Справа № 808/9402/13-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 рокусправа № 808/9402/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фінансової інспекції в Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2014 року у справі №808/9402/13-а за позовом Державної фінансової інспекції в Запорізькій області до комунального підприємства «Водоканал» про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція в Запорізькій області 05 грудня 2013 року звернулась до суду з позовом до комунального підприємства «Водоканал», згідно якого, просить зобов'язати відповідача виконати пункти 2 та 6 вимог Державної фінансової інспекції в Запорізькій області від 15.05.2013 №08-06-14-14/3685, а саме:

пункт 2 вимоги позивача від 15.05.2013 № 08-06-14-14/3685 в частині проведення донарахування плати за понаддоговірний скид стоків у систему каналізації та стягнення з споживачів донараховану плату за понаддоговірний скид стоків у систем каналізації на загальну суму 1051276,17 грн., на підставі ст.ст. 22, 62 Цивільного кодексу України за наступними договорами:

- підпункт б) пункту 2: по договору від 01.01.2010 №25/1, укладеному з публічним акціонерним товариством „Запорізький завод „Перетворювач" 6 390,48 грн.;

- підпункт д) пункту 2: по договору від 01.01.2011 №154/3, укладеному з комунальною установою „Обласна інфекційна клінічна лікарня" Запорізьке обласної ради - 7 807,72 грн.;

- підпункт е) пункту 2: по договору від 01.01.2010 №49/3, укладеному з публічним акціонерним товариством „Запорізький абразивний комбінат" 34 382,65 грн.;

- підпункт й) пункту 2: по договору від 01.09.2008 №915, укладеному з приватним акціонерним товариством „ТБ „Бородинський" - 579,51 грн.;

- підпункт м) пункту 2: по договорам від 01.12.2006, 04.05.2012 №90 укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю „Парадіз" - 11 445,25 грн.;

- підпункт т) пункту 2: по договору від 01.05.2009 №9076/3, укладеному з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 - 2 602,88 грн.;

- підпункт ф) пункту 2: по договору від 02.12.2009 №120/1, укладеному з відкритим акціонерним товариством „Запоріжтрансформатор" - 760 371,62 грн.;

- підпункт х) пункту 2: по договору від 01.01.2010 №153/2, укладеному з приватним акціонерним товариством „АТП-12354" - 1 153,22 грн.;

- підпункт ц) пункту 2: по договору від 01.01.2010 №55/3, укладеному з публічним акціонерним товариством „Мотор-Січ" - 204 513,17 грн.;

- підпункт ш) пункту 2: по договору від 01.01.2011 №154/3, укладеному з закритим акціонерним товариством „Запоріжмеблі" - 22 029,62 грн.;

У іншому випадку в повному обсязі відшкодувати шкоду у загальній сумі 1051276,17 грн. за рахунок осіб, винних у ненарахуванні плати за понадлімітний скид стоків у систему каналізації, на підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України;

- пункт 6 вимоги Державної фінансової інспекції в Запорізькій області від 15.05.2013 № 08-06-14-14/3685 в частині:

- укладання договору на відшкодування витрат по електричній енергії, проведення донарахування суми відшкодування витрат з оплати електричної енергії та відображення в бухгалтерському обліку дебіторської заборгованості на загальну суму 8520,58 грн.;

- в повному обсязі відшкодувати витрати з оплати електричної енергії, спожитої ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», у загальній сумі 8520,58 грн., у тому числі за рахунок осіб відшкодування витрат з оплати теплової та електричної енергії, спожитої орендарем, на підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України.»

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідачем станом на 29.11.2013 року не забезпечено повне усунення порушень зазначених у пунктах 2 та 6 обов'язкових вимог щодо усунення порушень фінансової дисципліни від 15.05.2013 №08-06-14-14/3685 прийнятих на підставі акта ревізії №06-21/7 від 15.04.2013 року, оскільки фактичним виконанням п. 2 вимоги від 15.05.2013 року має бути фактичне відшкодування коштів на загальну суму 1051276,17 грн., а п. 6 вимоги повне відшкодування витрат з оплати електричної енергії, спожитої ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», у загальній сумі 8520,58 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2014 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що позивачем не доведена правомірність його вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою:

зобов'язати відповідача виконати пункти 2 та 6 вимоги позивача від 15.05.2013 № 08-06-14-14/3685, а саме:

а) виконати пункт 2 вимоги позивача від 15.05.2013 № 08-06-14-14/3685 в частині стягнення зі споживачів донарахованої плати за понаддоговірний скид стоків у систему каналізації на загальну суму 1050696,61 грн., на підставі ст.ст. 22, 623 Цивільного кодексу України за наступними договорами:

- підпункт б) пункту 2: по договору від 01.01.2010 №25/1, укладеному з публічним акціонерним товариством „Запорізький завод „Перетворювач" - 6 390,48 грн.;

- підпункт д) пункту 2: по договору від 01.01.2011 №154/3, укладеному з комунальною установою „Обласна інфекційна клінічна лікарня" Запорізької обласної ради - 7 807,72 грн.;

- підпункт е) пункту 2: по договору від 01.01.2010 №49/3, укладеному з публічним акціонерним товариством „Запорізький абразивний комбінат"" - 34 382,65 грн.;

- підпункт м) пункту 2: по договорам від 01.12.2006, 04.05.2012 №907, укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю „Парадіз'" - 11 445,25 грн.;

- підпункт т) пункту 2: по договору від 01.05.2009 №9076/3. укладеному з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 - 2 602,88 грн.;

- підпункт ф) пункту 2: по договору від 02.12.2009 №120/1, укладеному з відкритим акціонерним товариством „Запоріжтрансформатор" -760 371,62 грн.;

- підпункт х) пункту 2: по договору від 01.01.2010 №153/2, укладеному з приватним акціонерним товариством „АТП-12354" - 1 153,22 грн.;

- підпункт ц) пункту 2: по договору від 01.01.2010 №55/3, укладеному з публічним акціонерним товариством „Мотор-Січ" - 204 513,17 грн.;

- підпункт ш) пункту 2: по договору від 01.01.2011 №154/3 укладеному із закритим акціонерним товариством „Запоріжмеблі" 22 029,62 гривень.

У іншому випадку в повному обсязі відшкодувати шкоду у загальній сумі 1050696,61 грн. за рахунок осіб, винних у ненарахуванні плати з понадлімітний скид стоків у систему каналізації, на підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України.

б) виконати пункт 6 вимоги Державної фінансової інспекції Запорізькій області від 15.05.2013 № 08-06-14-14/3685 в частині:

- укладення договору з ПАТ «Перший Український Міжнародний банк на відшкодування витрат по електричній енергії, проведення донарахування суми відшкодування витрат з оплати електричної енергії та відображення бухгалтерському обліку дебіторської заборгованості в загальній сум 8 520,58 грн.;

- в повному обсязі відшкодування витрат з оплати електричної енергії, спожитої ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», у загальній сумі 8 520,58 грн., у тому числі за рахунок осіб винних допущених порушеннях внаслідок ненарахування сум відшкодування витрат з оплати теплової та електричної енергії, спожитої орендарем, на підстав ст. 1166 Цивільного кодексу України.

В апеляційній скарзі зазначає про безпідставне невиконання відповідачем пунктів 2 та 6 обов'язкових вимог щодо усунення порушень фінансової дисципліни від 15.05.2013 №08-06-14-14/3685 та необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо доведеності забезпечення відповідачем виконання підпунктів б), д), е), м), т), ф), х), ц) та ш) пункту 2 та пункту 6 вказаних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги позивача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивачем проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 01.06.2011 по 31.01.2013, якою встановлено ряд порушень, що викладені в акті ревізії від 15.04.2013 №06-21/7.

З метою повного усунення виявлених порушень відповідачем винесено вимогу 15.05.2013 №08-06-14-14/3685 «Про обов'язкові вимоги щодо усунення порушень фінансової дисципліни», в якій пунктом 2 встановлено:

«Під час ревізії КП «Водоканал» встановлено, що підприємством при взаєморозрахунках зі споживачами по укладеним договорам, не враховані понаднормативні (понадлімітні) об'єми стічних вод, скинуті у каналізаційну систему, в зв'язку з чим не нараховано плату за понадлімітний скид стічних вод у п п'ятикратному розмірі) на загальну суму 1 079 375,35 грн. (за 2011 рік - 40740,7 тис.грн.; за 2012 рік - 608 787,19 грн.; за січень 2013 року - 429 847,46грн.), чим порушено ст.193 Господарського кодексу, п.2.1 Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод: системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №137, п.8.1.2 Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізування м.Запоріжжя, затверджених рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29.05.2003 №167 та умов п.5.2.2 Договорів про надання послуг, у зв'язку з чим:

- провести донарахування плати за понаддоговірний скид стоків у систему каналізації та відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість у сумі 1 079 375,35 грн. та стягнути зі споживачів донараховану плату за понаддоговірний скид стоків у систему каналізації на загальну суму 1079 375,35 грн., на підставі ст.ст. 22, 623 Цивільного кодексу України за вступними договорами:

а) по договору від 01.01.2010 №13/1, укладеному з публічним акціонерним товариством «Запоріжкокс» - 171,6 грн.

б) по договору від 01.01.2010 №25/1, укладеному з публічним акціонерним товариством «Запорізький завод «Перетворювач» - 6 390,48 грн.

в) по договорам від 01.01.2006, 03.01.2012 №84/4, укладеним з приватним акціонерним товариством «Іскож-2000» - 1 781,68 грн.;

г) по договору від 01.01.2010 №104/3, укладеному з товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький сталеливарний завод» - 201,57 грн.

д) по договору від 01.01.2011 №154/3, укладеному з комунальною установою «Обласна інфекційна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради - 7807,72 грн.

е) по договору від 01.01.2010 №49/3, укладеному з публічним акціонерним товариством «Запорізький абразивний комбінат» - 34 382,65 грн.;

є) по договорам від 01.09.2007, 17.05.2010 №662/2, укладеним з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 - 2602,88 грн.

ж) по договору від 01.01.2010 №1199/2, укладеному з приватним акціонерним |товариством «Фармацевтична фабрика «Віола» - 2 539,01 грн.;

з) по договору від 04.01.2011 №159/2, укладеному з приватним акціонерним товариством «Запорізький інструментальний завод ім.Войкова» - 6 685,27 грн.;

і) по договорам від 01.02.2007, від 01.06.2011 №662/2, укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю «АвтоЗАЗ-стоматологія» - 480,85 грн.;

й) по договору від 01.09.2008 №915, укладеному з приватним акціонерним товариством «ТБ «Бородинський» - 579,51 грн.;

к) по договору від 01.01.2006 №745, укладеному з товариством з обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс «Олексієвський» - 441,74 грн.;

л) по договорам від 01.09.2007, 20.07.2009 №2279, укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю «Європромекскавація» - 895,22 грн.;

м) по договорам від 01.12.2006, 04.05.2012 №907, укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю «Парадіз» - 11 445,25 грн.

н) по договору від 01.10.2007 №634, укладеному з приватним підприємством «Бомбола» - 7997,87 грн.;

о) по договору від 01.10.2009 №9231/4, укладеному з товариством з обмеженою відповідальністю «НВФ «Транс-консульт» - 114,1 грн.;

п) по договору від 01.01.2006 №6529, укладеному з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 - 2 225,41 грн.

р) по договору від 10.06.2010 №9488/1, укладеному з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 - 958,92 грн.;

с) по договору від 01.03.2006 №7473, укладеному з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 - 1 074,28 грн.

т) по договору від 01.05.2009 №9076/3, укладеному з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 - 2 602,88 грн.

у) по договору від 01.01.2009 №4813/1, укладеному з товариством з обмеженою відповідальністю «Завод «ХІТ-Технологія» - 528,69 грн.;

ф) по договору від 02.12.2009 №120/1, укладеному з відкритим акціонерним товариством «Запоріжтрансформатор» - 760 371,62 грн.

х) по договору від 01.01.2010 №153/2, укладеному з приватним акціонерним товариством «АТП-12354» - 3 153,22 грн.

ц) по договору від 01.01.2010 №55/3, укладеному з публічним акціонерним товариством «Мотор-Січ» - 204 513,17 грн.

ш) по договору від 01.01.2011 №154/3, укладеному із закритим акціонерним товариством «Запоріжмеблі» - 22 029,62 грн.

У іншому випадку в повному обсязі відшкодувати шкоду у загальній сумі: 1 079 375,35 грн. за рахунок осіб, винних у ненарахуванні плати за понадлімітний скид стоків у систему каналізації, на підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України.»

Крім того, у пункті 6 цієї вимоги зазначено: «В порушення ч.3 ст. 152 Господарського кодексу України, п.5 П(с)БО №16 підприємством за рахунок власних коштів сплачено за спожиту іншим суб'єктом господарювання - ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» електричну енергію, що призвело до завищення витрат підприємства на суму 8520,58 грн. (неврегульовані договірні відносини щодо відшкодування витрат за спожиту енергію), в зв'язку з чим:

- керуючись ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України укласти договір на відшкодування витрат по електричній енергії, провести донарахування суми відшкодування витрат з оплати електричної енергії та відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість в загальній сумі 8520,58 грн.;

- в повному обсязі відшкодувати витрати з оплати електричної енергії, спожитої ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», у загальній сумі 8520,58 грн., у тому числі за рахунок осіб відшкодування витрат з оплати теплової та електричної енергії, спожитої орендарем, на підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України.»

Позивачем був визначений термін усунення вказаних вище порушень та інформування Держфінінспекції в Запорізькій області до 15.06.2013 року.

Оскільки до вказаного терміну комунальним підприємством «Водоканал» не забезпечено повного виконання пунктів 2 та 6 вимоги від 15.05.2013 №08-06-14-14/3685, а саме: підпунктів «б», «д», «е», «й», «м», «т», «ф», «х», «ц», «ш» пункту 2 в частині проведення донарахування плати за понад договірний скид стоків у систему каналізації на загальну суму 1 051 276,17 грн., а також пункту 6 щодо спонукання ПАТ «ПУМБ» до виконання зобов'язань по відшкодуванню витрат за спожиту електричну енергію банкоматами зазначеної банківської установи, позивач звернувся до суду.

Зобов'язання відповідача до виконання вимог органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому та відшкодування виявлених збитків, завданих об'єкту контролю є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не доведена правомірність його позовних вимог.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 року № 2939-XII (далі - Закон № 2939-XIІ) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення, Держфінінспекція відповідно), визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням установлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону № 2939-ХІІ, якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону № 2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

У справі, що розглядається, Державна фінансова інспекція в Запорізькій області в обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідачем станом на 29.11.2013 року не забезпечено повне усунення порушень зазначених у пунктах 2 та 6 обов'язкових вимог щодо усунення порушень фінансової дисципліни від 15.05.2013 №08-06-14-14/3685 прийнятих на підставі акта ревізії №06-21/7 від 15.04.2013 року, оскільки фактичним виконанням п. 2 вимоги від 15.05.2013 року має бути фактичне відшкодування коштів на загальну суму 1051276,17 грн., а п. 6 вимоги повне відшкодування витрат з оплати електричної енергії, спожитої ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», у загальній сумі 8520,58 грн., отже позивач пред'явив вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом України у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14,) 20 травня 2014 року (справа № 21-93а14).

Відповідно до статті 242-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Запорізькій області - залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2014 року у справі №808/9402/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 10 лютого 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко