Справа № 820/1434/15
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 лютого 2015 р. № 820/1434/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Зінченка А.В.,

при секретарі - Алавердян Е.А.

за участі представників сторін:

позивачів - ОСОБА_1

відповідача - Шарапової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивачі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, звернулись до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, в якій після уточнення позовних вимог просили суд скасувати постанову державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 19.07.2010 року про арешт майна боржника і заборону здійснювати його відчуження, винесену в рамках виконавчого провадження №18381226, на виконання судового рішення про стягнення боргу з ОСОБА_5 на користь ВАТ «КредитПромбанк» та зобов'язати відповідача зняти арешт та заборону відчуження з квартири АДРЕСА_1.

Позивачі вважають постанову державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 19.07.2010 року про арешт майна боржника і заборону здійснювати його відчуження, винесену в рамках виконавчого провадження №18381226, на виконання судового рішення про стягнення боргу з ОСОБА_5 на користь ВАТ «КредитПромбанк» протизаконною, так як квартира належить позивачам на праві спільної власності та просять її скасувати.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав.

Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

19.03.2010р. державним виконавцем Орджонікідзівського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 було відкрито виконавче провадження № 18381226 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_5 на користь ВАТ «Кредитпромбанк».

В рамках виконавчого провадження 19.07.2010р. була винесена постанова про арешт всього майна боржника із забороною здійснювати його відчуження. У цей же день відповідач здійснив реєстрацію обтяження - арешт нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2, яка відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 травня 1999 року, виданого акціонерним товариством «Трест № 86» на праві спільної сумісної власності належить: ОСОБА_4 і ОСОБА_3, а також ОСОБА_7 і ОСОБА_5 .

Матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 співвласник квартири ОСОБА_7 помер, отже на його частку у квартирі відкрилась спадщина.

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до Четвертої державної нотаріальної контори м. Харкова із заявою про прийняття спадщини за законом - частини квартири після смерті чоловіка.

На стадії оформлення документів у вересні 2014 року державним нотаріусом отримана інформація з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про арешт квартири АДРЕСА_3, реєстраційний номер обтяження 10047127, з якої позивачі вперше дізнались про арешт вказаної квартири.

Судом встановлено, що згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2010 року ВП №18381226 відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №2а-1483 від 14.07.2009 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення боргу у розмірі 49655,41 грн. з ОСОБА_5 на користь ВАТ «Кредитпромбанк».

Суд вказує, що відповідно зі ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатись шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановою може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, держаний виконавець надсилає органам,що здійснюють реалізацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Отже, на думку суду, законом визначеного такий захід примусового виконання - як арешт майна, орган виконавчої служби має право застосовувати лише відносно майна, яке належить боржнику.

Як встановлено судом, позивачі, ані боржниками, а ні взагалі сторонами у вищезгаданому виконавчому провадженні не являються.

Згідно зі ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника здійснюється у розмірах і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом. З урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі, якщо боржник володіє майном спільно з іншим особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Між тим, як встановлено судом, відповідач не визначив частку боржника ОСОБА_5 у квартирі,що належить на праві спільної сумісної власності у т.ч. позивачам.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. А згідно ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто, на думку суду, не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його застосуванні.

У той же час, наклавши арешт на квартиру, яка знаходиться у спільній сумісній власності та зареєструвавши обтяження нерухомого майна відповідач порушив законні права та інтереси позивачів.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України "Про державну виконавчу службу" працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Суд також зазначає, що згідно зі ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав.

Згідно з п. 5 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень, крім того, що має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України, зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. Під встановленими законом повноваженнями прийнято розуміти як ті, на наявність яких прямо вказує закон - так звані "прямі повноваження", так і повноваження, які прямо законом не передбачені, але безпосередньо випливають із положень закону і є необхідними для реалізації суб'єктом владних повноважень своїх функцій (завдань) так звані "похідні повноваження".

"У спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Крім того, як встановлено судом при судовому розгляді справи накладення арешту на майно було накладено у виконавчому провадженні в якому позивачі не є стороною та без повідомлення про накладення арешту, а тому такий арешт має бути знятим, через що зазначені вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги документально та нормативно обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати постанову Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції по виконавчому провадженню ВП №18381226 про арешт майна боржника і заборону здійснювати його відчуження від 19.07.2010 року.

Зобов'язати Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції зняти арешт та заборону відчуження з квартири АДРЕСА_4.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанову у повному обсязі складено 24 лютого 2015 року.

Суддя А.В. Зінченко