Справа № 826/17943/14
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаль М.І., секретар судового засідання Самсонова М.М., за участю сторін: представник позивача Косенко А.А., представник відповідача Скапоущенко О.Д.,, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Побутсервіс" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2014 р. у справі за позовом Дочірнього підприємства "Побутсервіс" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києва про визнання незаконною та скасування податкової вимоги, визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Дочірнє підприємство "Побутсервіс" звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві) про визнання незаконною та скасування податкової вимоги від 20.06.2014 № 10945-25, визнання протиправними дії щодо нарахування пені з податку на прибуток підприємств у розмірі 18151,79 грн. і списання грошових коштів у розмірі 223,40 грн., зобов'язання скасувати нараховану пеню та відновити списану суму.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що протиправними є дії відповідача щодо нарахування позивачу пені з податку на прибуток підприємств у розмірі 18151,79 грн. і списання грошових коштів у розмірі 223,40 грн. з особового рахунку з податку на прибуток позивача в рахунок часткового погашення пені, оскільки, 15.07.2014 Дочірнє підприємство "Побутсервіс" подало до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.12.2014р. у задоволені позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв в межах та у спосіб визначений законом.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.12.2014р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Дочірнє підприємство "Побутсервіс" 03.03.2014 подало до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві засобами електронного зв'язку податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, в якій, в рядку 04 (витрати, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування) не було вказано розмір витрат, що призвело до завищення розміру нарахованого податку на прибуток за звітний (податковий) період (рядок 14 податкової декларації) (т. 1, акр. 11, 13-27, 61).

20.06.2014 р. відповідач виніс податкову вимоги №10945-25 на суму 4649940,60 грн., з у зв'язку з тим, що за ДП «Побутсервіс» значилась недоїмка у розмірі 4649940,60 грн. Вказана податкова вимога була отримана позивачем 10.07.2014р. (т. 1, арк. 65).

15.07.2014 р. позивач подав до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, в якій позивач в рядку 04 декларації (витрати, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування) зазначив суму в розмірі 2149766 грн. (т. 1, акр. 68).

Згідно облікової картки дочірнього підприємства "Побутсервіс" з податку на прибуток підприємств, за позивачем з 11.03.2014 р. по 15.07.2014 р. обліковувалася недоїмка в розмірі 4649940,60 грн. та пеня - 18151,79 грн., яка була зменшена на 223,40 грн., у зв'язку із наявною у позивача переплатою.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (надалі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 15.1 ст. 15 ПК України передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Податкове зобов'язання це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Грошове зобов'язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п. 129.1 ст. 129 ПК України, пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом; - у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); - у день настання строку погашення податкового зобов'язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.

Пунктом 129.3 ст. 1129 ПК України визначено, що нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України).

Відповідно до п. 129.4 ст. 129 ПК України, пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Пеня, визначена підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день заниження. Пеня, визначена підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виплати (нарахування) доходів на користь платників податків - фізичних осіб.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання набуває статусу податкового боргу.

З матеріалів справи вбачається, що ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві було винесену податкову вимогу від 20.06.2014 року № 10945-25 на суму 4649940,60 грн. На момент винесення відповідачем податкової вимоги від 20.06.2014 року № 10945-25 у податкового органу не було уточнюючої податкової декларації позивача з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, оскільки уточнююча декларації позивачем була подана відповідачу лише 15.07.2014р.

З урахуванням зазначених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутні підстави для скасування податкової вимоги, оскільки у відповідача на день прийняття спірної податкової вимоги не було уточнюючої декларації позивача, а податковий борг становив 4649940,60 грн., отже прийняття відповідачем податкової вимоги на вказану суму було правомірним.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві донараховано Дочірньому підприємству пеню.

Подальшому, відповідач, у зв'язку з тим, що у позивача була наявна недоїмка та пеня, а також була наявна переплата у розмірі 223,40грн., відповідно до п. 131.2ст. 131 ПК України списав грошові кошти у розмірі 223,40 грн. з особового рахунку з податку на прибуток позивача в рахунок часткового погашення пені в розмірі 18151,79 грн.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відсутні підстави для визнання протиправними дії відповідача щодо нарахування позивачу пені з податку на прибуток підприємств в розмірі 18151,79 грн. і списання грошових коштів у розмірі 223,40 грн. з особового рахунку з податку на прибуток позивача в рахунок часткового погашення пені, оскільки відповідач діяв в межах та у спосіб визначений законом, відповідно до вищенаведених норм закону.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 26.02.2015р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Побутсервіс" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2014 р., залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 грудня 2014 р. у справі за позовом Дочірнього підприємства "Побутсервіс" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києва про визнання незаконною та скасування податкової вимоги, визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії, залишити без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Епель О.В.