Справа № 227/3906/14-а
Суддя: Притуляк С. А.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Притуляк С.А. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області про визнання неправомірними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, який обґрунтувала наступними обставинами.

При виході на пенсію, як держслужбовець, з 07 грудня 2009 року, їй відповідачем була нарахована пенсія без урахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, з яких були утримані страхові внески. 25 червня 2014 року позивач подала до відповідача заяву про перерахунок пенсії з урахуванням зазначених сум. 02 липня 2014 року позивач отримала рішення відповідача, яким їй було відмовлено в перерахунку пенсії з посиланням на ст.ст. 33, 37 Закону України «Про Державну службу». Зазначене рішення відповідача вона вважає незаконним. Позивач із зазначеним рішенням не погоджується оскільки, на її думку, під час нарахування пенсії відповідач має враховувати суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, з яких були утримані страхові внески.

Судом встановлено, що 17 грудня 2009 року позивача було звільнено у зв'язку із досягненням граничного віку проходження державної служби; заробітна плата, станом на 17 грудня 2009 року становила 1933,75 грн. та складалась з: посадового окладу - 1467 грн.; надбавки за 10-й ранг - 80 грн.; набавки за вислугу років (25%) - 386,75 грн., на усі зазначені суми було нараховані внески на загальнообов'зкове державне пенсійне страхування, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія довідки № 15-655. На усі зазначені суми було нараховані внески на загальнообов'зкове державне пенсійне страхування. Сума заробітної плати, на яку нараховувались зазначені внески, становила - 10035 грн.

Відповідно до копії довідки № 15-656 від 17.12.2009 року про складові заробітної плати за період з 01 грудня 2007 року по 30 листопада 2009 року, яка міститься у матеріалах справи, надбавка за високі досягнення у праці склала 14911,88 грн.; премії - 20544,33 грн.; премії до державних, професійних свят та ювілейних дат - 147 грн. На усі зазначені суми було нараховані внески на загальнообов'зкове державне пенсійне страхування.

Згідно долученої до справи копії довідки № 15.2/202 від 11.06.2014 року, надбавки, премії та інші виплати позивача за період з 01.12.2007 року по 30.11.2009 рік склали 14911,88 грн. - надбавка за високі досягнення у праці склала; 20544,33 грн. - премії; премії до державних, професійних свят та ювілейних дат - 147 грн.; інші виплати (матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати) - 9807,06 грн.

Судом також встановлено, що розпорядженням відповідача № 154753 від 06 січня 2010 року, відповідачу було призначено пенсію як держслужбовцю у розмірі 85% від середнього заробітку, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія відповідного документа.

25 червня 2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням більшого заробітку та інших виплат, у відповідь на яку рішенням № 2555 від 01 липня 2014 року, відповідачем було відмовлено позивачу в перерахунку пенсії, оскільки зазначені позивачем доплати є одноразовими виплатами і не зазначені в переліку складових заробітної плати, передбачених ст. 33 Закону України «Про державну службу», а факт утримання із суми допомоги та індексації збору на загальнообов'зкове державне пенсійне страхування не є підставою для включення їх до складу заробітної плати державного службовця. Отже ці суми не підлягають включенню під час обчислення пенсії державного службовця.

В своїх письмових заперечення відповідач позов не визнає та просить суд відмовити в його задоволенні, мотивуючи свою позицію тими ж самими обставинами, які були зазначені у його рішенні про відмову позивачу в перерахунку пенсії. Відповідач також зазначив, що оскільки позивач звернулась до нього із перерахунком пенсії 25 червня 2014 року, то перерахунок повинен здійснюватись з 01 липня 2014 року, а не з 08 грудня 2009 року. При цьому відповідач зазначив, що оскільки право на перерахунок пенсії у позивача виникло з 01 липня 2014 року (згідно заяви по перерахунок з більшого заробітку від 25 червня 2014 року), отже на його думку, пенсія позивачу визначається у розмірі 70% від сум її заробітної плати відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», яка діє з 01 травня 2014 року.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 28 квітня 2010 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 85 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» та Наказу Державного комітету статистики України № 5 «Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати» від 13 січня 2004 року структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у тому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

Таким чином вказані позивачем виплати індексації грошових коштів, матеріальної допомоги на оздоровлення, на відпустку та вирішення соціально-побутових питань законом віднесено до структури заробітної плати для нарахування пенсії, з цих виплат нараховані та сплачені страхові внески, тому ці виплати необхідно включити в заробітну плату для призначення пенсії.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що зазначені доплати входили до системи оплати праці державного службовця.

Згідно із ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до рішень Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року та 28 травня 2013 року отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, з наведеного вбачається, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та допомога на оздоровлення, встановлена державним службовцям, які мають спеціальні звання/ранги, є частиною заробітної плати зазначених посадових осіб, виплачується за рахунок та у межах фонду оплати праці, враховується при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за посадовою особою відповідно до законодавства, на неї нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому повинна враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця у розмірах, що виплачуються на день звільнення посадової особи з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії, у даному випадку пенсію державного службовця.

Отже, приймаючи до уваги висновки Верховного Суду України суд прийшов до висновку, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, оскільки до спірних правовідносин застосовуються спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом із тим, хоча й відмова у проведенні перерахунку пенсії є незаконною, суд приймає до уваги заперечення відповідача стосовно дати перерахунку пенсії, оскільки позивач фактично звернулась за перерахунком пенсії з урахуванням інших виплат - 25 червня 2014 року, а й отже, з урахуванням вимог п. 1 ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок пенсії здійснюється з 01 липня 2014 року. В свою чергу згідно довідки № 15.2/202 від 11 червня 2014 року до заробітної плати позивача допомога на вирішення соціально-побутових потреб не входила, а й отже вона не може бути врахована під час обчислення пенсії позивача. Таким чином позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Що стосується заперечень відповідача, мотивованих посиланням на положення ст.37 Закону України "Про державну службу" та визначення пенсії позивача у розмірі 70%, оскільки право останнього на перерахунок пенсії виникло з 01.07.2014 року, суд зазначає наступне.

Такі твердження відповідача базуються на невірному тлумаченні норм чинного законодавства, що регулює правовідносини, які виникли між сторонами, оскільки відповідач посилається на положення ст. 37 Закону України "Про державну службу" в новій редакції, згідно якої пенсія призначається у розмірі 70 відсотків від суми місячної заробітної плати, а не з урахуванням положень відповідної статті, яка діяла на момент виникнення у позивача права на призначення пенсії в розмірі 85%. При цьому, суд звертає увагу відповідача, що згідно ст. 58 Конституції України закон зворотної сили не має, а й отже не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача, що відповідає положенням ст. 22 Конституції України.

Також суд, на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України та п. 18 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», вважає за доцільне стягнути з місцевого бюджету м. Добропілля на користь позивача, сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 58 Конституції України, ст.ст. 6, 7, 9, 10, 11, 17, 69, 70, 71, 94, 99, 102, 105, 122, 158-163, 183-2, 185, 186, 244-2 Кодексу Адміністративного судочинства України, ст.ст. 33, 37, 37-1 Закону України «Про державну службу», ст.ст. 1,2 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 41, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області про визнання неправомірними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним і не правомірним та скасувати рішення № 2555 від 01 липня 2014 року Управління Пенсійного фонду України у м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області про відмову ОСОБА_1 у включенні матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, в заробітну плату для перерахунку пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області здійснити перерахунок та виплату з 01 липня 2014 року ОСОБА_1 пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати за роботу на державній службі відповідно до довідки № 15.2/202 від 11.06.2014 року, які враховуються при обчисленні пенсії та, з яких сплачено страхові внески з урахуванням фактично отриманих сум із застосуванням відсотку розрахунку пенсії 85 %.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Управління Пенсійного фонду України у м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області від сплати судового збору - звільнити.

Стягнути з місцевого бюджету м. Добропілля на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.А. Притуляк

15.09.2014