Справа № 553/3357/14-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 р. Справа № 553/3357/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 20.10.2014р. по справі № 553/3357/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського міського центру зайнятості третя особа Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна"

про визнання дій незаконними та зобов'язання здійснити перерахунок розміру допомоги по безробіттю,

ВСТАНОВИЛА:

21 липня 2014 року позивач ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави з позовом до Полтавського міського центру зайнятості (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд прийняти постанову, якою визнати дії відповідача в частині призначення позивачу допомоги по безробіттю у мінімальному розмірі протиправними та зобов'язати здійснити перерахунок розміру допомоги по безробіттю на підставі довідки Господарського суду Полтавської області про середню заробітну плату без урахування відомостей з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та провести відповідні виплати з урахуванням проведених розрахунків, а саме перерахувати суму недоотриманої допомоги по безробіттю у розмірі 5659,64 грн. Компенсувати з державного бюджету понесені позивачем судові витрати.

08 серпня 2014 року ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено ПрАТ «Страхова компанія «Провідна».

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 20.10.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавського міського центру зайнятості, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про визнання дій незаконними та зобов'язання здійснити перерахунок розміру допомоги по безробіттю - відмовлено.

Позивач, не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, посилаючись на ст.ст. 1,21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п. 6.4, 6.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, який затверджений Наказом міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 р. №307, зазначив про відсутність вини з боку позивача у не наданні довідки про середню заробітну плату з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», а також у ненаданніі третьою особою необхідної інформації. Крім того, вказав на те, що відповідачем було надано відомості персоніфікованого обліку застрахованих осіб, що накопичуються в органах Пенсійного фонду України, натомість судом першої інстанції не зазначено які саме відсутні відомості, що можуть вплинути на розмір допомоги. Звертає увагу на те, що звільнення з ПрАТ «Страхова компанія Провідна» не є страховим випадком оскільки позивач у зазначеній організації не працював, заробітну плату не отримував, тобто, оскільки страхові внески не сплачувались, то період відносин із ПрАТ «Страхова компанія Провідна» взагалі не має розглядатись при призначенні допомоги по безробіттю.

У надісланих доповненнях до апеляційної скарги, з викладених підстав, просив суд скасувати постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 20.10.2014 року

Відповідач, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Зазначив, що позивач був зареєстрований як безробітний у Полтавському міському центрі зайнятості 02.08.2013 р., протягом 12 місяців, що передували початку безробіття перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» з 15.08.2007 р. по 14.06.2013 р., та працював у Господарському суді Полтавської області з 09.02.2011 р. по 20.03.2013 р., про що свідчать записи у його трудовій книжці, розрахунковим періодом для обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням для позивача ОСОБА_1 є період з 01.12.2012 р. по 31.05.2013 р. Таким чином, вважає, що розрахунок допомоги по безробіттю мав здійснюватися на підставі довідок про середню заробітну плату з останнього місця роботи - ПрАТ «СК «Провідна» за останні шість місяців роботи (травень, квітень, березень, лютий, січень 2013 р., грудень 2012 р.) та з Господарського суду Полтавської області (лютий, січень 2013 р., грудень 2012 р.). Оскільки в день призначення позивачу ОСОБА_1 виплати допомоги по безробіттю (09.08.2013 р.), він не надав довідку про середню заробітну плату (дохід) за останні шість місяців роботи в ПрАТ «СК «Провідна», а робота в кожній з даних установ входить до розрахункового періоду, вважає правомірною призначену позивачу допомогу по безробіттю в мінімальному розмірі, який визначений Правлінням Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, у відповідності до положень п. 6.5 Порядку № 307.

Третя особа, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою та просить суд врахувати пояснення ПрАТ «Страхова компанія Провідна», провести судове засідання у відсутність його представника.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Полтавським міським центром зайнятості з 02.08.2013 року позивачу надано статус безробітного та з 09.08.2013 року призначено виплату допомоги по безробіттю тривалістю 360 календарних днів відповідно пунктів 1, 3, 4 статті 22 та пункту 1 статті 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Нарахування допомоги по безробіттю здійснювалось протягом періоду з 02.08.2013 року по 06.05.2014 року у мінімальному розмірі для застрахованих осіб, а саме 882 грн. у місяць з серпня по листопад 2013 року та 936, 64 грн. з грудня 2013 року по травень 2014 року (а.с.13).

Не погоджуючись із призначенням допомоги по безробіттю у мінімальному розмірі для застрахованих осіб, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання вказаних дій відповідача протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок розміру допомоги по безробіттю на підставі довідки Господарського суду Полтавської області про середню заробітну плату без урахування відомостей з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та провести відповідні виплати з урахуванням проведених розрахунків, а саме перерахувати суму недоотриманої допомоги по безробіттю у розмірі 5659,64 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно призначено позивачу допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі з огляду на ненадання ПрАТ «Страхова компанія Провідна» довідки про середню заробітну плату позивача, а відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необгрунтованістю.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Колегія суддів вказує на те, що спірні відносини регулюються, зокрема, Законом України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 р. № 5067 - VI (далі - Закон № 5067 - VI) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 р. № 1533 - III (далі - Закон № 1533 - III).

Частиною 1 ст. 22 Закону № 1533 - III встановлено, що право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону № 1533 - III, допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначенні поняття "застрахована особа", "страхувальники" та "роботодавці".

Так, відповідно до п. 3 ст.1 зазначеного Закону застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

Пунктом 10 ст. 1 визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до вимог п.5 ст. 1 зазначено Закону мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця;

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного розгляду, 15.08.2007 р. ОСОБА_1 був прийнятий на посаду начальника адміністративної підтримки філії Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в м. Полтава.

19.09.2007 р. позивача було звільнено з посади начальника відділу адміністративної підтримки філії ЗАТ «СК «Провідна» в м. Полтава за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» № 104 зв/ру-к від 19.09.2007 р.

Згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 16.09.2009 р., яке спочатку було скасоване рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12.11.2009 р., а потім залишене в силі ухвалою Верховного суду України від 16.05.2012 р. (а.с. 10-12), ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника відділу адміністративної підтримки філії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в м. Полтава з 19.09.2007 р. наказом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» від 29.05.2012 р. № 635-к.

11.06.2013 року ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до заяви позивача від 03.06.2013 р. було видано наказ № 248 зв/ру-к про звільнення позивача ОСОБА_1.з посади начальника відділу адміністративної підтримки філії ПрАТ «СК «Провідна» в м. Полтава за згодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України 14.06.2013 року (а.с.39).

В період з 09.02.2011 р. по 20.03.2013 р. позивач, працював в Господарському суді Полтавської області.

З 09.08.2013 р. позивачу було призначено виплату допомоги по безробіттю з урахуванням страхового стажу, так як страховий стаж ОСОБА_1 за останні 12 місяців, що передували його реєстрації в службі зайнятості становив 8 місяців, а загальний страховий стаж - 8 років.

Механізм призначення, виплати допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності та обчислення страхового стажу врегульовано Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 р. № 307.

Згідно з п. 6.2 Порядку № 307, допомога по безробіттю призначається на підставі особистої заяви безробітного, довідки (довідок) про середню заробітну плату (дохід) за останнім місцем (декількома місцями) роботи чи служби.

Відповідно до п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. № 1266 (далі - Порядок № 1266) , розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб, є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа),що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (для страхування на випадок безробіття - в якому припинено дію трудового договору або особу знято з обліку у державного реєстратора як суб'єкта підприємницької діяльності, припинення адвокатської, нотаріальної, творчої або іншої діяльності, закінчення проходження служби.

Пунктом 17 Порядку № 1266 визначено, що у разі коли застрахованій особі страхові виплати призначаються в робочому органі виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття і така особа перед настанням страхового випадку працювала на кількох підприємствах або на одному підприємстві з перериванням трудових відносин чи виконувала роботи (надавала послуги) за декількома цивільно - правовими договорами або виконувала роботи за різними видами зайнятості, середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється таким робочим органом сумарно за шість календарних місяців (менш як шість календарних місяців) у 12 - місячному періоді перед настанням страхового випадку, не враховуючи повні календарні місяці (з першого до першого числа) перерви в роботі, на підставі довідок на посаді довідок про середню заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), починаючи з останнього місця роботи (виконання робіт, надання послуг) згідно з цивільно - правовими договорами, зайняття підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою або іншою діяльністю.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 був зареєстрований як безробітний у Полтавському міському центрі зайнятості з 02.08.2013 р., протягом 12 місяців, що передували початку безробіття перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» з 15.08.2007 р. по 14.06.2013 р. (останнє місце роботи), та працював у Господарському суді Полтавської області з 09.02.2011 р. по 20.03.2013 р., про що свідчать записи у його трудовій книжці, розрахунковим періодом для обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням для позивача є період з 01.12.2012 р. по 31.05.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні відповідних документів до міського центру зайнятості позивачем надано довідку, про середню заробітну плату для розрахунку виплат на випадок безробіття з Господарського суду Полтавської області. Згідно даної довідки середньоденна заробітна плата становить 102, 18 грн.

Довідку про середню заробітну плату (дохід) за останні шість місяців роботи в ПрАТ «СК «Провідна» позивачем до Полтавського міського центру зайнятості не було надано, оскільки протягом 2012-2013 років ОСОБА_1 у зазначеній установі не працював, заробітну плату не отримував, що підтверджується даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, який затверджений спільним наказом міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 N 60/62, перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом:

звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів;

використання даних вищевказаних органів, Державного департаменту

нагляду за додержанням законодавства про працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду;

проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством.

За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили.

У відповідності до положень п.п. 6.4, 6.5 Порядку № 307, для призначення розміру та тривалості виплати допомоги по безробіттю центр зайнятості користується відомостями персоніфікованого обліку застрахованих осіб, що накопичується в органах Пенсійного фонду України. Якщо в день призначення допомоги по безробіттю відсутні відомості, що впливають на розмір допомоги по безробіттю, то вона призначається у розмірі, установленому законодавством, до отримання необхідних відомостей, але не більше шести місяців з дня призначення цієї допомоги. Якщо зазначені відомості отримані пізніше шести місяців з вини безробітного, то перерахунок допомоги по безробіттю не здійснюється.

Як встановлено судом першої інстанції, 05.09.2013 р. за № 02-3239 Полтавським міським центром зайнятості було направлено запит до ПрАТ «СК «Провідна» з проханням надати довідку про середню заробітну плату (дохід) позивача за останні шість місяців роботи.

Листом ПрАТ «СК «Провідна» від 12.09.2013 р. за № 03-16/14268 було повідомлено щодо неможливості надання довідки про середню заробітну плату (дохід), так як ОСОБА_1 з дати поновлення його на посаді до дати його звільнення так і не став до роботи, в табелі обліку робочого часу філії ПрАТ «СК «Провідна» в м. Полтава ОСОБА_1 в період з 30.05.2012 р. (день поновлення) по 13.06.2014 р. (день звільнення) проставлялась позначка «НЗ» (відсутність з нез'ясованих причин), заробітна плата йому не нараховувалась та не виплачувалась (а.с.36).

Крім того, листом від 14.01.2014 року №18-07-119 ПрАТ «СК «Провідна» було повідомлено про період роботи ОСОБА_1, а також зазначено, що ОСОБА_1 була нарахована компенсація за невикористану відпустку у розмірі 6367,55 грн. (а.с.38-40).

При цьому, відповідачем а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів проведення перерахунку позивачу розміру допомогу по безробіттю. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не проведено перерахунок розміру допомоги і на час зняття позивача 06.05.2014 року з обліку, чим порушено вимоги п. 6.5 Порядку № 307

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533 - III, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем страхові внески в сумі не менш як мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ст. 23 Закону Закон № 1533 - III, у середньомісячну заробітну плату (дохід) для обчислення допомоги по безробіттю включаються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески, які підтверджуються даними Єдиного державного реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України.

Пунктом 3 Порядку № 1266 передбачено, що для страхування на випадок безробіття розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення), є період (періоди) роботи за основним місцем роботи (проходження служби), а у разі його відсутності - період (періоди) зайняття підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від такої діяльності, виконання робіт (надання послуг) згідно з цивільно-правовими договорами перед настанням страхового випадку (реєстрація особи в державній службі зайнятості як безробітної), протягом якого сплачено страхові внески.

У відповідності до п. 5 Порядку № 1266, якщо застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески менш як 6 календарних місяців, середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа), в яких сплачено страхові внески.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів вважає, що періоди роботи протягом яких роботодавцем не сплачено страхові внески не можуть включатись до розрахункового періоду за який обчислюється середня заробітна плата.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що розмір допомоги по безробіттю має вираховуватись виходячи з довідки про середню заробітну плату з Господарського суду Полтавської області з урахуванням відомостей зазначених ПрАТ "Страхова Компанія "Провідна" в листі від 12.09.2013 р. за № 03-16/14268 та від 14.01.2014 року №18-07-119 (а.с.38-40).

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок суми недоотриманої допомоги по безробіттю у розмірі 5659,64 грн., колегія суддів зазначає, що здійснення перерахунку розміру допомоги позивачу по безробіттю, а також визначення суми недоотриманої допомоги по безробіттю законодавцем віднесено до виключної компетенції органу центру зайнятості.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок суми недоотриманої допомоги по безробіттю у розмірі 5659,64 грн., є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому такі вимоги не можуть бути задоволені.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, призначаючи позивачу допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, без дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Підсумовуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Полтавського міського центру зайнятості щодо призначення ОСОБА_1 у допомоги по безробіттю у мінімальному розмірі та зобов'язання Полтавський міський центр зайнятості здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру допомоги по безробіттю на підставі довідки Господарського суду Полтавської області про середню заробітну плату з урахуванням відомостей зазначених ПрАТ "Страхова Компанія "Провідна" в листі від від 12.09.2013 р. за № 03-16/14268 та від 14.01.2014 року№18-07-119 та провести відповідні виплати з урахуванням проведених розрахунків є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що постанова Ленінського районного суду м. Полтави від 20.10.2014 року не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, внаслідок допущених порушень підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 20.10.2014р. по справі № 553/3357/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою задовольнити частково позов ОСОБА_1 до Полтавського міського центру зайнятості третя особа Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" про визнання дій незаконними та зобов'язання здійснити перерахунок розміру допомоги по безробіттю.

Визнати протиправними дії Полтавського міського центру зайнятості щодо призначення ОСОБА_1 у допомоги по безробіттю у мінімальному розмірі.

Зобов'язати Полтавський міський центр зайнятості здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру допомоги по безробіттю на підставі довідки Господарського суду Полтавської області про середню заробітну плату з урахуванням відомостей зазначених ПрАТ "Страхова Компанія "Провідна" в листі від 12.09.2013 р. за № 03-16/14268 та від 14.01.2014 року№18-07-119 та провести відповідні виплати з урахуванням проведених розрахунків.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій С.П.
Судді(підпис) (підпис) Перцова Т.С. Спаскін О.А.
Повний текст постанови виготовлений 16.02.2015 р.