Справа № 803/67/15-а
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року Справа № 803/67/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання - Новак Л.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідачів Марчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Герасимюк Ю.В., Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Герасимюк Ю.В. від 23 грудня 2014 року №18240373 про відмову у державній реєстрації права власності на магазин промислових товарів, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, АДРЕСА_1; зобов'язання Реєстраційну службу Луцького міського управління юстиції (далі - Реєстраційна служба Луцького МУЮ) здійснити державну реєстрацію права власності на магазин промислових товарів, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, АДРЕСА_1, за ОСОБА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Луцького МУЮ Герасимюк Ю.В. від 23 грудня 2014 року №18240373 було відмовлено у проведенні державної реєстрації на магазин промислових товарів, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, АДРЕСА_1, з посиланням на те, що заявником не було подано заяву про погодження щодо приєднання місця загального користування (підвалу) від співвласників багатоквартирного будинку. Позивач таке рішення вважає незаконним, оскільки при проведенні реконструкції квартири під магазин промислових товарів ним влаштовано підвал за власні кошти та під власною добудовою до магазину, а тому даний підвал не відноситься до допоміжного приміщення багатоквартирного будинку та не слугує для його обслуговування, так як він ізольований від підвалу загального користування та не входить до загальної площі будинку.

Відповідач в поданому письмовому запереченні від 5 лютого 2015 року №02-4-8/540 пред'явленні позовні вимоги заперечив, посилаючись на правомірність своїх дій і рішень. Просив в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивач та представник позивача, кожен зокрема, підтримали позовні вимоги з підстав, викладених з позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні позову не визнала з мотивів, викладених у письмових запереченнях проти позову, просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири розташованої в м. Луцьку на АДРЕСА_1/3 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17 квітня 2008 року.

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 17 березня 2011 року №217-6 ОСОБА_1 надано дозвіл на проектування реконструкції квартири 3 на АДРЕСА_1 під магазин промислових товарів.

На підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 17 березня 2011 року №217-6 позивачем розроблено та 14 вересня 2011 року затверджено проект реконструкції квартири під магазин промислових товарів.

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області 30 жовтня 2013 року за №ВЛ 83, позивачем завершено будівельні роботи по реконструкції квартири 3 під магазин промислових товарів на АДРЕСА_1 в м. Луцьку.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 1 січня 2013 року проводиться органами державної реєстрації прав у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV (далі - Закон №1952-IV).

Позивач 12 грудня 2014 року звернувся до Реєстраційної служби Луцького МУЮ із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зареєстрованою за №9396728, для проведення державної реєстрації права приватної власності на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: м. Луцьк, АДРЕСА_1.

Державним реєстратором Реєстраційної служби Луцького МУЮ Герасимюк Ю.В. 23 грудня 2014 року прийнято рішення №18240373 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у зв'язку із тим, що заявником подано заяву, яка містить значні пошкодження (відірваний шматок документу), на проведення реконструкції з розширенням квартири під магазин промислових товарів від трьох співвласників, а не заяву на погодження щодо приєднання місця загального користування (підвалу) від співвласників багатоквартирного будинку, як це передбачено абзацом 5 пункту 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону №1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

Згідно із статтею 16 Закону №1952-VI заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав, на території якого розміщений об'єкт нерухомого майна або більша за площею його частина.

Стаття 19 Закону №1952-VI передбачає підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень. Так, в даній статті передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Частиною першою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено випадки відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. При цьому частиною четвертою зазначеної статті визначено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

На виконання вимог частини тринадцятої статті 15 Закону №1952-VI, Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 17 жовтня 2013 року (далі Порядок №868).

Даний Порядок визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до пункту 8 Порядку №868 для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Пунктом 13 Порядку №868 визначено, що заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст (частина друга статті 17 Закону №1952-VI).

Згідно із абзацом 5 пункту 49 Порядку №868 для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає, зокрема, письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування).

Підставою для прийняття відповідачем рішення від 23 грудня 2014 року №18240373 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень стало те, що заявником не було подано згоду всіх співвласників будинку на проведення реконструкції із використанням приміщення загального користування, а саме, підвалу, а згода трьох співвласників, що була надана мала значні пошкодження.

Як встановлено судом, при проведенні реконструкції квартири під магазин промислових товарів ОСОБА_1 влаштовано підвал за власні кошти та під власною добудовою до магазину, що підтверджується проектно-кошторисною та технічною документацією, а тому не відноситься до допоміжного приміщення багатоквартирного будинку та не слугує для його обслуговування.

Наведені обставини спростовують доводи відповідачів про необхідність надання державному реєстратору письмової згоди всіх співвласників будинку на проведення реконструкції.

Крім того, відповідність будівництва державним будівельним нормам, стандартам і правилам підтверджується декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованою Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області 30 жовтня 2013 року за №ВЛ 83.

Разом з тим, суд вважає, що відірваний шматок документу (заяви на проведення реконструкції з розширенням квартири) не може слугувати підставою для прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки пошкодження останнього дають змогу однозначно тлумачити його зміст (частина друга статті 17 Закону №1952-VI).

Проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що державний реєстратор Реєстраційної служби Луцького МУЮ Герасимюк Ю.В. безпідставно відмовила у проведенні державної реєстрації магазину промислових товарів, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, АДРЕСА_1.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дійшовши висновку про часткове задоволення позовних вимог та обираючи спосіб захисту порушених прав позивача, суд користуючись повноваженнями наданими частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить за межі позовних вимог, і приходить до переконання про захист порушених прав позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Луцького МУЮ Герасимюк Ю.В. №18240373 від 23 грудня 2014 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобов'язання Реєстраційну службу Луцького МУЮ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на магазин промислових товарів, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, АДРЕСА_1.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області Герасимюк Ю.В. №18240373 від 23 грудня 2014 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобов'язання Реєстраційну службу Луцького міського управління юстиції Волинської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на магазин промислових товарів, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, АДРЕСА_1.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк