Справа № 818/19/15
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 р. Справа № 818/19/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Мікулінцевої А.П.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Будакова В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/19/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.12.2014 року №/68439 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2678грн.50коп.

Свої вимоги мотивує тим, що у грудні 2014 року відповідачем проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати позивачем сум збору за здійснення деяких видів підприємницької діяльності, за результатами якої встановлено порушення вимог пп. «а» пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 та пп.267.5.2 п.267.5 ст.267 Податкового кодексу України та складено акт від 11.12.2014 року №002736/18-19-17.06-09/НОМЕР_1. На підставу акту камеральної перевірки ДПІ у м. Сумах винесено податкове повідомлення-рішення від 25.12.2014 року №/68439 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2678грн.50коп. за затримку на 30 календарних днів сплати суми збору за провадження торговельної діяльності (роздрібна торгівля), з яким позивач не погоджується, оскільки йому не було відомо про зміну Сумською міською радою ставки збору на 2014 року з 459грн. на 487грн., у зв'язку з чим ним у період з лютого 2014 року до грудня 2014 року щомісяця не доплачувалося по 28грн. Про зміну ставок збору за провадження торговельної діяльності контролюючий орган повідомив позивача лише у грудні 2014 роки, після чого платіжними дорученнями від 11.12.2014 року та від 18.12.2014 року на суму 175грн. та на 166грн. він погасив суму недоїмки. Крім того, оскільки ФОП ОСОБА_1 фактично скоєно декілька податкових правопорушень (недоплата щомісяця по 28 грн. за лютий-грудень 2014 року), то відповідно до ст.115, 116 Податкового кодексу України відповідач повинен був надіслати йому окремо за кожний місяць податкове повідомлення-рішення на суму 243грн.50коп., починаючи з січня 2014 року, а не одне податкове повідомлення-рішення у грудні 2014 року, в якому сума штрафу визначена за 11 місяців 2014 року, а саме 243,50 (50% ставки збору, встановленої ст.267 ПК України) х 11 (кількість місяців, в яких допущені порушення) =2678грн.50коп.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав із зазначених вище підстав.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував (а.с.19-20), пояснивши, що згідно зі ст.19-1 та ст.21 Податкового кодексу України до обов'язків контролюючих органів не належить повідомлення платників податків про ставки та розміри податків та зборів, в тому числі у зв'язку із їх зміною (збільшенням або зменшенням). Також, оскільки дані камеральної перевірки свідчать про заниження ФОП ОСОБА_1 податкових зобов'язань зі сплати збору за здійснення деяких видів підприємницької діяльності з лютого до грудня 2014 року, ДПІ у м. Сумах було прийнято одне податкове повідомлення-рішення, яким встановлено розмір штрафної (фінансової) санкції в сумі 2678грн.50коп. Тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.12.2014 року ДПІ у м. Сумах проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати сум збору за здійснення деяких видів підприємницької діяльності, за результатами якої складено акт №002736/18-19-17.06-09/НОМЕР_1 (а.с.8-9), в якому зроблено висновок про порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 пп. «а» пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 та пп.267.5.2 п.267.5 ст.267 Податкового кодексу України внаслідок несвоєчасної сплати збору за провадження торговельної діяльності (роздрібна торгівля).

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.12.2014 року №/68439 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2678грн.50коп. (а.с.7), не погоджуючись з яким, позивач звернувся із позовом до суду.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи (п.36.2, п.36.5 ст.36 ПК України).

Відповідно до п.п.267.3.1 п.267.3 ст.267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ставка збору за провадження торговельної діяльності та діяльності з надання платних послуг встановлюється сільськими, селищними та міськими радами (далі у цьому пункті - органами місцевого самоврядування) з розрахунку на календарний місяць у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати, установленої законом на 1 січня календарного року (далі - мінімальна заробітна плата), визначеному цим пунктом, з урахуванням місцезнаходження пункту продажу товарів та асортименту товарів, пункту з надання платних послуг та виду платних послуг.

За провадження торговельної діяльності (крім торговельної діяльності з придбанням короткотермінового торгового патенту), діяльності з надання платних послуг, здійснення торгівлі валютними цінностями збір сплачується щомісяця не пізніше 15 числа, який передує звітному місяцю (п.п. «б» п.п.267.5.2 п.267.5 ст.267 ПК України).

Так, ставки збору за провадження торговельної діяльності з надання платних послуг на території м. Суми було встановлено рішенням Сумської міської ради від 26.01.2011 року 190-МР «Про встановлення ставок збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності» з розрахунку на календарний місяць у межах від 0,08 до 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, установленої законом на 1 січня календарного року, з урахуванням місцезнаходження пункту продажу товарів та асортименту товарів, пункту з надання платних послуг та виду платних послуг (пп.6.1 п.6.1 Додатку до рішення Сумської міської ради «Про Положення про ставки збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності» від 27.04.2011 року №408-МР) (а.с.45-57).

Згідно зі ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 року №719-VII (із змінами та доповненнями) мінімальний розмір заробітної плати з 01.01.2014 року складав 1218грн.

Таким чином, ставка збору за здійснення деяких видів підприємницької діяльності на території міста Суми з 01.01.2014 року складала 487грн.

Проте, з копій банківських звітів про дебетові та кредитові операції (а.с.24-41) вбачається, що ФОП ОСОБА_1 (а.с.12) були порушені терміни сплати бору за провадження деяких видів підприємницької діяльності, визначених пп. «а» пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 та пп.267.5.2 п.267.5 ст.267 Податкового кодексу України.

Зокрема, позивачем 12.02.2014 року сплачено ставку збору за провадження торговельної діяльності (оптова торгівля) у розмірі 487грн. із затримкою на 28 днів (граничний термін сплати 15.01.2014 року), 12.03.2014 року - із затримкою на 25 днів (граничний термін сплати - 15.02.2014 року), 10.04.2014 року - із затримкою на 26 днів (граничний термін сплати - 15.03.2014 року), 13.05.2014 року - із затримкою на 28 днів (граничний термін сплати - 15.04.2014 року), 13.06.2014 року - із затримкою на 29 днів (граничний термін сплати - 15.05.2014 року), 14.07.2014 року - із затримкою на 29 днів (граничний термін сплати - 15.06.2014 року), 14.08.2014 року - із затримкою на 30 днів (граничний термін сплати - 15.07.2014 року), 10.09.2014 року - із затримкою на 26 днів (граничний термін сплати - 15.08.2014 року), 10.10.2014 року - із затримкою на 25 днів (граничний термін сплати - 15.09.2014 року), 12.11.2014 року - із затримкою на 28 днів (граничний термін сплати - 15.10.2014 року), 09.12.2014 року - із затримкою на 24 дні (граничний термін сплати - 15.11.2014 року).

Отже, в період з лютого до грудня 2014 року ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно сплачувалася сума збору за здійснення деяких видів підприємницької діяльності, за що пунктом 125.1 ст.125 Податкового кодексу України передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу у розмірі 50% ставок збору, встановлених статтею 267 цього Кодексу, що в даному випадку складає 2678грн.50коп. (487:2=243,75 грн. х 11 (кількість місяців несвоєчасної сплати збору)).

Враховуючи викладене, суд погоджується із застосуванням до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2678грн.50коп. відповідно до податкового повідомлення-рішення від 25.12.2014 року №/68439.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання позивача на неповідомлення відповідачем про зміну ставок збору у січні 2014 року як на доказ протиправності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення, оскільки статтями 19-1 та 21 Податкового кодексу України не встановлений обов'язок контролюючих органів повідомляти платників податків про зміну розмірів податків та зборів.

Крім того, на думку суду, необґрунтованими також є твердження позивача з приводу того, що, починаючи з січня 2014 року, ДПІ у м. Сумах повинна була щомісяця надсилати або вручати йому як платнику податків окремі податкові повідомлення-рішення на суму 243грн.75коп. замість одного податкового повідомлення-рішення на суму 2678грн.50коп., оскільки спірне податкове повідомлення-рішення винесено за порушення, виявлені на підставі акту камеральної перевірки від 11.12.2014 року №002736/18-19-17.06-09/НОМЕР_1, за недотримання одних і тих же норм податкового законодавства.

Відповідно до п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відтак, ДПІ у м. Сумах правомірно було прийнято одне податкове повідомлення-рішення на підставі акту про результати камеральної перевірки ФОП ОСОБА_1

Щодо посилань позивача на відсутність у нього заборгованості в 2014 році зі сплати збору за провадження торговельної діяльності суд зазначає, що штрафні (фінансові) санкції були до нього застосовані не за наявність боргів із вказаного платежу, а за несвоєчасне перерахування належних до сплати сум.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади (суб'єкта владних повноважень), який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

В порядку, передбаченому ст. 71 КАС України, відповідачем надано суду докази, що спростовують позицію позивача.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відповідність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення від 25.12.2014 року №/68439 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2678грн.50коп. вимогам частини 3 статті 2 КАС України, у зв'язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Пунктом 5 ч.1 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що під час прийняття постанови суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

За змістом ч.1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст. 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати

З матеріалів справи встановлено, що позивач, звертаючись до суду з позовом, сплатив 182,70 грн. (а.с.2), що складає 10 % ставки судового збору.

У зв'язку з відмовою судом у задоволенні позовних вимог, позивачу необхідно сплатити: 1827,00-182,70 = 1644 грн. 30 коп.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.12.2014 року №/68439 про застосування штрафних санкцій -відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (40030, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) гривні 30 (тридцять) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 16.02.2015 року.

Суддя (підпис) О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя О.О. Осіпова