Справа № 802/4421/14-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 лютого 2015 р. Справа № 802/4421/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Комара П. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мошняги В. І.

представника позивача: Піжук С. В.

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Могилів - Подільського міськрайонного центру зайнятості

до: ОСОБА_2

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов Могилів - Подільського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення суми матеріального забезпечення безробітним в сумі 7948,09 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та Закону України "Про зайнятість населення" ОСОБА_2 було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. Однак, після надання йому такого статусу стало відомо, що відповідач під час перебування на обліку з 18.11.2010 року по 10.04.2011 року та з 26.10.2011 року по 16.05.2012 року в Могилів - Подільському МРЦЗ як безробітний одночасно був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців як фізична особа - підприємець з 21.03.2006 року. Про дану обставину відповідач не повідомив центр зайнятості, що призвело до незаконного одержання ним допомоги з безробіття, а тому позивач вважає, що нарахована та виплачена відповідачу сума допомоги по безробіттю в розмірі 7948,09 грн. підлягає поверненню.

Представник позивача у судовому засіданні надала пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви та просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач заперечував проти позову, просив суд відмовити в його задоволенні. Крім того, в матеріалах справи містяться письмові заперечення на адміністративний позов, згідно яких на думку відповідача, оскільки на момент заповнення заяв на статус безробітного підприємницьку діяльність не здійснював, заробітку та доходів не отримував, то він в розумінні ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" не був зайнятою особою, тому позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, а з його боку відсутні будь - які порушення Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Також зазначив, що при зверненні до центру зайнятості щодо отримання статусу безробітного у нього були документи, які підтверджували про відсутність доходу від підприємницької діяльності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 звернувся із заявами від 18.11.2010 року та від 26.10.2011 року до Могилів - Подільського МРЦЗ, відповідно до яких просив надати статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю згідно з Законами України "Про зайнятість населення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". У заявах зазначив, що не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, інших передбачених законом доходів не має.

ОСОБА_2 перебував на обліку в Могилів - Подільському МРЦЗ з 18.11.2010 року по 10.04.2011 року та з 26.10.2011 року по 16.05.2012 року як безробітний та отримав відповідну допомогу у загальному розмірі 7948,09 грн.

За результатами розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" 10.11.2014 року позивачем складено акт № 76 (а.с.6), яким встановлено, що при співставленні даних з довідками ЄДР виявлено, що ОСОБА_2 був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з 17.03.2006р. за номером запису №2 001077 як фізична особа - підприємець. Припинення підприємницької діяльності ОСОБА_2 відбулося 30.01.2214р.

Таким чином, за результатами розслідування, встановлено, що відповідач приховав від служби зайнятості дані стосовно своєї реєстрації в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, у зв'язку із чим незаконно отримав статус безробітного в період з 18.11.2010 року по 10.04.2011 року та з 26.10.2011 року ро 16.05.2012 року.

Згідно з п. п. 6, 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2006 року №357, у разі встановлення центрами зайнятості недостовірних даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Рішення про повернення коштів особою та відшкодування коштів приймається директором центу зайнятості і оформляються наказом.

Наказом директора Могилів - Подільського МРЦЗ від 13.11.2014 року № 233 (а.с.12) зобов'язано громадянина ОСОБА_2 повернути кошти, як незаконно отриману допомогу по безробіттю.

Станом на день розгляду справи протиправно отримані відповідачем кошти на рахунок центру зайнятості не повернуто, а наказ про їх повернення відповідачем не оскаржено.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 року за №1533-III , Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року за № 307 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14.12.2000 року за № 915/5136, Порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних від 14.02.2007 року за № 219.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з пп. "б" ч.3 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" громадяни, які забезпечують себе роботою самостійно, у тому числі підприємці, належать до зайнятого населення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно з пп.8 п.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до абз.19 пп.1 п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198, територіальний орган припиняє реєстрацію у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації.

За приписами ч.3 ст.46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

У зв'язку із цим суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову щодо нездійснення підприємницької діяльності, оскільки з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що він був зареєстрований фізичною особою-підприємцем на момент отримання допомоги.

Враховуючи викладене, відповідач при зверненні до центру зайнятості, подав недостовірні відомості, на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного та виплачено матеріальне забезпечення на випадок безробіття в сумі 7948,09 гривень.

Згідно з п.6.14 Порядку № 307 якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, суд вважає за необхідне відзначити, що відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону, строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення", адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

Статтею 39 вказаного Закону передбачено, що спори, які виникають із правовідносин за цим Законом вирішуються в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам, встановленим у справі, а відповідачем не надано доказів в спростування позовних вимог, таким чином адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ід. номер НОМЕР_1) допомогу по безробіттю в сумі 7948 (сім тисяч дев'ятсот сорок вісім) грн. 09 коп. на користь Могилів - Подільського міськрайонного центру зайнятості.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович