Справа № 2-а-1523/11(2-а/334/46/2014)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"18" лютого 2015 р.справа № 2-а-1523/11(2-а/334/46/2014)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Нагорної Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району

на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання здійснити нарахування та виплату йому одноразову компенсацію, -

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району, в якому просив визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової компенсації при встановленні ІІ-ї групи інвалідності у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 45 мінімальних заробітних плат - незаконними. Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району нарахувати та здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду ІІ групи у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 45 мінімальних заробітних плат. Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової компенсації при встановленні йому ІІ-ї групи інвалідності відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, із розрахунку мінімальної заробітної плати станом на день звернення з позовною заявою.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової компенсації при встановленні 2 групи інвалідності відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової компенсації при встановленні йому 2 групи інвалідності відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, станом на час звернення до суду.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2014 року та винести нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог, посилалося на те, що судом першої інстанції винесено постанову з порушенням норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 14 жовтня 1992 року було встановлено 2 групу інвалідності, яка пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЄС, що підстверджено довідкою МСЕК від 14 жовтня 1992 року та має право на отримання одноразової компенсації в розмірі 45 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року.

Вирішуючи спірні правовідносини та приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі, встановленому ст.48 Закону України "Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя та здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Так, частиною 1 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами II групи внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується в розмірі 45 мінімальних заробітних плат.

Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій позивач має право на отримання компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначену статтею 48 Закону. Компенсаціями за шкоду, заподіяну здоров'ю, є одноразова компенсація та щорічна допомога на оздоровлення. Вихідним критерієм нарахування цих компенсацій є мінімальна заробітна плата, розмір якої визначається на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника.

Позивач звертався до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради з приводу виплати йому зазначеної компенсації.

При цьому листом 4478/04 від 05 серпня 2010 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про неможливість виплати одноразової компенсації, передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посилаючись на те, що такі виплати повинні були проводитися за місцем основної роботи, протягом одного місяця після встановлення інвалідності.

Між тим, як встановлено ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2013 року вказаною нормою Закону встановлено лише термін виплати одноразової компенсації, однак будь-яких обмежень з виплати компенсації в разі звернення особи поза межами даного строку законом не передбачено, а також не встановлено строку звернення особи для отримання виплати компенсації.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, щодо неправомірності не здійснення виплати позивачу одноразової компенсації в розмірі 45 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне, апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198 ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Л.М. Нагорна