Справа № 813/4014/13а
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 р. № 876/612/14
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Живка Михайла Олександровича, державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Туганової Наталії Семенівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов'язання до вчинення дій, -

встановив:

23.05.2013 ОСОБА_2 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом у якому, з врахуваннях заяв про зміну предмету позову, про уточнення позовних вимог, до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Живка М.О., державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Туганової Н.С., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_1, заявила наступні позовні вимоги:

- скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 674616 від 02.03.2013;

- визнати протиправним та скасувати запис про право власності № 260413 від 28.02.2013.

- визнати протиправними дії державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Живко М.О. щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про склад 3/5 ідеальних часток житлового будинку АДРЕСА_1;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Живко М.О. про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1814296 від 19.04.2013, яким вказано склад 3/5 частки ОСОБА_1 у житловому будинку АДРЕСА_1;

- визнати незаконними та скасувати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2761617 від 22.04.2013;

- зобов'язати Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом виключення відомостей про склад 3/5 ідеальних частки житлового будинку АДРЕСА_1 та державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно від 28.02.2013 року номер запису про право власності 260413, що здійснена державним реєстратором Тугановою Н.С.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачі, вийшовши за межі належних повноважень та без достатніх правових підстав, здійснили реєстрацію права власності на користь третьої особи на окремі приміщення житлового будинку № 13 по вул. Перемиській у м. Львові, оскільки позивачу та третій особі вказаний будинок належить на праві спільної часткової власності з ідеальними частками: 2/5 ідеальних частини будинку належить позивачу, 3/5 - третій особі.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2013 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Живка М.О. про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1814296 від 19.04.2013. Визнано протиправними дії державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Живка М.О. щодо внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме додаткових відомостей про склад 3/5 частки ОСОБА_1 у житловому будинку АДРЕСА_1, здійснених на підставі рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Живка М.О. № 1814296 від 19.04.2013. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із цією постановою не погодилась третя особа та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, з недоведеністю обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що позовні вимоги не підтверджені жодними доказами, а судом цих доказів не здобуто. Апелянт вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на те, що правовстановлюючим документом на частину будинку належну позивачу було визначено ідеальну частку без визначення конкретних приміщень, оскільки у свідоцтві про право на спадщину за заповітом № 2-4175 від 29.11.1999 виданого ОСОБА_2 чітко вказані приміщення, які входять до складу спадщини, це приміщення №№ 1-4, 1-5, 1-7, 1-2. Також судом не було взято до уваги акт від 14.11.2013 ЛКП «Затишне», з якого вбачається, що конкретний розподіл приміщень між співвласниками будинку був проведений ще у 1964 році. Не взято судом до уваги і рішення Франківського районного суду м. Львова від 29.11.2013, яке набрало законної сили, та яким за ОСОБА_1 визнано право власності на конкретні приміщення будинку АДРЕСА_1.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце.

Від державного реєстратора Живко М.О. до суду поступило клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з його перебуванням на лікуванні.

Від представника третьої особи ОСОБА_5 поступило клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з зайнятістю у іншому судовому засіданні.

Однак, згадані клопотання судом відхилено, оскільки на підтвердження вказаних обставин суду не надано жодних доказів. Крім того, долучена представником третьої особи ОСОБА_5 копія договору № 4/15 від 09.02.2015, не може бути взяти до уваги як підстава для відкладення розгляду справи, оскільки вказаний представник брав участь у цій справ у суді першої інстанції згідно договору № 201/13 від 02.07.2013 та ознайомився із матеріалами справи у суді апеляційної інстанції, згідно поданої ним заяви.

Враховуючи те, що цю справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, а усі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційний розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить будинок у АДРЕСА_1, а саме:

- ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.1999 та реєстраційного посвідчення віл 07.02.2000 за № 036817, набула право власності на 2/5 частини будинку № 13, який знаходиться по АДРЕСА_1;

- ОСОБА_1 згідно з договором дарування укладеним 15.06.1988 та зареєстрованим в реєстрі за № 3996 прийняла у дар 3/5 частини цього будинку, який в цілому складається з п'яти кімнат жилою площею 81,6 кв.м. і двох кухонь та розміщений на земельній ділянці розміром 600 кв.м.

Вказаними правовстановлюючими документами визначено ідеальні частки співвласників без визначення конкретних приміщень (кімнат).

Право власності за ОСОБА_1 на належні їй 3/5 частини будинку по АДРЕСА_1 зареєстровано 28.02.2013 Державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції у Львівській області ОСОБА_7

Державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції у Львівській області Живко М.О. 19.04.2013 прийнято рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо ОСОБА_1 в частині визначення складу частки 3/5 будинку по АДРЕСА_1 та зареєстровано вказані відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Позивач не погоджується з правомірністю дій державних реєстраторів, що і слугувало підставою для звернення до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання протиправними дій та скасування рішення державного реєстратора Живка М.О. про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1814296 від 19.04.2013, оскільки реєстрація права власності за ОСОБА_1 з визначенням розміру частки у 3/5 проведена 28.02.2013 на підставі договору дарування від 15.06.1988, зареєстрованого в реєстрі старшим державним нотаріусом п'ятої Львівської державної нотаріальної контори Ткачук Г.І. за № 3996. Відповідно до п. 1 договору дарування, предметом договору є 3/5 частин жилого будинку у АДРЕСА_1 та складається в цілому з п'яти кімнат жилою площею 81,6 кв.м. та двох кухонь. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. На переконання суду, довідка ОКП «БТІ та ЕО» від 28.03.2013 за вих. № 3/3429 не є документом, на підставі якого в розумінні вимог ст. 19 Закону відбувається припинення, перехід чи зміна права власності, а відтак, не є належним та допустимим доказом того, що співвласникам ідеальних часток у праві спільної часткової власності, в тому числі ОСОБА_1, належать приміщення згідно переліку наведеному у цій довідці. Відтак, вказана довідка не може слугувати підставою для прийняти рішення та вчинення реєстраційної дії державним реєстратором на нерухоме майно щодо визначення складу ідеальної частки співвласника будинку ОСОБА_1 Як встановлено судом з матеріалів справи, у картці прийому заяви № 1814283 від 19.04.2013, на підставі якої Державним реєстратором прав на нерухоме майно Живко М.О. 19.04.2013 прийнято рішення № 1814296 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині визначення складу частки 3/5, у розділі «перелік документів, поданих із заявою», не має довідки ОКП «БТІ та ЕО» від 28.03.2013 за вих. № 3/3429. Суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи відповідача та третьої особи, що факт належності переліку приміщень ОСОБА_1 у складі частки 3/5, та ОСОБА_2 у складі 2/5 частки будинку по АДРЕСА_1, підтверджується рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17.09.2013 у справі № 2/465/614/13, що залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29.11.2013, оскільки такі не впливають на вирішення спору по суті і винесені після вчинення відповідачем оскаржуваних дій. Також суд відхилив посилання на Акт б/н від 14.11.2013, затверджений директором ЛКП «Затишне», оскільки ним стверджується, що співвласники будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є власниками окремих квартир № 1 та 1а у будинку по АДРЕСА_1, що суперечить матеріалам справи - правовстановлюючим документам на будинок по АДРЕСА_1: свідоцтву про право на спадщину за законом від 29.11.1999, договору дарування від 15.06.1988, що зареєстрований в реєстрі за № 3996. Крім того, зазначений акт складений 14.11.2013 та не може бути доказом по цій справі, оскільки позовні вимоги серед іншого стосуються квітня 2013 року. Щодо решти позовних вимог, то суд першої інстанції дійшов висновку, що такі є безпідставними не порушують прав позивача, а тому задоволеними бути не може.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

При цьому, здійснюючи апеляційний розгляд суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржене тільки третьою особою щодо задоволення позову. В частині відмови у задоволенні позову позивачем постанова суду першої інстанції не оскаржена, а тому у відповідності до ст. 195 КАС України апеляційний розгляд здійснюється у межах доводів апеляційної скарги, що у згоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України викладеною у пунктах 13.1-13.2 постанови Пленуму цього суду № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі».

Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стаття 4 Закону передбачає обов'язковість державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

З наведених вище норм вбачається, що реєстраційний орган повинен перевіряти відсутність підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, встановлювати факт відсутності підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень, та при наявності таких підстав приймає рішення про зупинення державної реєстрації прав або відмовляє в такій реєстрації.

Відповідно до ст. 24 Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо, подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Статтею 19 Закону передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 703, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат.

Як вбачається із матеріалів справи, Державним реєстратором на нерухоме майно Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Тугановою Н.С. 02.03.2013 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1, поданої 28.02.2013 (реєстраційний номер заяви 324162), прийнято рішення № 674616 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого державний реєстратор вирішив провести державну реєстрацію права приватної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_9, відкрити розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційну справу.

У картці прийому заяви № 629353 від 28.02.2013, серед документів поданих до заяви, третьою особою, як документ, що підтверджує виникнення право власності, подано договір дарування від 15.06.1988, зареєстрований в реєстрі за № 3996 старшим державним нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Ткачук Г.І.

У результаті проведення державної реєстрації права власності, 02.03.2013 відповідачем Державним реєстратором прав на нерухоме майно Тугановою Н.С. видано витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 91293).

Судом встановлено, що у вказаному витязі, як і у рішенні про проведення державної реєстрації Державного реєстратора на нерухоме майно Туганової Н.С. від 02.03.2013 містяться відомості про належність ОСОБА_1 на праві приватної власності 3/5 частини будинку № 13 по вул. Перемиській у м. Львові, проте не має відомостей про склад 3/5 частини будинку.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність проведення вказаної вище реєстрації. З цими висновками суду першої інстанції погодився і позивач, так як рішення суду в апеляційному порядку не оскаржив. Ці обставини не заперечуються і іншими учасниками процесу.

Разом з тим, 19.04.2013 Державним реєстратором прав на нерухоме майно Живко М.О. прийнято рішення № 1814296 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.04.2013, з огляду на те, що у розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1, не вказано складу частки третьої особи. У зв'язку з цим, вказаний державний реєстратор вирішив внести зміни до запису про нерухоме майно з реєстраційним № 1 в частині визначення складу частки 3/5 ОСОБА_1, які зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Цим же відповідачем 19.04.2013 видано витяг (індексний номер витягу 2682111), згідно якого у розділі «додаткові відомості» визначено перелік приміщень та їх площу, що входять до 3/5 ідеальної частки ОСОБА_1, та складається з загальної площі 125,7 кв.м. та житлової 48, 6 кв.м.

Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Живко М.О. від 22.04.2013 № 1862259 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв'язку з опискою в імені та по-батькові, запис ОСОБА_10 вирішено змінити на ОСОБА_1.

Правомірність своїх дій під час прийняття рішення від 19.04.2013 № 1814296, державний реєстратор Живко М.О. підтверджує наявністю у матеріалах реєстраційної справи довідки ОКП «БТІ та ЕО» вих. №3/3429 від 28.03.2013, якою визначеного склад 3/5 ідеальної частки будинку ОСОБА_1, та відсутністю законодавчих підстав для відмови у вчиненні реєстраційної дії щодо визначення складу частки 3/5.

Судом встановлено, що ОКП «БТІ та ЕО» 28.03.2013 видано ОСОБА_1 довідку за вих. № 3/3429, у якій перелічено приміщення, що входять до 3/5 ідеальних частки будинку по АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_1, та приміщення, що входять до складу 2/5 ідеальної частки, яка належить ОСОБА_2

Виходячи із змісту ст. 19 Закону, державна реєстрація прав проводиться, серед іншого на підставі договорів, укладених в порядку передбаченому законодавством, також на підставі інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно.

Реєстрація права власності за ОСОБА_1 з визначенням розміру частки у 3/5 проведена 28.02.2013 на підставі договору дарування від 15.06.1988, зареєстрованого в реєстрі старшим державним нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Ткачук Г.І. за № 3996. Відповідно до п. 1 договору дарування, предметом договору є 3/5 частин жилого будинку у АДРЕСА_1 та складається в цілому з п'яти кімнат жилою площею 81, 6 кв.м. та двох кухонь.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а тому суд першої інстанції вірно вказав, що довідка ОКП «БТІ та ЕО» від 28.03.2013 за вих. № 3/3429 не є документом, на підставі якого відбувається припинення, перехід чи зміна права власності. Тому така довідка не є належним та допустимим доказом того, що співвласникам ідеальних часток у праві спільної часткової власності, в тому числі ОСОБА_1, належать приміщення згідно переліку наведеному у цій довідці. Відтак, вказана довідка не може слугувати підставою для прийняти рішення та вчинення реєстраційної дії державним реєстратором на нерухоме майно щодо визначення складу ідеальної частки співвласника будинку ОСОБА_1

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у картці прийому заяви № 1814283 від 19.04.2013, на підставі якої Державним реєстратором прав на нерухоме майно Живко М.О. 19.04.2013 прийнято рішення № 1814296 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині визначення складу частки 3/5, у розділі «перелік документів, поданих із заявою» відсутні відомості щодо подання ОСОБА_1 довідки № 3/3429 виданої 28.03.2013 ОКП «БТІ та ЕО».

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на те, що у свідоцтві про право на спадщину за заповітом № 2-4175 від 29.11.1999 виданого ОСОБА_2 чітко вказані приміщення, які входять до складу спадщини, оскільки вказане свідоцтво не подавалось державному реєстратору під час вчинення реєстраційної дії, а суд під час розгляду справи дає оцінку рішенням та діям суб'єкта владних повноважень, з урахуванням тих обставин, які існували на час вчинення відповідних дій чи прийняття рішень. Тобто, суд оцінює ті документи на підставі яких відповідачем прийнято рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Єдиний правовстановлюючий документ, який міститься у реєстраційній справі та поданий третьою особою державному реєстратору, є договір дарування від 15.06.1988, згідно якого предметом цього договору є 3/5 частин жилого будинку у АДРЕСА_1 та складається в цілому з п'яти кімнат жилою площею 81, 6 кв.м. та двох кухонь. Тобто вказаний правовстановлюючий документ містить ідеальну частку нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 без визначення переліку приміщень, які входять до її складу. Не були подані третьою особою і договори купівлі-продажу від 01.12.1964 та від 01.08.1968, а тому такі не могли бути враховані державним реєстратором під час вчинення реєстраційної дії.

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для прийняття до уваги рішення Франківського районного суду м. Львова від 17.09.2013 у справі № 2/465/614/13, що залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29.11.2013, оскільки такі були прийняті вже після проведення державної реєстрації, як і акт б/н від 14.11.2013, затверджений директором ЛКП «Затишне».

Окрім наведеного, вказаним актом стверджується, що співвласники будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1, є власниками окремих квартир № 1 та 1-а у будинку по АДРЕСА_1, що суперечить матеріалам справи - правовстановлюючим документам на будинок по АДРЕСА_1: свідоцтву про право на спадщину за законом від 29.11.1999, та договору дарування від 15.06.1988, що зареєстрований в реєстрі за № 3996.

Щодо посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано того, що 19.04.2013 державним реєстратором проводилась не реєстрація права власності, а вносились зміни, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом 38 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМ України від 26.10.2011 № 1141 (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Порядок № 1141) визначено, що державний реєстратор вносить зміни до записів Державного реєстру прав, зокрема, у разі допущення технічної помилки, зміни відомостей про нерухоме майно.

Згідно п. 40 Порядку № 1141 у разі внесення змін у зв'язку із зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб'єкта цього права, інші речові права та суб'єкта цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов'язані з проведенням державної реєстрації прав, державний реєстратор вносить до відповідного запису Державного реєстру прав такі відомості: 1) підстава для зміни відомостей: назва документа; дата видачі документа; номер документа; ким виданий (оформлений) документ; додаткові відомості про документ; 2) реєстраційний номер, дата і час реєстрації заяви, на підставі якої вносяться зміни до Державного реєстру прав; 3) підстава для внесення змін до запису: назва рішення; дата формування рішення; індексний номер рішення; 4) прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора; 5) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

Отже, для внесення у зв'язку із зміною відомостей про нерухоме майно, державний реєстратор вносить до відповідного запису Державного реєстру підставу для зміни відомостей, а саме: дата видачі документа; номер документа; ким виданий (оформлений) документ; додаткові відомості про документ.

Однак, як вбачається із витягу з Державного реєстру від 19.04.2013 індексний № 268211 (а.с. 213 Т.1), державний реєстратор вніс зміни та як підставу вказав договір дарування від 15.06.1988 і реєстраційне посвідчення, які не визначають склад ідеальної частки ОСОБА_1 Посилання на довідку від 28.03.2013 № 3/3429 видану ОКП «БТІ та ЕО», на яку відповідач та третя особа вказують у процесі судового розгляду, відсутні. Такі посилання відсутні і у рішенні від 19.04.2013 № 1814296 (а.с. 212 Т.1).

Відповідно до п. 44 Порядку № 1141, порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав установлює Мін'юст, який затверджений наказом від 12.12.2011 № 3502/5 (зареєстрований в Мін'юсті 12.12.2011 за № 1429/20167, далі - Порядок № 3502/5).

Пунктом 2.1 Порядку № 3502/5 для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Як вбачається із наявної у справі картки прийому заяви (а.с. 215 Т.1), ОСОБА_1 для внесення вказаних вище змін подала тільки заяву. Жодні інші документи у цьому переліку відсутні, як і довідка від 28.03.2013 № 3/3429 на яку посилаються відповідач та третя особа.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на час внесення змін до реєстру 19.04.2013, у матеріалах реєстраційної справи єдиним правовстановлюючим документом був договір дарування від 15.06.1988, у якому не визначено склад 3/5 ідеальної частки, яка належить ОСОБА_1, а тому у державного реєстратора були відсутні правові підстави для внесення таких змін.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Живко М.О. під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 1814296, та вчинення дій щодо внесення змін до запису про нерухоме майно в частині зазначення відомостей про склад частки 3/5 ОСОБА_1, вийшов за межі повноважень, наданих Законом, за відсутності передбачених законодавством підстав, а отже вимоги позивача про визнання протиправними дії державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Живко М.О. щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про склад 3/5 ідеальних часток житлового будинку АДРЕСА_1 та визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Живко М.О. про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1814296 від 19.04.2013 року, яким вказано склад 3/5 частки ОСОБА_1 у житловому будинку АДРЕСА_1 є підставними і підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги вказаних вище висновків суду не спростовують, а тому така задоволеною бути не може.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскарженої постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2013 року у справі № 813/4014/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін