Справа № 814/2922/14
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

10 лютого 2015 року Справа № 814/2922/14

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Желєзного І.В. секретар судового засідання Зощак В.В. розглянувши адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1

доДержавної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Миколаївській області, вул. Космонавтів, 61,Миколаїв,54056

треті особиОСОБА_2, АДРЕСА_2 ОСОБА_3, АДРЕСА_3
провизнання протиправними дій щодо реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, визнання недійсною та скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області по реєстрації декларації про готовність об'єкта «Реконструкція торгово-офісних приміщень по АДРЕСА_4» до експлуатації від 14.03.2014 року №МК71 (надалі по тексту також - Декларація), яку визнати недійсною та скасувати.

В подальшому відповідача - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області замінено правонаступником Державною архітектурно-будівельною інспекцією України в особі Управління Державної архітектурно-будівельною інспекцією України у Миколаївській області (далі по тексту - відповідач, Інспекція).

В обґрунтування вимог позивач вказав, що відповідачем не проведено перевірку відомостей зазначених в Декларації, а при її реєстрації не взято до уваги, що земельна ділянка, на якій знаходяться задекларовані ОСОБА_2 приміщення, передана в оренду ОСОБА_2 Миколаївською міською радою неправомірно, а конфігурація та розмір зайнятої земельної ділянки під добудовою не погоджувались з іншими співвласниками будівлі. До того ж, Декларація містить неправдиві відомості щодо строків виконання, об'єму, виду задекларованих робіт. Між позивачем та третьою особою ОСОБА_2 існує спір про право щодо майна, яке задеклароване як реконструкція згідно оспорюваної Декларації, та спір щодо правомірності користування земельною ділянкою, на які це майно розміщено.

Відповідач позов не визнав, вказавши, що перевірка відомостей зазначених в Декларації не є обов'язковою, а відповідальність за достовірність зазначених в ній відомостей несе забудовник.

Третя особа - ОСОБА_2 просила відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що є власником нерухомого майна (торгово-офісних приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4, загальною площею 246,3 кв.м.), право на яке отримане, в тому числі на підставі зареєстрованої Декларації, що складена у відповідності до приписів чинного законодавства. На вказане майно претендує позивач.

Від третьої особи ОСОБА_3 надійшла заява про підтримання позову.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд встановив наступне.

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 7113380 від 26.04.2005 року нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_5 знаходились у спільній частковій власності: 373/2000 у ОСОБА_4 та ОСОБА_5, 57/1000 у ОСОБА_2, 207/1000 у ОСОБА_1, 111/1000 у спільного українсько-венесуельського підприємства «Фокус», 78/1000 у ТОВ «Нівен», 174/1000 у ТОВ «Промтех».

Рішенням виконавчого Миколаївської міської ради від 28.10.2005 року №1936 нежитловим приміщенням по АДРЕСА_5, які належать ОСОБА_2 (57/1000 частина), присвоєно адресу: АДРЕСА_4.

13.12.2006 року на підставі договору оренди землі Миколаївська міська рада передала ПП ОСОБА_2 в оренду зі співвласниками будівель (як зазначено в тексті угоди) земельну ділянку загальною площею 3114кв.м. у межах прибудинкової території житлових будинків з приміщеннями комерційного призначення, для обслуговування адміністративних приміщень по АДРЕСА_4, строком до 10 років.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.10.2010 року №1370 207/1000 частині нежитлових приміщень магазину по АДРЕСА_5 які належать ОСОБА_1, присвоєно нову адресу: АДРЕСА_6. 14.12.2010 року позивач отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно нежитлових приміщень магазину загальною площею 282,9кв.м. на першому поверсі будівлі.

29.12.2010 року позивачем укладено договір дарування з гр.ОСОБА_3, за яким позивач подарував останній 49/100 часток нежитлових приміщень площею 138,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6.

В подальшому ОСОБА_2 здійснила «реконструкцію з прибудовою» торгово-офісних приміщень за адресою: м.Миколаїв, АДРЕСА_4.

В 2013 році Інспекцією зареєстровано декларацію про готовність об'єкта «Реконструкція з прибудовою торгово-офісних приміщень по АДРЕСА_4» до експлуатації №МК84 від 10.04.2013 року, на підставі якої рішенням виконкому Миколаївської міської ради № 426 від 26.04.2013 року внесено зміни в рішення №1936 від 28.10.2005 року та надано торгово-офісним приміщенням з прибудовою адресу: АДРЕСА_4.

10.02.2014 року від ОСОБА_2 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області надійшла декларація про початок будівельних робіт об'єкту «Реконструкція торгово-офісних приміщень по АДРЕСА_4» (Декларація).

07.03.2014 року від ОСОБА_2 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області надійшла декларація про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція торгово-офісних приміщень по АДРЕСА_4» (Декларація).

14.03.2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області зареєстровано декларацію №МК71 про готовність до експлуатації об'єкта «Реконструкція торгово-офісних приміщень» по АДРЕСА_4» (Декларація), відповідно до якої загальна площа будівлі після реконструкції складає 246,3кв.м. (внаслідок реконструкція площа приміщень збільшилась на 32,4кв.м.).

24.03.2014 року ОСОБА_2 на підставі зареєстрованої Декларації отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно торгово-офісних приміщень загальною площею 246,3кв.м. по АДРЕСА_4.

Між позивачем, щодо якого відповідачем безпосередньо не здійснювалось будь-яких управлінських дій, та третьою особою ОСОБА_2 існує спір про право щодо майна, яке задеклароване як реконструкція згідно оспорюваної Декларації, та спір щодо правомірності користування земельною ділянкою, на якій це майно розміщено.

Відповідно до п. 1, 4, 10, 11, 12 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об'єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката. Замовник зобов'язаний протягом семи календарних днів з дня прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта письмово поінформувати про це місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням об'єкта будівництва. Замовник зобов'язаний передати закінчений будівництвом та підключений до інженерних мереж житловий будинок, що споруджувався із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, об'єднанню співвласників або власнику, або експлуатуючій організації протягом ста двадцяти календарних днів з дня його прийняття в експлуатацію

Процедура прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року (далі - Порядок), згідно п. 20, 21 якого інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію.

У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Відповідно до ст.9 ЗУ «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

При цьому на замовника (забудовника) під час створення об'єкта архітектури покладаються обов'язки, передбачені ст.27 ЗУ «Про архітектурну діяльність», в тому числі щодо введення будівництва об'єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовування будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам, не порушувати під час організації і виконання будівельних робіт законні права та інтереси користувачів прилеглих земельних ділянок, власників розташованих на них будинків і споруд.

Відповідно до вимог ст.5 ЗУ «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів.

Документами, що надають замовнику право на виконання будівельних робіт є подане повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності, дозвіл на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності, який видається замовнику відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, відповідно до статей 34-37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ №466 від 13.04.2011 року.

Документами, що надають право на експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є відповідна декларація подана в порядку ст.39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року (далі - Порядок №461)

Відповідно до пп. 20,21 Порядку №461 Інспекція перевіряє повноту даних, зазначених в декларації та може відмовити в реєстрації декларації у випадку коли вона подана чи оформлена з порушенням установлених вимог (тобто, не зазначена інформація, що потрібна для заповнення декларації - назва об'єкта, адреса розміщення, категорія складності, або декларація не підписана замовником будівництва тощо).

Приписами п.29 Порядку №461 визначено, що недостовірні дані - це встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації, наведені у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Однією з підстав проведення позапланової перевірки є необхідність перевірки достовірності даних наведених в декларації протягом трьох місяців з дня подання зазначеного документа відповідно до абз.4 п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою КМУ №553 від 23.05.2011 року.

Реєстрація декларації може бути скасована у випадках: виявлення Інспекцією наведення недостовірних даних у декларації, які є підставою вважати даний об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорту; за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

Крім того, законодавством визначено порядок та спосіб прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва, що збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт. Так, відповідно до п.9 прикінцевих положень ЗУ орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; збудовані до 12 березня 2011 року: громадські будинки I і II категорій складності; будівлі і споруди сільськогосподарського призначення I і II категорій складності.

Порядок прийняття в експлуатацію таких об'єктів і проведення технічного обстеження визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. При цьому технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті. До власників (користувачів) земельних ділянок, які відповідно до цього пункту подали документи про прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт об'єктів будівництва, штрафні санкції за виконання будівельних робіт без отримання документів, що дають право на їх виконання, та за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, не застосовуються.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на слушність доводів позивача про невідповідність відомостей, що містяться в Декларації фактичним обставинам.

Так, в судовому засіданні як позивач так і третя особа ОСОБА_2 пояснили, що добудова приміщення на 32,4кв.м. (далі по тексту також - добудова), яка зазначена в Декларації як реконструкція, фактично здійснена ще в 2006-2008 роках без відповідного оформлення добудови. З приводу добудови між позивачем та третьою особою ОСОБА_2 існує спір про право на вказане майно, проте ні позивач, ні третя особа ОСОБА_2 до суду не надали докази про здійснення саме ними добудови приміщень в 2006-2008 роках. При цьому ОСОБА_2 в суді пояснила, що в 2014 році фактично здійснено тільки побілку стін та оздоблювальні роботи по фасаду. В той же час, в Декларації зазначено що в період з 11.02.2014 року по 13.02.2014 року (п.11) виконано: будівельно-монтажні роботи внаслідок чого збільшено площу приміщень на 32,4кв.м., опоряджувальні роботи, електротехнічні роботи, а також монтаж опалення та сантехніки (п.6), що не відповідає фактичним обставинам.

Суд також погоджується з доводами позивача про те, що при зазначені в Декларації про виконання значного об'єму робіт за два дні, у відповідача в даному випадку були підстави для висновку про необхідність проведення позапланової перевірки для з'ясування відповідності (достовірності) відомостей, зазначених в Декларації, фактичним обставинам.

Проте, незважаючи на встановлену недостовірність відомостей, зазначених в Декларації, у суду відсутні підстави для задоволення позову, оскільки з моменту реєстрації за ОСОБА_2 (на підставі зареєстрованої Декларації) права власності на спірне приміщення процедура реєстрації Декларації вичерпала свою дію, а вирішення спору щодо законності реєстрації Декларації повинно вирішуватись разом вимогами щодо законності свідоцтва про право власності на спірне приміщення з залученням в якості відповідача власника такого приміщення (ОСОБА_2)( в іншому випадку це б порушувало права номінального власника), що виключає вирішення спору в порядку адміністративного судочинства, оскільки після реєстрації права власності на нерухоме майно та отримання на майно правовстановлюючого документу виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені у статтях Цивільного кодексу України.

Вмотивованими суд також вважає аргументи позивача про безпідставність посилання відповідачки на згоду ОСОБА_1, яку ним було надано 15.03.2006 року, на проведення реконструкції приміщення по АДРЕСА_5, оскільки вказана згода надана ще до укладення ОСОБА_2 спірного договору оренди земельної ділянки та не стосувалась проведеної ОСОБА_2 добудови (реконструкції), що зазначена в Декларації.

Фактично між позивачем, щодо якого відповідачем-суб'єктом владних повноважень не здійснювалось будь-яких управлінських дій, та ОСОБА_2 існує спір про право щодо одного і того ж об'єкта цивільних прав, вирішення якого неможливо в адміністративному судочинстві, оскільки відповідно до ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних правовідносин. А скасування державної реєстрації Декларації в даному випадку з підстав її неправомірності можливо після встановлення вказаних обставин рішенням суду в порядку цивільного судочинства з метою недопущення порушення прав номінального власника майна (ОСОБА_2), зокрема щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності на майно, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки з підстав незаконності Декларації та ін..

Таким чином, оскільки відповідачем не здійснювалось будь-яких управлінських дій безпосередньо щодо позивача, спір в даному випадку (в зв'язку з реєстрацією за ОСОБА_2 права власності на спірне майно), який за своєю природою носить приватноправових характер, повинен вирішуватись в порядку цивільного судочинства (визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та ін..), а висновок про неправомірність Декларації (в разі встановлення такого факту) має міститися не в резолютивній, а в мотивувальній частині рішення.

Отже, обраний позивачем (відносно якого безпосередньо не здійснювалось будь-яких управлінських дій відповідачем) засіб захисту прав не відповідає суті правовідношення, що є підставою для відмови в задоволенні позову. При цьому відмова в позові з мотивів невідповідного обрання позивачем способу захисту не позбавляє позивача та третіх осіб можливості захистити свої права в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 159-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя І. В. Желєзний