Справа № 803/1628/14
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року Справа № 803/1628/14

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, про визнання протиправним та скасування наказу в частині,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (далі - УМВС України у Волинській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (далі - УДАІ УМВС України у Волинській області) про визнання протиправним та скасування наказу УМВС України у Волинській області від 29.05.2014 р. № 330/в «Про порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ України працівниками УДАІ Управління МВС України у Волинській області та покарання винних» в частині притягнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за пунктом 66 (за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 30.05.2014 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебував на службі в органах внутрішніх справ України, зокрема, по день звільнення на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (за рахунок м/б) взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби ДАІ, підпорядкованої УМВС. Згідно із наказом УМВС України у Волинській області від 29.05.2014 р. № 114о/с відповідно до пункту 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено позивача з органів внутрішніх справ з 30.05.2014 року. Підставою для звільнення зі служби в органах внутрішніх справ став наказ начальника УМВС України у Волинській області від 29.05.2014 р. № 330/в.

Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки у відповідача не було належних правових підстав для звільнення зі служби за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Вказує, що підстави для притягнення його до відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ є необґрунтованими, оскільки наказ Міністерства внутрішніх справ України № 488дск від 28.05.2014 р. та наказ УДАІ УМВСУ у Волинській області № 157 від 28.05.2014р., за порушення яких його звільнено, не стосувались безпосередньо його, а тому не повинні були ним виконуватись. Крім цього, позивач зазначає, що відповідачем порушено порядок проведення службового розслідування, за результатами якого його звільнено з органів внутрішніх справ.

Тому, позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України у Волинській області від 29.05.2014 р. № 330/в в частині звільнення його зі служби в органах внутрішніх справ за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, зобов'язати відповідача поновити на посаді та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 р. залишено без розгляду позовну заяву в частині поновлення на посаді та стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу.

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову представник відповідача адміністративний позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ проведено з дотриманням вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, оскільки такий крайній захід дисциплінарного впливу застосовано з урахуванням всіх обставин дисциплінарного проступку, вчинення якого доведено матеріалами службового розслідування. На думку представника відповідача, матеріалами службового розслідування підтверджується той факт, що позивач скоїв вчинок, який слід вважати таким, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, оскільки останній порушив вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України в частині відданості народові України, Закону України «Про міліцію», Закону України «Про Дисциплінарний статут ОВС», що виразилось у невиконанні вимог наказів МВС України від 28.05.2014 р. № 488 дск та УДАІ УМВС України у Волинській області від 28.05.2014 р. № 157. Тому, просить в задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Позивач в судове засідання не прибув, проте подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених в адміністративному позові, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибула, подала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи наведене, суд здійснював розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 15.08.1999 р., в тому числі з 20.10.2011 р. по день звільнення - на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (за рахунок м/б*) взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби ДАІ, підпорядкованої УМВС, що підтверджується записами в трудовій книжці, витягом із послужного списку. Позивач склав Присягу працівника органів внутрішніх справ України 25.09.1999 р.

Відповідно до наказу УМВС України у Волинській області від 29.05.2014 р. № 114о/с «По особовому складу» позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас (з постановкою на військовий облік) відповідно до пункту 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 30.05.2014 р.

Підставою для видачі зазначеного наказу став наказ УМВС України у Волинській області від 29.05.2014 р. № 330/в «Про порушення Присяги працівників органів внутрішніх справ України працівниками УДАІ Управління МВС України у Волинській області та покарання винних», відповідно до якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби «за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 р. № 382, у частині відданості народові України, Закону України «Про міліцію», Закону України «Про Дисциплінарний статут ОВС», особисту недисциплінованість, що виразилось у невиконанні вимог наказів МВС України від 28.05.2014 р. № 488 дск та УДАІ УМВС в області від 28.05.2014 р. № 157 «Про відрядження працівників Державтоінспекції області» щодо виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» та несення служби по охороні громадського порядку в районах проведення антитерористичної операції».

Наказ УМВС України у Волинській області від 29.05.2014 р. № 114о/с «По особовому складу» в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ відповідно до пункту 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивач оскаржував у судовому порядку.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 15.07.2014 р. у справі № 803/1285/14 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до УМВС України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - УДАІ УМВС України у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15.07.2014 р. у справі № 803/1285/14 в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді скасовано та прийнято нову постанову, якою позов в цій частині задоволено, визнано протиправним і скасовано наказ УМВС України у Волинській області від 29.05.2014 р. № 114о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) з посади старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (за рахунок м/б*) взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції, підпорядкованої Управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (за рахунок м/б*) взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції, підпорядкованої Управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, з 30.05.2014 р., постанову в іншій частині залишено без змін.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ за невиконання (відмову виконувати) вимог Наказів № 488дск та № 157, які, в свою чергу, не містять жодних вимог зобов'язального характеру щодо позивача (індивідуальних приписів, примусу до вчинення дій), окрім обов'язку взяти участь у відповідних нарадах.

Наказ № 488дск передбачає розпорядчий індивідуальний припис по організації та здійсненню відрядження працівників щодо, зокрема, начальника УМВС, а наказ № 157 - по проведенню оперативних нарад щодо командирів взводів ДПС ДАІ роти ДПС, підпорядкованої УМВС, та начальника ДАІ з обслуговування м. Луцька.

Наказ № 157 частково був виданий з метою дотримання вимог п.11 Положення для врахування (з'ясування) думки колективу ОВС щодо відрядження конкретно визначених працівників.

Водночас, останній наказ зобов'язує визначити та подати списки відповідних працівників, які виявили бажання до виконання поставлених завдань (вибуття у відрядження).

В підсумку, судом встановлено, що немає жодного наказу УМВС, яким би зобов'язано конкретно позивача відбути у вказане відрядження, а відповідно він не міг відмовитися від направлення у таке відрядження.

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку, що п.2 наказу № 157 у своєму змісті містить істотні суперечності, оскільки з одного боку зобов'язує підпорядкованих начальників (командирів) визначити по 2 працівників, а з іншого - подати списки бажаючих до виконання поставлених завдань. Таким чином, УДАІ при виданні цього наказу порушило вимоги ст.4 Дисциплінарного статуту - не забезпечило його зрозумілість.

Відповідачем також порушено вимоги ст.14 Дисциплінарного статуту в тій частині, що службове розслідування проводилося без участі безпосереднього начальника порушника - командира взводу Лагоди О.І., який протягом дня 29.05.2014 р. був в розпорядженні та міг взяти участь у розслідуванні (був безпосереднім учасником відповідних подій), оскільки лише 30.05.2014 р. був виданий наказ УМВС № 117о/с «Про відрядження працівників Державтоінспекції області» про його відрядження до ГУМВС.

Окрім того, відповідне службове розслідування призначено, проведено, підготовлено (складено) Висновок та завершено службове розслідування (затверджено Висновок) протягом одного дня (навіть не цілого), протягом його проведення не опитано жодної особи, а відповідні висновки зроблені на підставі кількох рапортів, не витребувано жодного документу.

Таким чином, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 р. встановлено, що позивача звільнено з посади без законних підстав, оскільки відповідачами не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, за який його звільнено; з порушенням установленого порядку, тобто внаслідок проведення службового розслідування не уповноваженим органом та без повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин події (ймовірно скоєного вчинку).

Також в зазначеній постанові суду апеляційної інстанції встановлено, що наказ № 114о/с винесений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки проведене УМВС службове розслідування та Висновок по матеріалах службового розслідування, на підставі якого було винесено наказ №114 о/с, не відповідають вимогам ст.14 Дисциплінарного статуту в частині повного, всебічного і об'єктивного з'ясування всіх обставин події.

Відповідно до частини 5 статті 254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадження, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Частина 2 статті 14 КАС України встановлює, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із частиною 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 14.11.2012 р. № 2379/12/13-12 положеннями статті 72 КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною першою статті 72 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов'язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

За змістом частини першої статті 72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Враховуючи те, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 р. визнано протиправним та скасовано наказ УМВС у Волинській області від 29.05.2014 р. № 114о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) з посади старшого інспектора дорожньо-патрульної служби (за рахунок м/б*) взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції, підпорядкованої Управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, тому суд вважає, що підлягає визнанню протиправним та скасуванню і наказ УМВС України у Волинській області від 29.05.2014 р. № 330/в «Про порушення Присяги працівників органів внутрішніх справ України працівниками УДАІ Управління МВС України у Волинській області та покарання винних» в частині звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, оскільки останній прийнятий також на підставі Висновку по матеріалах службового розслідування, який не відповідає вимогам ст.14 Дисциплінарного статуту в частині повного, всебічного і об'єктивного з'ясування всіх обставин події.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що звільнення позивача з органів внутрішніх справ було проведено неправомірно, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 КАС України, на підставі Закону України «Про міліцію», Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 29 травня 2014 року № 330/в «Про порушення Присяги працівників органів внутрішніх справ України працівниками УДАІ Управління МВС України у Волинській області та покарання винних» в частині звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Дмитрук