Справа № 820/18303/14
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 лютого 2015 р. № 820/18303/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Зінченка А.В.,

при секретарі - Алавердян Е.А.

за участі представників сторін:

позивача - Давидюка О.М., Арутюнян М.А.

відповідача - Юсупової М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство комплексної безпеки охоронна фірма «БРІГ» до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Агенство комплексної безпеки охоронна фірма «БРІГ», звернувся до суду з адміністративним позовом до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного Управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № 000632220 від 14.10.2014 року, яким підприємству донараховано податку на додану вартість в розмірі 279761,0 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 69940,25 грн., на загальну суму 349701,25 грн. та податкове повідомлення-рішення № від 14.10.2014 року, яким підприємству донараховано податку на прибуток в розмірі 250051,0 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію 62512,75 грн., на загальну суму 320563,75 грн.

Позивач вважає зазначені податкові повідомлення-рішення неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства, а тому просить скасувати їх в повному обсязі.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, вказав, що винесені податкові повідомлення-рішення повністю відповідають вимогам діючого законодавства, а тому є законними та обґрунтованими, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенство комплексної безпеки охоронна фірма «БРІГ» взято на податковий облік 01.09.2004 р. за №103, і станом на даний час перебуває на обліку в Індустріальній об»єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного Управління Міндоходів у Харківській області.

Судом встановлено, що на підставі направлення від 17.09.2014 року №1777 виданого Індустріальною ОДПІ м. Харкова Соколовським Сергієм Валерійовичем - головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Індустріальної ОДПІ м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, відповідно до наказу Індустріальної ОДНІ м. Харкова від 16.09.2014 року №1559, та згідно з п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та на підставі Постанови Старшого слідчого другого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління ФР ГУ Міндоходів у Харківській області підполковника податкової міліції Мінаєва О.С. від 28.04.2014 року «про проведення перевірок» проведена позапланова виїзна перевірка ГОВ «АКБ-ОФ БРІГ» (п.н. 33118966) з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Грант Тайм» (п.н. 38123047) за період з 01.01.2013 р. по 01.04.2014 р.

За результатами перевірки було складено акт від 30.09.2014 року № 2628/20-36-22-03-07/33118966, яким зафіксовані порушення п.198.3 п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено до сплати в бюджет суми податку на додану вартість на загальну суму 279761 грн., т.ч. за лютий 2013 року па суму 19950 грн., за березень 2013 року на суму 19962,5 гри., за квітень 2013 року на суму 19962,5 грн., за травень 2013 року на суму 29475,0 гри,, за червень 2013 року на суму 26815,0 грн., за липень 2013 року на суму 26801,7 гри., за серпень 2013 року на суму 29462,5 грн., за вересень 2013 року на суму 19475,0 грн., за жовтень 2013 року на суму 25431,8 грн., за листопад 2013 року на суму 26625,0 грн., а грудень 2013 року на суму 19250,0 гри., за січень 2014 року на суму 16550,0 грн. та п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено до сплати в бюджет суми податку на прибуток по декларації за 2013 рік на загальну суму 250051,0 грн.

14.10.2014 року, на підставі акту перевірки, ДПІ було винесені податкові повідомлення-рішення № 000632220, яким підприємству донараховано податку на додану вартість в розмірі 279761,0 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 69940,25 грн., на загальну суму 349701,25 грн. та податкове повідомлення - рішення № , яким підприємству донараховано податку на прибуток в розмірі 250051,0 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію 62512,75 грн., на загальну суму 320563,75 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що Позивачем (Замовник) було укладено договори про надання послуг з ТОВ «Грант Тайм» (Виконавець) №1 від 03.09.2012р., №2 від 03.09.2013 року та № 6 від 07.05.2013 року.

На підтвердження вказаних взаємовідносин ТОВ «АКБ ОФ «БРІГ» надало до перевірки первинні документи, які були складені в процесі здійснення господарських операцій, а саме: договори, протоколи узгодження договірної вартості на надання послуг, акти здачі - приймання виконаних робіт, податкові накладні.

Суд вказує, що відповідно до приписів ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в)отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Приписами п.п. 2.4 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88 передбачено, що первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Однак, при дослідженні податкових накладних та актів виконаних робіт судом встановлено, що у вказаних документах не конкретизовано, які саме роботи було виконано із зазначенням їх вартості, годин виконання робіт, тому вони, на думку суму не можуть вважатися первинними документами, які б підтверджували фактичне придбання платником податків послуг у контрагента.

Також, як до перевірки, так і до суду позивачем не надано звіти, складені ТОВ «Грант Тайм» за результатами наданих позивачем послуг, або інших документі, в яких би було зазначено, які фактично послуги були надані.

Також, в суді не знайшло підтвердження подальше використання послуг, отриманих від ТОВ «Грант тайм», їх зв'язок з господарською діяльністю ТОВ «АКБ ОФ «БРІГ».

При дослідженні довідки про включення до ЄДРПОУ ТОВ «Грант Тайм», встановлено, що види діяльності вказаного контрагента не мають відношення до надання консультаційних та кур'єрських послуг.

Надані позивачем документи не доводять причинно-наслідкового зв'язку між необхідністю понесення спірних витрат, отриманням внаслідок цього конкретного результату та досягненням завдяки цьому певної економічної мети (ефекту). За відсутності відповідних доказів щодо кількісних та якісних характеристик послуг, а також доказів фактичного отримання цих послуг позивачем, суд приходить до висновку, що здійснене оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням донарахування з податку на додану вартість є правомірними.

З огляду на приписи п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 та п. 198.3 Податкового кодексу України підставою для зменшення платником об'єкта оподаткування з податку на додану вартість - на суму цього податку, нараховану на вартість отриманих послуг, є факт реального надання послуг та призначення останніх для такого використання. За відсутності факту придбання послуг та наявності лише формально складених документів відповідні суми не можуть відображатись в податковому обліку, адже це є протиправним та суперечить нормам матеріального права, а саме: п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 та п. 198.3 Податкового кодексу України.

Щодо донарахування податку на прибуток підприємств, то суд вказує, що Відповідно до п.п.134.1.1, п.п.134.1.2 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, у цьому розділі об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначе них згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Згідно з п.п.135.5.4 п.135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до п.п.138.1.1. п.138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: а) процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; б) комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; в) від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; г) від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ) суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; є) витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); є) витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; з) інші витрати, передбачені цим розділом.

Згідно з п.п.138.10.3 п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, до складу інших витрат включаються: витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: а) витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції; б) витрати на ремонт тари; в) оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; г) витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів; ґ) витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; д) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); є) витрати на транспортування, перевалку, страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; є) витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; ж) витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства; з) інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Таким чином, проаналізувавши наведені норми діючого законодавства, дослідивши надані до справи матеріали, суд приходить до висновку про правомірне винесення вищевказаних податкових повідомлень - рішень та донарахування податку на прибуток підприємств.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При зазначених обставинах, суд вважає позовні вимоги позивача не правомірними та такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, не підтверджені матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163, 167, 254 КАС України , суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство комплексної безпеки охоронна фірма «БРІГ» до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство комплексної безпеки охоронна фірма «БРІГ» (код 33118966) до Державного бюджету України судовий збір в розмірі 4384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанову у повному обсязі виготовлено 26 лютого 2015 року.

Суддя А.В. Зінченко