Справа № 810/251/15
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року 810/251/15

приміщення суду за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 26,

час прийняття постанови : 12 год. 10хв.

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лиска І.Г.

при секретарі: Васковець М.С.,

за участю представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Легіон -Ц" до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство "Легіон-Ц" з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною відмови прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 року вх. № від 18.12.2014 року та визнання податкової декларації такою, що подана у день її фактичного отримання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.12.2014 р. позивачем було подано відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 р. вх. № від 18.12.2014р. з додатками.

Зазначена Декларація була подана позивачем особисто та прийнята відповідачем, про що свідчить відмітка про прийняття проставлена на Декларації.

24.12.2014 року позивачем був отриманий лист № 256/10/15-2 від 19.12.2014 р., в якому відповідач повідомив, що Декларації з додатками надано статус неподаткової звітності, в зв'язку з тим, що вони не відповідають вимогам Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 року № 678 зі змінами і доповненнями.

З таким рішенням відповідача позивач незгодний, вказує на безпідставне ненадання статусу податкової звітності податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 р. вх. № від 18.12.2014р., тому звернувся з даним позовом до суду.

У судовому засіданні представники позивача Ульяницький М.О. та Яхнюк В.А. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача Макаренко С.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просив суд у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених в письмовому запереченні проти адміністративного позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши представників позивача та представника відповідача, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 18.12.2014 р. позивачем було подано відповідачу Податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 р. вх. № від 18.12.2014р. з додатками.

Зазначена Декларація була подана позивачем особисто та прийнята відповідачем, про що свідчить відмітка ДПІ у Києво-святошинському районі ГУ ДФС у Київській області про прийняття проставлена на Декларації - «отримано 18 грудня 2014 року» .

24.12.2015 року позивачем був отриманий лист № 256/10/15-2 від 19.12.2014 р. «Про надання інформації» , в якому відповідач повідомив, що Декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року з додатками до неї надано статус неподаткової звітності, в зв'язку з тим, що вони не відповідають вимогам Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 року № 678 зі змінами і доповненнями.

Судом з листа відповідача № 256/10/15-2 від 19.12.2014 р. встановлено, що останній не навів конкретних недоліків податкової декларації позивача.

У відповідності до п.п. 48.3 та 48.4 ст. 48 ПК України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом;код виду економічної діяльності (КВЕД) ; код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Податкова декларація повинна бути підписана: керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до органу державної податкової служби. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником; фізичною особою - платником податків або його законним представником;

Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку (п.48.5 ст. 48 ПК України).

Податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією (п.48.7 ст. 48 ПК України).

Згідно п.46.1 ст. 46 ПК України додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Судом встановлено, що декларація позивача з ПДВ за листопад 2014 року з додатками, екземпляр який здано відповідачу, містить всі необхідні реквізити передбачені п.48.3 ст. 48 ПК України та містить підписи Керівника позивача -Ульяницького М.О. та Головного бухгалтера - Кравченко Н.О.

На підтвердження того, що Кравченко Н.О. призначено на посаду бухгалтера позивачем надано суду Наказ №2 від 01.09.2014 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

Судом на підставі витягу з ЄДРПОУ, копія якої знаходиться у матеріалах справи, встановлено, що місцезнаходженням позивача є: 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вул. Київська, 4. Дана адреса зазначена також і поданій до відповідача податковій декларації.

Згідно п.49.10 ст. 49 ПК України відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених статтею 49 ПК України передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Згідно п.49.11 ПК України у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Як зазначено у листі Вищого адміністративного суду України від 15.06.2012 року № 1503/12/13-12 «Щодо відмови у прийнятті податкових декларацій» Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України. У такому разі на підставі пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Суд зазначає, що лист відповідача № 256/10/15-2 від 19.12.2014 р. не містить фрази про відмову у прийнятті податкової декларації платника податків, а у ньому зазначається, що Декларації надано статус неподаткової звітності, в зв'язку з тим, що вона не відповідає вимогам Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 року № 678 зі змінами і доповненнями.

Крім того, суд зазначає, що Наказ Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 року № 678, на який відповідач посилається в листі, втратив чинність на момент виникнення спірних правовідносин згідно з наказом Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року №966.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не прийняв саме повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації, а надіслав позивачу лист про надання його декларації статусу неподаткової звітності, чим порушив пункт 49.11 статті 49 Податкового кодексу України.

Чинним законодавством України податковий орган не наділений повноваженнями щодо невизнання податкової декларації документом податкової звітності, тобто надання їй статусу "неподаткової звітності", оскільки у відповідності до статей 48 та 49 Податкового кодексу України податковий орган має право або прийняти податкову декларацію, або відмовити у її прийнятті.

Таким чином, відповідач під час складання листа № 256/10/15-2 від 19.12.2014 р. діяв не у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, і тим самим порушив пункт1 частини 3 статті 2 КАС України, якою передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень повинні бути прийняті (вчинені), зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, що стосується дати подання, зазначеній в податковій декларації позивача з ПДВ за листопад 2014 року, а саме: « 17.12.2014», суд зазначає наступне.

Згідно п. 49.8 ст. 48 ПК України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки податковим органом фактично була прийнята податкова декларація з ПДВ за листопад 2014 року (що підтверджується відміткою на копії декларації позивача), уповноваженими працівниками відповідача під час такого прийняття була здійснена перевірка достовірності заповнення всіх обов'язкових реквізитів, зокрема, і дати подання, дії відповідача стосовно невизнання податкової декларації з ПДВ за листопад 2014 року податковою звітністю є протиправними.

Вирішуючи питання щодо вимог позивача про визнання податкової декларації ПП «Легіон-Ц» з податку на додану вартість за листопад 2014 року вх. № від 18.12.2014 року такою, що подана у день її фактичного отримання ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Дотримуючись принципів законності, поділу влади, а також компетенції, визначеної Конституцією та законами України, суд не має права перебирати на себе повноваження податкового органу.

До того ж, статтею 49 Податкового кодексу України не тільки встановлено, що прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби, а також передбачено певні правові наслідки у вигляді визначення кола обставин, за настання яких податкова декларація вважається прийнятою незалежно від волі податкового органу.

Такі наслідки виникають у зв'язку з констатацією судом певних юридичних фактів у силу закону і це не потребує підкріплення судовим рішенням.

Відповідно до п. 4.16. Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затверджених Наказом ДПА України від 14.06.2012р. № 516, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Тому, визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у прийнятті податкової декларації ПП «Легіон-Ц» з податку на додану вартість за листопад 2014 року вх. № від 18.12.2014 року з додатками мають наслідком їх прийняття з моменту подання.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Жодних доказів на підтвердження правомірності відмови у прийнятті податкової декларації позивача з податку на додану вартість за листопад 2014 року відповідачем суду не надав.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 року вх. № від 18.12.2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 18 лютого 2015 р.