусу клеєного струганого; податкових накладних № 3 від 01.08.2012 р., № 8 від 08.08.2012 р., № 16 від 22.08.2012 р., № 25 від 30.07.2012 р., № 3 від 03.07.2012 р., № 7 від 09.07.2012 р., № 10 від 12.07.2012 р., № 19 від 19.07.2012 р., № 20 від 23.07.2012 р., № 12 від 22.06.2012 р., № 3 від 06.06.2012 р., № 7 від 14.06.2012 р., № 16 від 11.05.2012 р., № 18 від 23.05.2012 р.; банківських виписок; а також калькуляцій, рахунків-фактур, вантажних митних декларацій, подорожніх листів про використання придбаного товару у власній господарській діяльності товариства, які свідчать, що зобов'язання між позивачем та його контрагентом виконувались сторонами у повному обсязі.

Таким чином, на момент проведення перевірки у ТОВ «Спорттехніка» були наявні всі необхідні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для віднесення до податкового кредиту сум, сплачених позивачем контрагентові, а аналіз наданих позивачем податкових накладних, інших первинних документів свідчить про дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум валових витрат та податкового кредиту по операціям з ТОВ «Деревообробна група ЛК».

Суд першої інстанції вірно не взяв до уваги посилання відповідача на наявність розбіжностей між податковим кредитом позивача та податковими зобов'язаннями його контрагента.

Той факт, що на підставі акту ДПІ у Дніпровському районі м. Києва № 1918/26-53-22-04-21/38012929 від 02.12.2013 р. органом доходів та зборів контрагенту позивача були зменшені податкові зобов'язання не свідчить про безтоварний характер спірних операцій з поставки ТОВ «Спорттехніка» товару.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету або подання податкової звітності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку контрагентом чи неподання ним звітності (у тому числі внаслідок ухилення) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування валових витрат та податкового кредиту.

Водночас, у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фінансової служби у Чернігівській області залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Т.М.Грищенко

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 24 лютого 2015 р.

.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.