Справа № 308/13759/13-а
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючого - судді Придачук О.А.

при секретарі - Бомбушкар В.П.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2.

третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лютянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування запису в погосподарській книзі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лютянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області про визнання запису на сторінці 29 в погосподарській книзі №3 Лютянської сільради нечинним та його скасування , а також про віднесення будинку до суспільної групи робітничий двір, мотивуючи тим, що в 1960р. його батько ОСОБА_4 звернувся до Лютянської сільської ради із заявою про виділення земельної ділянки під будівництво нового будинку на ділянці, де був розташований старий будинок. Заява була задоволена ( протокол № 13 від 16.07.1960 року) і 06.08.1960 року старшим землевпорядником району була відведена ділянка та виготовлено план схему. 25.08.1960 року виконавчий комітет Великоберезнянської райради надав дозвіл за № 249 на будівництво нового будинку. З 1956 року і під час будівництва будинку його батько працював робітником у Лютянському споживчому товаристві, що підтверджується записом у погосподарській книзі № 3 Лютянської сільської ради, мати ОСОБА_5 на той час вже п»ять років була непрацездатною, він, як член сім»ї, навчався в той час у Виноградівському політехнікумі, а сестра ОСОБА_6 була ученицею 8 класу. Однак, під час реєстрації будинку в Лютянській сільській раді в графі «суспільна група господарства» записано «колгоспна» (колгоспний двір), який є помилковим, оскільки згідно положень ЦК УРСР 1963р. колгоспний двір визнавався, як сімейно-трудове об»єднання членів сім»ї, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці, однак жоден із членів сім»ї не був колгоспником і в колгоспі не працював. Крім того, рішення про виділення присадибної земельної ділянки для робітників і службовців в той час приймав виконавчий комітет сільської ради із земельного фонду сільської ради, а рішення для колгоспного двору приймалось загальними зборами членів колгоспу, що було передбачено ст. 64 ЗК УРСР. Відповідно до п. 20 Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах, затверджених Постановою Держкомстату СРСР № 69, суспільна група господарства встановлювалася в залежності від роду занять голови господарства. Оскільки його батько працював робітником у Лютянському споживчому товаристві з 1956 р. і до виходу на пенсію 01.03.1962 року то суспільна група будинковолодіння є робітничий двір, а запис колгоспний двір є помилковим і підлягає скасуванню. А тому просить суд визнати запис на сторінці 29 у погосподарській книзі № 3 Лютянської сільської ради про віднесення будинку зареєстрованого за головою сім»ї ОСОБА_4 до суспільної групи - колгоспний двір - нечинним та скасувати його.

22.01.2015 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просив визнати недостовірним запис внесений станом на січень 1961 року у погосподарській книзі № 3 на сторінці 29 Лютянської сільської ради про віднесення голови господарства (сім»ї) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживав в АДРЕСА_1 ( в даний час № 349) до суспільної групи - колгоспник - недійсним та скасувати його; віднести голову господарства (сім»ї) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживав в АДРЕСА_1 ( в даний час № 349) станом на січень місяць 1961р. до суспільної групи - робітник.

В судовому засіданні позивач уточнений позов підтримав та просив такий задовольнити. Додав , що про те , що існує запис в погосподарській книзі де господарство його батька станом на 01.01.1961 року було віднесено до суспільної групи колгоспник він дізнався у 2007 році після рішення виконкому Лютянської сільської ради від 30.03.2007 року. Позивач вважає , що не пропустив строки звернення до суду, оскільки на час виникнення спірних правовідносин КАС України не діяв тому дані правовідносини врегульовувалися ЦК України який визначав , що позовна давність не поширюється на вимоги , що випливають з порушення особистих немайнових прав.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні проти уточненого позову заперечив, пояснив, що згідно витягу з Книги обліку трудоднів колгоспника за 1954р. (бригада № 3 колгосп ім. Молотова, с. Люта, на арк. 171 міститься запис та інша інформація про період роботи ОСОБА_4 у колгоспі ім. Молотова с. Люта, згідно витягу з Книги розрахунків з членами колгоспу за 1961 р. (бригада № 2, колгосп ім. Горького книга 3) на арк. 41 міститься запис та інша інформація про період роботи ОСОБА_4 у колгоспі ім. Горького, відповідно до Книги обліку праці колгоспників за 1961р. (бригада № 2, колгосп ім. Горького книга 2, на арк. 59 міститься запис та інша інформація про період роботи ОСОБА_4 у колгоспі ім. Горького, відповідно до витягу з Книги розрахунків з членами колгоспу за 1962р. (бригада № 2, колгосп ім. Горького) на арк. 120 та витягу з Книги обліку праці колгоспників за 1963 р. (бригада № 2, колгосп ім. Горького) на арк. 25 міститься запис та інша інформація про період роботи ОСОБА_4 у колгоспі ім. Горького, а тому факти наведені позивачем щодо відсутності будь-якого відношення ОСОБА_4 до колгоспу є неправдивими і Лютянська сільська рада не допустила жодних неправомірних дій щодо внесення запису за сторінці 29 в погосподарську книгу № 3 Лютянської сільської ради. Крім того, представник відповідача - адвокат ОСОБА_2 зазначив , що позивач звернувся до суду з позовом 08.08.2013р., пропустивши строки звернення до суду визначені КАС України, у зв»язку з чим просив суд застосувати строки позовної давності визначені КАС України та відмовити в задоволенні уточненого позову.

Третя особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти уточненого позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні, зазначивши , що позивачем у судовому засіданні не надано буд-яких доказів того , що ОСОБА_4 у 1960 році не був колгоспником.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до записів погосподарської книги № 3 Лютянської сільської ради (сторінка 29) в графі суспільна група господарства , головою сім"ї якого зазначено ОСОБА_4, станом на 01.01.1961 р. вказано - колгоспник.

Однак на цій же сторінці в графі "місце роботи, ким працює та з якого часу" - вказано Лютянське ССТ з 1956 року.

Також як вбачається з архівної виписки виконавчого комітету Лютянської сільської ради депутатів трудящих Великоберезнянського району Закарпатської області УРСР від 25.01.2008р. № 124, заяву ОСОБА_4 мешканця АДРЕСА_1 про будівництво нової хати на старому місці було задоволено, згідно протоколу № 13 засідання Лютянської сільської ради депутатів трудящих від 16.07.1960 р. дозволено будівництво нової хати на старому місці гр. ОСОБА_4 мешканцю АДРЕСА_1.

Поряд з цим виконавчим комітетом Великоберезнянської районної ради депутатів трудящих Закарпатської області 25.08.1960 р. видано дозвіл № 249 ОСОБА_4 на будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1.

Під час розгляду справи в суді позивачем як додатковий доказ підставності своїх вимог було надано пенсійне посвідчення НОМЕР_1, видане ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.04.1963 р.н. , з якого вбачається , що пенсія призначена по старості з 01.03.1962 року.

На думку суду цей документ підтверджує ту обставину , що батько позивача перед виходом на пенсію не був колгоспником , оскільки згідно Закону СРСР від 15 липня 1964 р. "Про пенсії і допомоги членам колгоспів" члени колгоспів отримали право на державне пенсійне забезпечення лише з 1965 року.

Судом було витребувано від Великоберезнянської районної спілки споживчих товариств інформацію щодо того чи працював ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у Великоберезнянській районній спілці споживчих товариств в період з 1956 р. по 01.03.1962р.

Як вбачається з довідки № 01-14/171 від 24.10.2014р. наданої Великоберезнянською районної спілкою споживчих товариств, ОСОБА_4 працював сторожем Лютянського споживчого товариства з січня 1959р. по грудень 1959р. та возчиком Лютянського споживчого товариства з січня 1961р. по листопад 1961р. У зв»язку з тим, що книги наказів по Лютянському споживчому товариству за 1956-1962рр. відсутні, то підставою для врахування стажу роботи є відомості про нарахування заробітної плати за 1959р. 1961р. У відомості про нарахування заробітної плати за 1956р. ОСОБА_4 відсутній. За 1957, 1958, 1960р. відомості про нарахування заробітної плати не збереглися.

Водночас, згідно довідки архівного відділу Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області № 292-Б/01-21 від 15.12.2014р., наявної в матеріалах справи, вбачається , що у протоколах загальних зборів колгоспників та засідань правління колгоспу ім. Горького с. Люта за період з 1956р. по 1965р. відомостей про вступ в члени колгоспу, приймання на роботу чи звільнення з роботи громадянина ОСОБА_4 немає.

На ухвалу суду в порядку забезпечення доказів, адресовану начальнику Управління Пенсійного фонду України у Великоберезнянському районі Закарпатської області та начальнику Управління праці та соціального захисту населення Великоберезнянської РДА про надання суду інформації щодо підстав нарахування та документів на підставі яких була нарахована пенсія громадянину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 1956р. по 01.031962р., які містяться в архівній пенсійній справі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживав у АДРЕСА_1, яка зареєстрована під № 1844, листом Управління Пенсійного фонду України в Великоберезнянському районі Закарпатської області № 3190/01 від 04.12.2014р. повідомлено, що пенсійна справа ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована в архівному журналі за № 1844, не знаходиться на зберіганні в Управлінні Пенсійного фонду в Великоберезнянському районі, так як всі архівні справи до 2001р зберігаються в управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА.

Згідно листа управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА № 2531/07-05 від 23.12.2014р. знайти пенсійну справу громадянина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 немає можливості, оскільки архів закритих пенсійних справ зберігався в підвальному приміщенні Великоберезнянської районної державної адміністрації, а під час паводка 1998 р. підвальне приміщення райдержадміністрації було затоплено водою, внаслідок чого був знищений архів.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд не бере до уваги посилання представник відповідача - адвоката ОСОБА_2 як докази безпідставності уточненого позову, про те , що згідно витягу з Книги розрахунків з членами колгоспу за 1961 р. (бригада № 2, колгосп ім. Горького книга 3) на арк. 41 міститься запис та інша інформація про період роботи ОСОБА_4 у колгоспі ім. Горького, відповідно до Книги обліку праці колгоспників як станом на 01.01.1961р. так і у 1961 році , зокрема 30.09.1961 року та 30.12..1961 року, оскільки такі докази є неналежними, тобто будь-якого доказового значення для вирішення уточненого позову немають. Інших будь-яких належних доказів в підтримку заперечення уточненого позову представником відповідача суду надано не було.

Зазначенні вище обставини та дослідженні в суді докази дають суду підставу вважати , що поданий ОСОБА_1 позов є підставним.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що позивачу про наявність оскаржуваного запису на ст.29 в погосподарській книзі № 3 Лютянської сільської ради стало відомо у 2007 р., що підтверджено позивачем в судовому засіданні, а з позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду 08 серпня 2013 року, тобто з пропущенням строку звернення до адміністративного судувизначеного КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, вищевказаною статтею, з метою дисциплінування учасників публічно-правових відносин визначено негативні наслідки у разі звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з пропущенням встановленого ст. 99 КАС України строку звернення .

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ч.2 ст. 100 КАС України , позовна заява може бути залишена без розгляду , зокрема і на стадіїсудового розгляду справи.

Посилання позивача на те, що він захищаючи порушені особисті немайнові права, строки звернення до суду у відповідності до вимого ЦК України не пропустив, суд не бере до уваги, оскільки такі є безпідставні.

За таких обставин, враховуючи, що ні в позовній заяві , ні з доданих до неї матеріалів, ні в судовому засіданні позивачем не наведено поважних причин пропуску строку для звернення до суду, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 11, 12, 69, 70, 71, 99, 100, 159, 163, 167 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лютянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування запису в погосподарській книзі - залишити без розгляду.

На хвалу суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п"ти днів з дня проголошення ухвали.

.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: О.А. Придачук