Справа № 2а-1670/11097/11
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2015 року м. ПолтаваСправа №2а-1670/11097/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кльопової І.Г.

та представників сторін:

від позивача - Черненко Л.В., Данілов І.В.,

від відповідача - Куришко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Крокус" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Крокус" (надалі - ПП "ПП "Крокус", позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними дій щодо коригування податкових зобов`язань з податку на додану вартість за травень, червень, листопад 2010 року та податкового кредиту з податку на додану вартість за травень, листопад 2010 року в розмірі 121 168 грн, зазначеного в акті від 12 грудня 2011 року №9136/23-1/30732448, без винесення податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на неправомірність дій ДПІ у м. Полтаві стосовно коригування податкових зобов`язань з податку на додану вартість по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Р-Стіл", Товариством з обмеженою відповідальністю "Благовест", Приватним підприємством "КВВМПУ", а саме: визначення завищення податкових зобов`язань з податку на додану вартість за відповідний період по таким контрагентам в сумі 121168 грн, а також коригування в акті від 12.12.2011 №9136/23-1/30732448 податкового кредиту з податку на додану вартість з вартості придбаного товару у суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 (надалі - СПД ФО ОСОБА_4.) в розмірі 121 168 грн.

Зазначав, що правомірність формування позивачем податкових зобов`язань та податкового кредиту підтверджено податковими накладними та іншою первинною документацією, складеною відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", натомість будь-які зміни до електронних баз даних можуть бути внесені податковою інспекцією лише на підставі самостійно складеної та поданої платником податків до контролюючого органу за місцем реєстрації податкової звітності або на підставі сформованого останнім за результатами документальної перевірки та узгодженого у встановленому законом порядку податкового повідомлення-рішення. Оскільки у спірних відносинах ДПІ у м. Полтаві жодних рішень про збільшення (зменшення) грошових зобов'язань позивача зі сплати податків не приймалось, здійснені відповідачем, на підставі акту документальної перевірки, коригування показників податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ не відповідають обсягу повноважень контролюючого органу.

Відповідач позов не визнав. У письмових запереченнях та додаткових поясненнях посилався на те, що дії щодо проведення документальної перевірки, оформлення та відображення її результатів в інформаційних системах для службового користування є лише реалізацією контролюючим органом визначених Податковим кодексом України повноважень стосовно отримання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій. Такі дії, на переконання відповідача, не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують обов'язкових юридичних наслідків.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у письмових запереченнях та додаткових поясненнях ДПІ у м. Полтаві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що позивач - Приватне підприємство "Крокус" зареєстроване виконавчим комітетом Полтавської міської ради 26.01.2000 року, свідоцтво про державну реєстрацію серії А00 № 790332 /т.1,а.с. 10/, має статус платника ПДВ згідно свідоцтва №100154431 від 14.12.2008 року /т.1, а.с. 224/.

12.12.2011 старшим державним податковим ревізором - інспектором відділу податкового контролю та аналітичної роботи управління податкового контролю юридичних осіб ДПІ у м. Полтаві Радченко В.В. проведено позапланову невиїзну перевірку ПП "Крокус" () з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з СПД ФО ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за травень - червень, листопад 2010 року.

За результатами перевірки складено акт від 12.12.2011 №9136/23-1/30732448, в якому відображено порушення позивачем, зокрема, пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7, в частині завищення податкових зобов`язань в сумі 121 168 грн, в тому числі: за травень 2010 року - 20 000 грн, червень 2010 року - 41500 грн, листопад 2010 року - 59668 грн, а також завищення податкового кредиту з ПДВ за травень 2010 року та листопад 2010 року в розмірі 121 168 грн по взаємовідносинах з СПД ФО ОСОБА_4 /т.1,а.с. 12-28/

У акті перевірки констатовано, що обсяги задекларованих податкових зобов'язань та податкового кредиту не є дійсними та підлягають коригуванню показники податкових декларацій з податку на додану вартість /т.1, а.с. 25/.

Наведені доводи контролюючий орган мотивував посиланнями на те, що у СПД ФО ОСОБА_4 відсутні об'єкти, які підпадають під визначення ст.3, 4, 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (чинного на момент проведення спірних господарських операцій), обсяги задекларованих зобов'язань та податкового кредиту СПД ФО ОСОБА_4 не є дійсними та підлягають коригуванню показники податкових декларацій з ПДВ за операціями, що проведені на підставі нікчемних правочинів з даним контрагентом.

Водночас, на підставі зазначених вище висновків, контролюючим органом, керуючись пп.2.21 п.2 Наказу ДПА України від 18.04.2008 №266 «Про організацію взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України та пп. .3.2.2 п.3 Наказу ДПА України від 11 вересня 2008 року N 584 "Про затвердження зразків форм актів перевірок та Методичних рекомендацій щодо їх оформлення" були опрацьовані відхилення між сумами податкових зобов'язань та податкового кредиту по ПДВ підприємства ПП "Крокус" та його контрагентів. Результати опрацьованих відхилень були введені до автоматизованої системи "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України".

Не погоджуючись з проведеними контролюючим органом коригуваннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

При скасуванні рішень суду першої та апеляційної інстанцій, якими задоволено адміністративний позов ПП "Крокус" про визнання протиправними дій контролюючого органу щодо коригування показників ПДВ, Вищий адміністративний суд України виходив з наступного. Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій не досліджено питання про внесення відповідної інформації до автоматизованої системи "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" про результати перевірки ПП "Крокус", оформленої актом від 12.12.2011 №9136/23-1/30732448, та доказів, які б це підтверджували. Окрім того, при розгляді даного спору щодо визнання протиправними дій відповідача, які були здійснені під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Крокус", за результатами якої складено акт від 12.12.2011 №9136/23-1/30732448, судами має бути встановлено, чи є оскаржувані дії відповідача такими, що породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків і безпосередньо впливають на його права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

В силу приписів п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності).

Відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Згідно п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України, у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки).

За змістом п.6 розділу 4 Порядку за результатами розгляду заперечень складається висновок довільної форми, у якому зазначаються наведені в акті (довідці) перевірки висновки, факти та дані, відносно яких надано заперечення платником податків, короткий зміст заперечень, наводиться обґрунтування позиції органу державної податкової служби стосовно кожного питання, порушеного в запереченнях, та підводиться підсумок щодо обґрунтованості заперечень.

Зазначений висновок є складовою частиною (додатком) матеріалів перевірки, залишається в органі державної податкової служби та враховується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби при їх розгляді і прийнятті податкового повідомлення-рішення.

Фактично в акті перевірки викладається суб'єктивна думка перевіряючого, його оціночні судження щодо наявності з боку платника порушень податкового та іншого законодавства.

Висновки, викладені у зазначеному акті, є відображенням дій податкових інспекторів, не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

У пункті 61.1 статті 61 цього Кодексу визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 Податкового кодексу України).

Відповідно до статті 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 цього Кодексу для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності державної податкової служби використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

У пункті 74.1 статті 74 Податкового кодексу України зазначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби.

Отже, внесення до автоматизованої системи "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" податкової інформації, отриманої внаслідок проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань.

До того ж, обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

У цьому випадку безпосереднє викладення відповідачем суб'єктивного оціночного судження щодо наявності з боку ПП "Крокус" порушень податкового та іншого законодавства є правом податкового органу, внаслідок чого відсутні порушені права позивача, які підлягають захисту в судовому порядку. Права позивача можуть бути порушені відповідачем внаслідок прийняття за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень, які можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

Виходячи із системного тлумачення статей 71, 72, 74 Податкового кодексу України, суд зазначає, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України (постанова від 09.12.2014 у справі №21-511а14).

Згідно з ч.1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, дії відповідача щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП "Крокус", є лише службовою діяльністю працівників ДПІ у м. Полтаві з виконання обов'язків зі збирання доказової інформації про наявність чи відсутність документального підтвердження господарських операцій.

Зазначені дії самі по собі не створюють для суб'єкта господарювання жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для позивача обов'язкових юридичних наслідків.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки права позивача оскаржуваними діями відповідача не порушуються, то позовні вимоги є безпідставними.

Згідно частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, а відтак, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову ПП "Крокус".

Зважаючи на приписи статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати, понесені позивачем, стягненню на користь останнього не підлягають.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163, 2442 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "Крокус" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання дій протиправними відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2015 року.

Суддя О.О. Кукоба