Справа № 372/4475/13
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Київ К/800/33416/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Обухівського районного суду Київської області від 07 листопада 2013 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

В вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Козинської селищної ради Обухівського району Київської області щодо порушення процедури розгляду клопотання про надання безоплатно у власність земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва у межах норм безоплатної приватизації згідно з нормами ст. 118 Земельного Кодексу України та неприйняття на пленарному засіданні Козинської селищної ради Обухівського району Київської області рішення про розгляд клопотання ОСОБА_1 поданого 09.07.2013 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га. по передачі його безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва в межах смт. Козин Обухівського району Київської області. Зобов'язати Козинську селищу раду Обухівського району Кіовської області винести на засідання чергової сесії та розглянути клопотання ОСОБА_1 про виділення та передачу у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га. в межах смт. Козин Обухівського району Київської області відповідно до вимог земельного законодавства із прийняттям відповідного рішення.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 07 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року, відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи на предмет повноти та всебічності дослідження їх судами та обґрунтованість застосування норм матеріального права до спірних правовідносин, вивчивши доводи касаційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 09.07.2013 року, від імені позивача повірений останнього в порядку ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України, звернувся до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області з клопотанням про отримання безоплатно у власність позивача земельної ділянки. У прохальній частині даного клопотання, повірений просив визначити позивачу земельну ділянку без його погодження та виділити земельну ділянку, орієнтовним розміром до 0,10 га в межах смт. Козин Київської області, з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва (а.с. 09-10).

Листом Козинської селищної ради від 12.08.2013 № 791, за підписом селищного голови В.В. Гартіка, позивачу було повідомлено, що його клопотання не може бути розглянуте по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України. (а.с.15-16)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що подане представником позивача клопотання про отримання безоплатно у власність земельної ділянки розглянуті відповідачем в спосіб та порядок передбачений чинним законодавством України, протиправності оскаржуваних позивачем дій та рішень в ході розгляду справи судом не встановлено, як і правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу та розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Зі справи вбачається, що звернувшись з вищевказаним клопотанням до відповідача, позивач не додав до нього графічні матеріали, на яких було б зазначене бажане місце розташування земельної ділянки. Крім того, до клопотання від 09.07.2013 року не було додано довіреність, яка мала бути видана довірителем повіреному відповідно до ст. 1007 ЦК України, на вчинення юридичних дій передбачених договором доручення №116/07/13-зд від 09.07.2013 року.

Залишаючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення даного позову, оскільки позивачем було порушено порядок звернення, визначений статтею 118 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанції, що рішення відповідача щодо відсутності правових підстав для задоволення зазначеного вище клопотання, оскільки позивачем було порушено порядок звернення, визначений статтею 118 КАС України, прийняте у відповідності до норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Висновок суду першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог ґрунтується на доказах, досліджених судами та наявних у матеріалах справи, а тому колегія суддів із цим погоджується.

Колегія суддів дійшла думки, що суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідили матеріали справи, вірно встановили характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосували норми матеріального права до їх вирішення.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до ухвалення незаконних рішень, не встановлено.

Твердження касаційної скарги зазначених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 220, 221, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Обухівського районного суду Київської області від 07 листопада 2013 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 р. у справі №372/4475/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 236 - 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Н.В. Васильченко