Справа № 821/259/15-а
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/259/15-а
09 год. 53 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Леутській Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області, Цюрупинського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання неправомірним та скасування рішення,

встановив:

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що звернулася до Цюрупинського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області із заявою щодо надання їй дозволу на імміграцію в Україну, додавши до неї усі необхідні документи, передбачені статтею 9 Закону України "Про імміграцію".

Свою заяву обґрунтувала тим, що у м. Цюрупинськ Херсонської області за адресою: АДРЕСА_1 проживає її мати ОСОБА_2, якій виповнилося 85 років і яка за віком та станом здоров'я потребує стороннього догляду. Вона є співвласником половини зазначеного будинку, має середню і середню спеціальну освіту, одержану у м. Херсоні під час проживання у вказаному будинку. За сімейними обставинами свого часу виїхала, проживала, працювала, та отримала громадянство РФ. На даний час є пенсіонером за віком, одержую пристойну пенсію, яка дозволить їй проживаючи з матір'ю утримувати себе, її та належний їм будинок.

Супровідним листом відповідачів від 06.09.2014 року № 30/973 їй було надіслано рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну, датоване 06.09.2014 р. № 20 за підписом завідувача Цюрупинського РС УДМС України в Херсонській області Скибінської Г.М., з якого вбачається, що така відмова здійснена на підставі пункту 6 частини першої статті 10 Закону України "Про імміграцію".

Вважає, що відповідачі зобов'язані були крім просто посилання на вказану норму закону повідомити підставу відмови, передбачену в іншому випадку чи випадках, з посиланням на норму відповідного Закону. Без повідомлення такої підстави і норми іншого Закону позивач позбавлена законного права і можливості перевірити обґрунтованість такої відмови і оскаржити її у разі незгоди чи необґрунтованості відповідно до статті 15 Закону України "Про імміграцію".

Просить суд визнати неправомірним та скасувати рішення Цюрупинського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну від 06 вересня 2014 року № 20 за підписом завідувача Цюрупинського РС УДМС України в Херсонській області Г.М.Скибінської.

Зобов'язати Цюрупинський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області у встановленому Законом України "Про імміграцію" порядку розглянути заяву громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 від 07 травня 2014 року та прийняти рішення відповідно до закону та у встановленому законом порядку.

Судові витрати покласти на відповідачів у справі.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні по суті позову заперечував, посилаючись на те, що основною умовою відмови слугував лист Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 01.08.2014 року, яким останній відмовив у наданні дозволу на імміграцію позивачу.

Заслухавши сторони та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

07.05.2014 р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася із заявою до Цюрупинського РС УДМС України в Херсонській області про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.1 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію", так як її мати є громадянкою України.

06.09.2014 р. Цюрупинським РС УДМС України в Херсонській області прийнято рішення за № 20 про відмову у надані дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про імміграцію".

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 4 Закону України від 22.09.2011, № 3773-VI "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства можуть на підставі Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України від 7 червня 2001 року №2491-ІІІ "Про імміграцію" (далі - Закон №2491-ІІІ).

Відповідно до абз.1,4 ч.1 ст.1 Закону №2491-ІІІ імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 4 Закону №2491-ІІІ, дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається дітям і батькам громадян України.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 10 Закону 2491-ІІІ дозвіл на імміграцію не надається в інших випадках, передбачених законами України.

Наведена правова норма є банкетною, тобто відсилає до інших нормативних актів.

Таким чином, відповідач повинен був застосовувати норму права, яка є в п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону 2491-ІІІ, разом із нормою права Закону, до якого остання відсилає.

Суд приходить до висновку, що відповідач діяв протиправно, не зазначивши норму права, на яку посилався, як на підставу відмови в наданні дозволу на імміграцію. У цьому випадку відповідач діяв не на підставі, та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд критично ставиться до доводів відповідача, про те, що лист № 22/9-1903 від 01.08.2014 р. УСБУ в Херсонської області, в якому йдеться про доцільність відмови у наданні дозволу на імміграцію є підставою для такої відмови. Лист УСБУ в Херсонської області не є підставою для відмови у наданні дозволу на імміграцію, в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону 2491-ІІІ.

Інформація УСБУ в Херсонській області про можливе використання позивача правоохоронними органами Російської Федерації для проведення протиправної діяльності на шкоду державній безпеці України не найшла підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_2, громадянка України є матір'ю ОСОБА_1.

Відповідно до п. 1 Положення про Цюрупинський районний сектор УДМС України в Херсонській області затвердженого наказом УДМС України в Херсонській області від 25,06,2012 р. №35ОД Цюрупинський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (далі - районний сектор) є територіальним підрозділом Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (далі - УДМС) та їй підпорядковується.

Таким чином, Цюрупинський районний сектор УДМС України в Херсонській області не є юридичною особою. У зв'язку з цим позовні вимоги, щодо РС УДМС про зобов'язання вчинити дії суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню в цій частині.

Перевіривши рішення відповідача, відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 161, 162, 163 КАС України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Цюрупинського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну від 06 вересня 2014 року № 20 за підписом завідувача Цюрупинського РС УДМС України в Херсонській області Г.М.Скибінської.

Зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області у встановленому Законом України "Про імміграцію" порядку розглянути заяву громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 від 07 травня 2014 року та прийняти рішення відповідно до закону та у встановленому законом порядку.

Присудити ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 48 (сорок вісім) грн. 72 коп. з Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 20 лютого 2015 р.

Суддя Варняк С.О.

кат. 3.1.3