Справа № 804/19319/14
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Луніна О.С.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -
У листопаді 2014 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (далі - відповідач) в якому просив суд:
- визнати бездіяльність державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області протиправною та зобов'язати Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області провести державну реєстрацію права власності на Ѕ частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за суб'єктом ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1 і внести відповідний запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 205/2007/13-ц від 01 жовтня 2013 року визнано за ним право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.
З метою реєстрації права власності позивач звернувся до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, проте, відповідач рішенням від 14 листопада 2014 року за № 17209191 відмовив у державній реєстрації права власності із посиланням на невідповідність поданих документів вимогам, встановленим законодавством.
Позивач вважає дії відповідача з невиконання судового рішення протиправними, у зв'язку з тим, що згідно п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.
Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначений Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703, відповідно до пункту 7 якого для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав заяву про державну реєстрацію, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мінюст. Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.
Згідно з пунктом 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є, зокрема рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Представники сторін у судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Позивач надав суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Частиною 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне у задоволенні адміністративного позову відмовити виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2013 року за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2014 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська залишено без змін.
З метою реєстрації права власності позивач звернувся до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.
Рішенням від 14 листопада 2014 року № 17209191 державний реєстратор прав на нерухоме майно Бідков Вячеслав Олексійович відмовив позивачу у реєстрації права власності на квартиру, що розташована в АДРЕСА_1, із посиланням на невідповідність поданих документів вимогам, встановленим законодавством.

В обґрунтування свого рішення державний реєстратор зазначив, що Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868. Згідно приписів пункту 15 Постанови КМУ № 868 від 17.10.2013 року, під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення; відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода), пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

При розгляді заяви встановлено, що на вищевказаній квартирі містяться відомості про заборону та іпотеку, накладені ПАТ КБ «ПриватБанк».

Крім того, у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в наявності є записи про обтяження у вигляді арешту на все нерухоме майно.

Враховуючи наведене, здійснити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції за наданими позивачем документами не вважається можливим.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 р. (далі Закон №1952).

Згідно ст. 1 Закону № 1952, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 15 Закону №1952, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону №1952, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, зокрема, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених ч. 9 ст. 15 цього Закону.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначено Постановою КМУ від 17.10.2013 р. №868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Як встановлено судом, на квартиру позивача № 163 у будинку № 52 по вул. Братів Трофимових у м. Дніпропетровську, містяться відомості про заборону та іпотеку, накладені ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до п. 40 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає документ, що підтверджує факт надання іпотекодержателем або контролюючим органом згоди на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна.

Отже, державна реєстрація права власності неможлива, якщо на об'єкті, що підлягає реєстрації, є обтяження.

Згідно ст. 1 Закону №1952, обтяження це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Частиною 2 ст. 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при винесенні рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 17209191 державний реєстратор діяв відповідно до норм чинного законодавства та в межах наданих повноважень.

За таких обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 72, 86, 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна