Справа № 591/8961/14-а
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 р.Справа № 591/8961/14-а

Головуючий 1 інстанції: Грищенко О.В.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Філатов Ю.М., Суддя Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 17.12.2014р. по справі № 591/8961/14-а

за позовом Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції

до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області

про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції, звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову від 17.11.14 р. про накладення на Реєстраційну службу Сумського міського управління юстиції Сумської області штрафу у розмірі 680,0 грн., винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області у виконавчому провадженні № 45271646.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 17.12.14 р. по справі № 591/8961/14-а позов був задоволений: скасована постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області Кутняк І.В. ВП № 452371646 від 17.11.14 р. про накладання штрафу в сумі 680,0 грн. на Реєстраційну службу Сумського міського управління юстиції.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 17.12.14 р. по справі № 591/8961/14-а та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач письмові заперечення на апеляційну скаргу не подав.

Колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/9532/13-ц позивач був зобов'язаний внести до Державного реєстру іпотек відомості про виключення запису з реєстру щодо обтяження нерухомого майна за адресою: м. Суми, вул. Прокофєва, 25-А кв. 63, внесеного згідно іпотечного договору за реєстровим номером 7586, та внести до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна відомості про виключення запису з реєстру щодо накладення заборони відчуження зазначеного нерухомого майна.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області 31.10.14 р. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого Зарічним районним судом у цій справі, яку Реєстраційна служба отримала 06.11.14 р. (а.с. 11, 12), а 17.11.14 р. державним виконавцем винесена постанова про накладення на Реєстраційну службу СМУЮ штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин в розмірі 680,0 грн., яка була отримана позивачем 20.11.14 р. (а.с. 8, 9).

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до Сумського окружного адміністративного суду, але ухвалою судді від 26.11.14 р. у відкритті провадження було відмовлено, оскільки цей позов підсудний Зарічному районному суду м. Суми

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що виконання судового рішення у встановлений строк виявилось неможливим, оскільки чинним законодавством встановлений певний порядок внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що для виконання рішення суду уповноваженій особі необхідно подати до реєстраційної служби заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяження.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття постанови про накладення штрафу на позивача слугував висновок державного виконавця про те, що боржником не було виконане рішення суду у встановлений державним виконавцем для самостійного виконання строк.

Відповідно ст. 124 Конституції України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Законом України «Про виконавче провадження» встановлені гарантії дотримання прав учасників виконавчого провадження, а на державного виконавця покладено обов'язок неупереджено, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії. Водночас, зазначеним Законом передбачені заходи реагування державного виконавця на ухилення боржника від виконання його законних вимог. Зокрема, державному виконавцю надано право застосовувати до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, та призначити новий строк для виконання.

В ст. вказаного Закону передбачений обов'язок державного виконавця здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 25 цього Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції, Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області 31.10.14 р. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого Зарічним районним судом. Вказана постанова була отримана позивачем по справі та у ній був встановлений строк для добровільного виконання рішення суду.

Відповідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Отже, після спливу строку, встановленого для добровільного виконання рішення суду державний виконавець невідкладно розпочинає вчиняти дії щодо примусового виконання.

Розділом VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.13 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 489/20802, визначены загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Зокрема, згідно п. 8.1 даної Інструкції виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється за умов, визначених в ст. 75 Закону.

В ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначены загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Так, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно ст. 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Із наведених приписів вбачається, що обов'язковою умовою застосування передбаченого статтею штрафу є відсутність поважних причин невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії. Таким чином, при застосуванні штрафу на підставі ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен перевірити наявність або відсутність поважних причин невиконання судового рішення.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається того, що перед винесенням постанови про накладення штрафу, державний виконавець перевіряв наявність або відсутність поважних причин невиконання судового рішення.

В свою чергу, при зверненні до суду першої інстанції позивач по справі вказав на те, що підставою для державної реєстрації обтяжень є, зокрема, рішення суду.

Згідно ч. 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Для виконання рішення суду уповноважена особа до реєстраційної служби подає заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяження у паперовій формі разом з оригіналами документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчених в установленому порядку. Відповідно ч. 14 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» форма і вимоги до заповнення заяв та запитів, що подаються до органу державної реєстрації прав, а також форма і вимоги до оформлення рішень, що приймаються у зв'язку з проведенням державної реєстрації прав, взяттям на облік безхазяйного нерухомого майна та наданням інформації з Державного реєстру прав, установлюються відповідно до законодавства

В ч. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи не міститься доказів того, що позивач відмовляється виконувати рішення суду. Разом з тим, виконання такого рішення на момент звернення позивача до суду першої інстанції було неможливим у зв'язку з неподанням заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Таким чином, позивач позбавлений можливості виконати рішення суду всупереч процедурі, визначеній Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При винесенні постанови про накладення штрафу державним виконавцем не було враховано вищенаведених обставин, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для її скасування.

Також колегія суддів зазначає, що безпідставними є доводи апелянта про пропущення позивачем десятиденного строку звернення до суду із вимогою про скасування постанови про накладення штрафу, оскільки вказана постанова винесена 17.11.14р. та отримана позивачем 20.11.14 р., а до суду першої інстанції позивач звернувся 27.11.14 р.. тобто в межах строку, передбаченого вимогами чинного законодавства.

Наведені вище обставини стали підставою для висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Зважаючи на те, що постанова Зарічного районного суду м. Суми від 17.12.14 р. по справі № 591/8961/14-а прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 17.12.14 р. по справі № 591/8961/14-а - залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 17.12.14 р. по справі № 591/8961/14-а за позовом Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Бенедик А.П.