Справа № 334/12014/14-а
Суддя: Турбіна Т. Ф.
Дата ухвалення: 2015-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 30.01.2015
Провадження № 2-а/334/31/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області щодо винесення постанови про повернення стягувачу виконавчого листа №2а-9360/11, виданого 03.07.2014р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя, та скасувати дану постанову.

Позов обґрунтовує тим, що відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус "дитина війни". Ленінським районним судом м. Запоріжжя винесено рішення у справі №2а-9360/11, яке набрало законної сили, і згідно якого зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити йому підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. 03.07.2014р. йому було видано виконавчий лист №2а-9360/11. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Запорізькій області від 28.07.2014р. було відкрито виконавче провадження ВП №44168654 про примусове виконання вказаного виконавчого листа. Постановою державного виконавця від 19.11.2014р. виконавчий лист повернутий стягувачу, позивач його отримав 08.12.2014р.

Позивач вважає, що ця постанова є протиправною і підлягає скасуванню, оскільки висновок державного виконавця про неможливість виконання вказаного виконавчого листа в рамках виконавчого провадження не ґрунтується на вимогах закону, зокрема, ст.ст. 17, 47 Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", у зв'язку з чим просить задовольнити вимоги його позову.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві, норми діючого законодавства та просив позов задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, зокрема, відповідно до положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", яким передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів здійснюється Державною казначейською службою України, з урахуванням особливостей, передбачених постановою КМУ №45 від 30.01.2013р., яка визначає механізм виконання таких рішень.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частинами 1, 2 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, посадових осіб, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст.2 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Як встановлено положеннями ч.2 ст.1 Закону України "Про державну виконавчу службу" завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Система органів державної виконавчої служби визначена у статті 3 цього Закону.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачений обов'язок державного виконавця здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі -виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.05.2011р., яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2013р., задоволено позов ОСОБА_1 і зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити йому підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Запорізькій області щодо примусового виконання вказаного судового рішення на підставі виконавчого листа №2а-9360/11, виданого 03.07.2014р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя.

На підставі ст. 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" постановою від 28.07.2014р. було відкрито виконавче провадження №44168654.

Листом від 21.08.2014р. №1738 боржник повідомив про неможливість виконання рішення суду у повному обсязі у зв'язку з відсутністю відповідних асигнувань, в частині здійснення нарахування за рішенням суду складає 1493,09 грн., але зазначені грошові кошти не виплачені.

Розмір виплат, що нараховуються згідно вказаної статті Закону України "Про соціальний захист дітей війни" визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 р. № 745.

Прикінцевими положеннями Закону України "Про державний бюджет на 2014 рік" встановлено, що у 2014 році норми статей 5, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Державний виконавець звернувся до суду з поданням про зміну способу і порядку виконання судового рішення, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2014 в задоволенні подання державного виконавця про зміну способу та порядку виконання вищевказаного судового рішення відмовлено.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Запорізькій області від 19.11.2014р. виконавчий лист повернутий стягувачу.

Постанова про повернення виконавчого документа прийнята державним виконавцем з посиланням на п. 9 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з тим, що відповідно до вимог Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", Постанови КМУ від 03.09.2014 №440 "Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою", виключається можливість виконання виконавчого документа в рамках виконавчого провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Частиною 4 наведеної правової норми встановлено, що про повернення стягувачу виконавчого документа державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачені особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу.

З метою реалізації пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" Кабінет Міністрів України постановою від 3 вересня 2014 р. № 440 затвердив Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Відповідно до п.3 цього Порядку, рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Згідно з п. 11 цього Положення, якщо рішення виконано боржником або в інший спосіб в повному обсязі, таке рішення підлягає поверненню заявнику протягом семи робочих днів з дня одержання відповідного документального підтвердження, про що вноситься запис до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою.

Згідно з п. 12 цього Порядку, у разі отримання документального підтвердження про часткове виконання рішення відповідальна особа ( згідно п. 2 - відповідальна особа (особи) - посадова особа органу державної виконавчої служби, на яку покладені обов'язки з ведення обліку рішень, виконання яких гарантується державою, інвентаризації заборгованості за цими рішеннями та їх передачі до органу Казначейства) вносить дані до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, і здійснює передачу рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів відповідно до п.п. 13-17 Порядку.

Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845, зі змінами, внесеними Постановою КМУ №45 від 30.01.2013р.

Цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення. Безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Згідно з п.7 цього Порядку, у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.

Органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пункті 6 і 7 цього Порядку: 1) приймають їх до розгляду та реєструють у відповідному журналі. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер; 2) здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів; 3) повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Відповідно до п. 47 Порядку безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.07.2014р. винесена без дотримання наведених вимог закону, державний виконавець діяв не у спосіб, передбачений наведеними вище положеннями Закону України "Про виконавче провадження", Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою КМУ від 03.09.2014р. № 440, а також Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою КМУ від 03.08.2011р. № 845, зі змінами, внесеними Постановою КМУ №45 від 30.01.2013р.

Державні виконавці мають право повертати виконавчі документи щодо виконання рішень адміністративних судів про стягнення з пенсійних органів та суб'єктів владних повноважень відповідних виплат пенсії, соціальної допомоги тощо у разі здійснення державним виконавцем усіх можливих дій, спрямованих на виконання рішення.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили, про те, що відповідач вжив всіх передбачених законом заходів щодо виконання рішення суду за виконавчим листом №2а-9360/11, виданим Ленінським районним судом м. Запоріжжя.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 159, 160, 162, 163, 181 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області Морар М.В. від 19.11.2014р. про повернення стягувачеві виконавчого листа №2а-9360/11, виданого 03.07.2014р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів.

Суддя: Турбіна Т. Ф.