Справа № 820/521/15
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"17" лютого 2015 р. № 820/521/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонова М.О.

за участю секретаря судового засідання Шевченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Російський продукт"
до Чугуївської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області
про скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Російський продукт", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Чугуївської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення - рішення Чугуївської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області від 12.01.2015 року № НОМЕР_1 та від 12.01.2015 року № НОМЕР_2. Стягнути з державного бюджету України на користь ТОВ "Російський продукт" витрати на оплату судового збору.

В обґрунтування позову вказано, що оскаржувані податкові повідомлення рішення Чугуївської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області прийняті з порушенням норм чинного законодавства, тому підлягають скасуванню.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання зявився, щодо задоволення позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що ТОВ "Торгівельна компанія "Російський продукт" порушено вимоги Податкового кодексу України, а саме: заниження фактичної сплати постачальниками товарі/послугу розмірі 172626,00 грн., в межах від'ємного значення попереднього звітного періоду (вересень 2014 року), який лічиться в декларації за жовтень 2014 року.

Судом встановлено, що позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Російський продукт", зареєстроване 31.09.2009 року Чугуївським міськрайонним управлінням юстиції Харківської області.

Чугуївською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Харківській області проведена документальна позапланова перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Російський продукт" з питань достовірності формування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у податковій декларації з ПДВ за жовтень 2014 року.

Результати перевірки оформлені актом від 23.12.2014 року № 7791/20-29-15-01/36459077.

У висновках вказаного акту перевірки контролюючим органом відображено порушення позивачем приписів: п.4.1 п.200.4, п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України від02.12.2010 р. №2755-VІ зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження фактичної сплати постачальникам товарі/послуг у розмірі 172626 грн. в межах від'ємного значення попереднього звітного періоду (вересень 2014 року), який лічиться в декларації за жовтень 2014 року.

На підставі вищевказаного акту перевірки, Чугуївською ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення: від 12.01.2015 року №, яким встановлення завищення ТОВ "російський продукт" від'ємного значення податку на додану вартість за жовтень 2014 року у розмірі 172626,00 грн. та №, яким було встановлено заниження бюджетного відшкодування в розмірі 172626,00 грн., у зв'язку з чим ТОВ "Російський продукт" добровільно відмовляється від отримання суми заниження в розмірі 172626,00 грн. як бюджетного відшкодування.

З дослідженого акту перевірки слідує, що фактичною підставою для відображення в акті порушення п.200.4, п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України і внесення спірних податкових повідомлень-рішень виявився у викладений в акті висновок відповідача про те, що позивачем не надано до податкового органу заяви про здійснення бюджетного відшкодування, а відтак і не внесено відповідних записів до поданої податкової декларації з податку на додану вартість

Також, контролючим органом в акті встановлено наявність фактичної сплати (ПДВ, сплачений митним органом) в межах від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за вересень 2014 року, який перенесено до рядка 21.1 та 24 декларації з ПДВ за жовтень 2014 року, у розмірі 172626,00 грн. чим порушено п.200.4, 200.14, ст.200 Податкового кодексу України.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії та відповідність вимогам ч.3 ст.2. КАС України, суд виходить з наступного.

Наведені висновки контролюючий орган обґрунтовує, тим, що від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за вересень 2014 року у розмірі172626,00 грн. перевірено та підтверджено позаплановою виїзною перевіркою від 1111.2014 року №955/20-29-15-01/36459077.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ "Торгівельна компанія "Російський продукт" було подано до відповідного контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 200.5 статті 200 Податкового кодексу України, не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування та мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Згідно підпунктів 4.6.4 пункту 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, якщо в наступному звітному податковому періоді різниця між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту з урахуванням залишку такого від'ємного значення минулого звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, має від'ємне значення (рядок 22 декларації), подається (Д2) (додаток 2).

Підпунктом 4.6.5 пункту 4 розділу V Порядку встановлено, що платники, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість та заповнили рядок 22 декларації, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та подають (ДЗ) (додаток 3).

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

З аналізу вищенаведених норм, виходячи із суті бюджетного відшкодування, викладеній в підпункті 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 та в пункті 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, що полягає у поверненні з бюджету надмірно сплаченого податку, при цьому незалежно від податкового періоду в якому склалася така сплата податку, умовою бюджетного відшкодування податку, згідно пункту Податкового кодексу України, виступає фактична сплата цього податку постачальнику товарів (послуг) в ціні придбання таких товарів.

Таким чином, сума, розрахована за правилами статті 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, набуває статусу бюджетного відшкодування та підлягає поверненню з бюджету. При цьому, законодавчо установлений порядок повернення з бюджету сум бюджетного відшкодування не передбачає автоматичного погашення сум бюджетного відшкодування у разі, якщо такі суми не були своєчасно заявлені до відшкодування.

Матеріалами справи підтверджено правомірність формування позивачем суми від'ємного значення, що була заявлена ТОВ "Торгівельна компанія "Російський продукт" у графі 21.1 та 24 податкової декларації.

Суд зазначає, що положеннями статті 200 Податкового кодексу України не передбачено застережень щодо участі фактичної сплати ПДВ постачальникам у розрахунку бюджетного відшкодування з ПДВ та напрямів його використання при складанні декларацій з ПДВ (для визначення від'ємного значення чи перекриття поточних податкових зобов'язань з ПДВ). Участь цієї сплати у розрахунку бюджетного відшкодування обмежується лише розміром від'ємного значення з ПДВ.

Відповідно до пункту 102.5 етапі 102 Податкового кодексу України встановлено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Зі змісту вищевикладеного слідує, що Податковий кодекс України не обмежує бюджетне відшкодування виключно сумою податкового кредиту попереднього звітного періоду як і не обмежує право платника податку заявити до повернення суму бюджетного відшкодування часовими межами певного податкового періоду, та не ставить право платника податку на отримання податкової вигоди в залежність від того, в якому звітному податковому періоді у платника виникло право на податковий кредит у розмірі суми бюджетної заборгованості.

Дана правова позиція викладена також в ухвалах Вищого адміністративного суду України у справі № К/800/21695/13 від 10.10.2013 року, № К/9991/47835/12 від 30.10.2012 року.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

З положень даної норми випливає, що подання платником податків до відповідного контролюючого органу разом із податковою декларацією заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, є лише правом, а не обовязком платника податків. Прийняття такого рішення віднесено виключно до повноважень саме платника податку.

Суд зазначає, що доказів прийняття позивачем рішення про повернення суми бюджетного відшкодування та подання заяви щодо повернення суми бюджетного відшкодування представником відповідача до суду не надано. У зв'язку з наведеним суд вважає, що у податкового органу, виходячи з положень норм податкового законодавства, відсутні відповідні повноваження в частині прийняття рішення за платника податку.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки, і не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень. За таких умов, оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення №, № від 12.01.2015 р. не відповідають вимогам закону, що є підставою для їх скасування.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають стягненню згідно положень ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Російський продукт" до Чугуївська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Чугуївської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № та № НОМЕР_2 від 12.01.2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Російський продукт" сплачений судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20 лютого 2015 року

Суддя Спірідонов М.О.