Справа № 810/5975/14
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5975/14 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р. Суддя-доповідач: Грибан І.О.
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Печенюк Р.В.

пр-к апелянта Білик С.М.

пр-к позивача Томчишин А.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бел Оіл» до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Міндоходів у Київській області, в якому просив визнати протиправними і скасувати податкове повідомлення-рішення № /3001 від 07.10.2014 року, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.10.2014 року №Ю- та рішення про застосування штрафних санкцій №/3003 від 07.10.2014 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини справи, пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши наявні в справі докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, та судом першої інстанції встановлено, що в період з 18.09.2014 року по 19.09.2014 року ДПІ в Обухівському р-ні ГУ Міндоходів у Київській області на підставі наказу від 18.09.2014 року № 525 проведено фактичну перевірку з питань дотримання ТОВ «БЕЛ ОІЛ» законодавства щодо укладання трудових відносин з найманими працівниками, та виплати доходів у вигляді заробітної плати без сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, та єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За результатами перевірки складено Акт № 2453/17-03/37361279 від 22.09.2014 року, в якому зафіксовано порушення позивачем п.п. 164.2.1, п. 164.2 ст. 164. п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 ПК України в частині неотримання, та не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, що призвело до заниження податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, в загальній сумі 8847,6 грн. за 2014 року; ст. 7 Закону України від 08.07.2010 р. № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 23829,53 грн. за 2014 року

Зазначений висновок податковий орган обґрунтовує тим, що ході проведення фактичної перевірки проведено спілкування з 23 працівниками які на час перевірки виконували трудові функції на АЗС на предмет періоду роботи та розміру отримуваної заробітної плати та за результатами результати наданої працівниками інформації, та співставлення її з наданими до перевірки документами (штатний розпис, накази на прийом, на роботу, Податкові розрахунки сум, доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум. утриманого з них податку за формою № 1- ДФ за 1-11 квартал 2014 року) проведеною фактичною перевіркою встановлено розбіжності по 8 працівника. Зокрема, заробітна плата відповідно даних 1 ДФ не відповідає інформації отриманої від результатів опитування працівників щодо їх заробітної плати.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 07.10.2014 року № /3001 про визначення податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 8847,6 грн. за основним платежем, та 6444,45 грн. за штрафними санкціями;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.10.2014 року № Ю- зі сплати єдиного внеску у розмірі 23829,53 грн.

- рішення про застосування штрафних санкцій № /3003 від 07.10.2014 року у розмірі 2382,95 грн. по єдиному соціальному внеску.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем факту заниження ТОВ «БЕЛ ОІЛ» податку з доходів фізичних осіб за спірний період , та заниження єдиного соціального внеску, а також відсутності правових підстав для нарахування штрафних санкцій.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до підпункту 162.1.3. статті 162 Податкового кодексу України платником податку на доходи фізичних осіб є податковий агент.

Пунктом 14.1.180. статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що, податковий агент щодо податку з доходів фізичних осіб - це юридична особа (її філії, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента по податку з доходів фізичних осіб є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Підпунктом 168.1.1. пункту 168.1. статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 171.1 ст.171 Податкового кодексу України передбачено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України податковий агент зобов'язаний подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку контролюючому органу за місцем свого обліку.

Згідно із пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 23.2 ст. 23 Податкового кодексу України встановлено, що база оподаткування і порядок її визначення встановлюються цим Кодексом для кожного податку окремо.

Відповідно до п. 164.6 Податкового кодексу України під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов'язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464) платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове страхування є роботодавці - підприємства, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове страхування є сума нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464).

Відповідно до п. 3 ст. 9 Закону № 2464-ІV, контролюючий орган вправі обчислити єдиний внесок на підставі актів перевірок правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплати на суми яких нараховується єдиний внесок.

Отже, позивач, як суб'єкт господарювання, який використовує найману працю, зобов'язаний утримувати з виплачуваної ними заробітної плати працівників податок на доходи фізичних осіб та нараховувати на неї і сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Як встановлено судом першої інстанції, зазначені в Акті перевірки працівники дійсно працювали в ТОВ «БЕЛ ОІЛ», отримували заробітну плату на карткові рахунки, відкриті для них у ПАТ «ПУМБ» позивачем.

Суми зазначені у відомостях на виплату заробітної плати за березень - квітень 2014 року і у виписках з карткового рахунку відповідають даним, зазначеним у формах 1-ДФ і, відповідно, з цих сум сплачено податок на доходи фізичних осіб.

Згідно п.п. 20.1.8 п. 20.1. ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право під час проведення перевірок вивчати та перевіряти первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку, інші регістри, фінансову, статистичну звітність, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Як вбачається з акта перевірки, висновки податкового органу щодо виявлених порушень грунтуются саме на поясненнях працівників позивача.

Разом з тим, апелянтом не надано доказів, які б підтверджували пояснення працівників товариства щодо отриманих ними сум заробітної плати, та які б дійсно свідчили про виплату позивачем заробітної плати в «конвертах», а також нарахування заробітної плати в іншому розмірі, аніж вказано у документах його бухгалтерського обліку.

Письмові пояснення працівників не є податковою інформацією в розумінні Податкового кодексу України і не можуть служити підставою для визначення точного розміру нарахованої заробітної плати.

Будь-якого обґрунтування розміру донарахованого позивачу податкового зобов'язання з посиланням на документи бухгалтерського обліку податковим органом також не надано.

Крім того, відповідно до пункту 4 Розділу II «Рекомендації щодо дій при встановленні фактів виплат заробітної плати в «конвертах», оформлення з найманими працівниками офіційно трудових відносин» Методичних рекомендацій ДПА України від 01.04.2010 року № 6584/7/23-4017/199 встановлено, що з метою визначення повноти нарахування заробітної плати, а також повноти декларування податку з доходів фізичних осіб в обов'язковому порядку необхідно провести порівняльний аналіз даних бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються фонду оплати праці, розміру заробітної плати, чисельності працівників та здійснити такі дії, зокрема: провести аналіз показників: розмір окладу (ставки), зазначеного у штатному розписі, трудових договорах (контрактах, угодах) з законодавчо встановленим розміром мінімальної заробітної плати, а також з фактично нарахованим та виплаченим розміром заробітної плати, зазначеним у розрахункових та платіжних відомостях. У разі встановлення фактів невідповідності нарахованої та виплаченої заробітної плати разом із залученими працівниками податкової міліції провести опитування найманих працівників щодо причин невідповідності або щодо фактичного розміру отриманої ними заробітної плати.

Зазначених дій у відповідності з приписами Рекомендацій при проведенні перевірки податковим органом також вчинено не було.

За таких підстав, податковим органом в Акті перевірки вказано непідтверджені суми та останні фактично ґрунтуються на припущеннях, що свідчить про протиправність нарахування податковим органом податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, сум єдиного внеску.

Враховуючи відсутність порушення позивачем норм законодавства про єдиний внесок, то відповідно і відсутні правові підстави для нарахування штрафних санкцій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про не доведеність відповідачем правомірності прийняття оскаржуваних рішень.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Міндоходів у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 23.02.2015 р.

.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.