Справа № 2а/0470/2704/12
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Київ К/800/18562/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Борисенко І.В.

Кошіля В.В.,

за участю секретаря - Калініна О.С.,

та представників сторін:

від позивача - Юхименко М.П.,

від відповідача - Трофименко М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014

у справі № 2а/0470/2704/12

за позовом Публічного акціонерного товариства "Авіаційна компанія "Дніпроавіа"

до Дніпропетровської митниці Державної митної служби України

про скасування податкових повідомлень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2012 у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014 скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2012 та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково: скасовано податкове повідомлення №20 від 10.02.2012; скасовано податкове повідомлення №21 від 10.02.2012 в частині застосування до ПАТ "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1364752,80 грн. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погодився, просив скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем була проведена планова виїзна документальна перевірка стану дотримання ВАТ "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" митного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за період з 01.01.2010 по 30.09.2011, за результатами якої складено акт від 20.01.2012 № 02/12/110000003/001130549.

В ході перевірки були встановлені порушення позивачем вимог: ст. 267 МК України, в частині невключення до митної вартості сум витрат на доставку товару, що призвело до донарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 2721,98 грн.; ст.ст. 205, 208, 210 Митного кодексу України, в частині порушення умов переміщення та недотримання строків зворотного вивезення з митної території України товарів, ввезених в режимі тимчасового ввезення. Згідно з нормою статті 206.3 Податкового кодексу України, платник податків повинен сплатити податкове зобов'язання в сумі 914463,53 грн., у т.ч. ввізне мито - 5005,43 грн., податок на додану вартість - 912180,08 грн.;

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем прийняті 10.02.2012 прийняті податкові повідомлення форми «Р»: № 20 про визначення суми податкового зобов'язання з мита на товари, що ввозяться на територію України, всього у розмірі 7508,15 грн., у тому числі за основним платежем - 5005,43 грн., за штрафними санкціями - 2502,72 грн.; № 21 про визначення суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість всього у розмірі 1368041,43 грн., у тому числі за основним платежем - 912180,08 грн., за штрафними санкціями - 455861,35 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази спростування встановлених перевіркою випадків неповного декларування сум витрат, понесених за транспортування товарів, ввезених на митну територію України на умовах поставки EXW авіаційним транспортом за ВМД: від 03.06.2011 №110030000/2011/000939; від 29.07.2011 №110030000/2011/001239 в сумі 2721,98 грн., а також порушення умов митного режиму, які були підставою для умовного повного звільнення двигуна від оподаткування під час ввезення його на митну територію України, встановлення відсутності документального підтвердження факту зворотного вивезення окремих запчастин до закінчення строку тимчасового ввезення.

Однак, колегія суддів, переглядаючи оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій, погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позову, враховуючи наступне.

Згідно зі статтею 204 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), тимчасове ввезення (вивезення) - митний режим, відповідно до якого товари можуть ввозитися на митну територію України чи вивозитися за межі митної території України з обов'язковим наступним поверненням цих товарів без будь-яких змін, крім природного зношення чи втрат за нормальних умов транспортування.

Статтею 208 МК України визначені строки тимчасового ввезення (ввезення) товарів.

Відповідно до статті 209 МК України, звільнення від сплати податків під час переміщення товарів у режимі тимчасового ввезення (вивезення) регулюється виключно податковими законами України.

Статтею 210 МК України передбачено, що до закінчення строків тимчасового ввезення (вивезення) особа, яка надала зобов'язання про зворотне вивезення (ввезення) товарі, що перебувають у режимі тимчасового ввезення (вивезення), повинна: вивезти (ввезти) ці товари, згідно із зобов'язаннями, наданими митному органу, або заявити про зміну митного режиму, що допускається щодо таких товарів з додержанням вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів України.

Рішення про допущення товарів до переміщення через митний кордон України в режимі тимчасового ввезення (вивезення) приймається митним органом у порядку визначеному законодавством.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, двигун турбореактивний, двухконтурний 3007А, с/н САЕ 310108, декларувався за ВМД типу «ІМ 31» від 02.07.2010 №110000013/2011/511579 і, згідно із заявленою метою ввезення, призначався для заміни на літаку Embraer 145 EU бортовий номер UR-DNL та був вивезений відповідно до ВМД №110030000/2011/001227 від 27.07.2011 у складі літака Embraer 145 EU номер UR-DNL (а.с. 88 т.І).

Отже, двигун було встановлено на літак такого ж типу, що не суперечить умовам та меті тимчасового ввезення, а тому позивачем не порушувались умови митного режиму тимчасового ввезення.

Щодо незазначення у вантажних митних деклараціях запчастин, які ввозились в режимі тимчасового ввезення, під час їх зворотного вивезення за межі митної території України, колегією суддів слід зазначити наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, система випуску і уборки закрилків, гвинтова пара і зборі, детектор диму протипожежної системи, проблисковий маяк, що були ввезені на підставі ВМД №110030000/2010/002119 від 13.09.2010, №110030000/2010/001076 від 18.05.2010, №110030000/2010/000185 від 28.01.2010, були встановлені на літак Boеing 737-500 номер UR-DNН, що підтверджується Актами заміни, та з урахуванням подовження строку ввезення вивезені у складі цього літака відповідно ВМД №125120106/2011/649356, а у графі 40 ВМД зазначено номер попереднього ВМД ввезення (а.с. 100-119 т.І).

Обставини встановлення запчастин на вказаний літак та їх вивезення, також, встановлені постановою Кіровоградського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2012 №0418/1074/2012, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.04.2012.

Також, встановлено, що стартер, гідравлічний насос, що були ввезені на підставі ВМД №110030000/2010/000075 від 18.01.2010, були встановлені на літак Embraer 145 EР номер UR-DNІ та, з урахуванням подовження строку ввезення, були вивезені відповідно до ВМД №110030000/2010/002479 від 20.10.2010 (а.с. 127-139 т. І).

Прилад для автоматичного регулювання тиску, який ввезений на підставі ВМД №110030000/2010/1932 від 19.08.2010 був встановлений на літак Boеing 737-500 номер UR-DNН, а внаслідок непридатності знятий, що підтверджується актом заміни та вивезений відповідно до ВМД ЕК 00 від 11.01.2011 №110030000/2011/000049 (а.с. 140-149 т. І).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що позивачем були виконані всі умови митного режиму тимчасового ввезення, надані всі необхідні документи для митного оформлення, запчастини та прилад в наступному були вивезені за межі митного кордону України без будь-яких змін у встановлені строки, що виключає визначення податкового зобов'язання згідно з п. 206.3 ст. 206 ПКУ.

Крім того, відповідно до п. 4 розділу VІІІ Порядку застосування митного режиму тимчасового ввезення (вивезення), затвердженого наказом Державної митної служби України від 28.03.2000 №173, інформація про завершення режиму тимчасового ввезення (вивезення) заноситься в ЄАІС посадовою особою митниці оформлення або іншої митниці у разі оформлення цією митницею відповідної митної процедури. Товари, щодо яких завершено режим тимчасового ввезення (вивезення), знімаються з контролю митницею оформлення після занесення відповідної інформації в ЄАІС.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалам справи, в ЄАІС Держмитслужби України міститься інформація, що підтверджує факт зняття запчастин з митного контролю (а.с. 208-213 т. І). Дана обставина відповідачем не спростована.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що у відповідача були відсутні підстави для визначення позивачу грошового зобов'язання спірними податковими повідомленням №20 від 10.02.2012 та повідомленням №21 від 10.02.2012 в частині застосування суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1364752,80 грн.

Доводи, наведені скаржником в касаційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 221, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль