Справа № К/9991/73827/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року м. Київ К/9991/73827/11

колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Іваненко Я.Л.,

розглянувши у порядку касаційного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради, Міністерства праці та соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 5 грудня 2008 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2009 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є інвалідом війни ІІ групи, тому відповідно до положень статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому щорічно до 5 травня повинна виплачуватися разова грошова допомога в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Проте всупереч вимогам зазначеного закону щорічна разова грошова допомога до 5 травня була виплачена позивачу не в повному розмірі. Просив визнати протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради; зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради здійснити перерахунок разової грошової допомоги за 2004 - 2007 роки в розмірі 9724 грн відповідно до статей 12, 14 та 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа №1-29/2007).

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 лютого 2008 року залучено до участі у справі як співвідповідача Міністерство праці та соціальної політики України.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 5 грудня 2008 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства праці та соціальної політики України, управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради.

Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради здійснити перерахунок разової грошової допомоги ОСОБА_1 як інваліду війни за 2007 рік і виплатити на його користь суму недоотриманої щорічної грошової допомоги за 2007 рік у розмірі 2888 грн.

Зобов'язано Міністерства праці та соціальної політики України перерахувати вказану суму коштів на рахунок Головного управління праці та соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації для виплати її ОСОБА_1

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено в зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2009 року апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради задоволено частково.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 5 грудня 2008 року скасовано в частині визнання бездіяльності Міністерства праці та соціальної політики України протиправною; зобов'язання Міністерства праці та соціальної політики України перерахувати вказану суму коштів на рахунок Головного управління праці та соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації для виплати її ОСОБА_1; відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради здійснити перерахунок разової грошової допомоги як інваліду війни та забезпечити виплату недоплаченої суми разової грошової допомоги за 2004, 2005, 2006 роки в розмірі відповідно до статей 12, 14 та 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа №1-29/2007) з мотивів відмови.

В цій частині прийнято нову постанову, якою у задоволені позовних вимог про визнання бездіяльності Міністерства праці та соціальної політики України протиправною та зобов'язання Міністерства праці та соціальної політики України перерахувати вказану суму коштів на рахунок Головного управління праці та соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації для виплати ОСОБА_1 відмовлено.

В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Вказуючи на допущені, на думку управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради, судами порушення норм чинного матеріального та процесуального законодавства, що призвело до постановлення неправильних судових рішень, відповідач просить скасувати постановлені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІ групи.

Відповідно до частини п'ятої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII щорічно до 5 травня інвалідам війни ІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

У 2004 році позивач отримав щорічну разову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 160 грн, яка нараховувалась з врахуванням обмежень, встановлених статтею 44 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» від 27 листопада 2003 року № 1344-IV.

Рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004 положення статті 44 Закону № 1344-IV визнані неконституційними з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Закони України про Державний бюджет України на 2003, 2005, 2006 роки, що також встановлювали обмеження щодо виплати щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону № 3551-XII, були чинними протягом зазначених років та Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України, не визнавались.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Отже, застосуванню підлягали розміри виплат, встановлені законами України про Державний бюджет України на відповідні роки, оскільки ці закони були прийняті пізніше Закону № 3551-XII.

Враховуючи викладене, відповідач діяв відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України, тобто на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 13 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року № 489-V дію частини п'ятої статті 13 Закону № 3551-XII зупинено на 2007 рік.

Статтею 29 Закону № 489-V виплата зазначеної разової грошової допомоги у 2007 році інвалідам війни ІІ групи була встановлена у сумі 360 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 положення статті 29 та пункту 13 статті 71 Закону № 489-V визнано неконституційними з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Положення статті 29 та пункту 13 статті 71 Закону № 489-V визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 9 липня 2007 року №6-рп/2007, яке відповідно до положень частини першої статті 58 Конституції України не має зворотної дії в часі. Якщо суб'єкт владних повноважень зробив соціальні виплати під час дії зазначених норм Закону України про Державний бюджет на 2007 рік, то після прийняття рішення Конституційним Судом України у нього не виникло додаткових зобов'язань щодо перерахунку раніше виплаченої позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов'язання відповідача виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2007 рік, оскільки зазначена виплата була проведена позивачу в квітні 2007 року, тобто до ухвалення Конституційним Судом України рішень від 9 липня 2007 року №6-рп/2007.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог про перерахунок і виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2004 - 2006 роки, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що позивачем пропущено річний строк звернення до адміністративного суду, встановлений статтею 99 Кодексом адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), поважних підстав для поновлення строку не вбачається, відповідачі наполягали на відмові у задоволенні позову з цих підстав.

Відповідно до положень частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Статтею 225 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

За правилами пункту 4 частини першої статті 223 Кодексу адміністративного судочинства України при зміні судового рішення суду першої інстанції судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 225, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2009 року скасувати.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 5 грудня 2008 року змінити.

Скасувати зазначену постанову в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності Міністерства праці та соціальної політики України, управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради; зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради здійснити перерахунок разової грошової допомоги позивачу як інваліду війни за 2007 рік і виплатити на його користь суму недоотриманої щорічної грошової допомоги за 2007 рік у розмірі 2888 грн; зобов'язання Міністерства праці та соціальної політики України перерахувати вказану суму коштів на рахунок Головного управління праці та соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації для виплати її позивачу.

Ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

В решті постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 5 грудня 2008 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Юрченко В.В.

Судді Амєлін С.Є.

Іваненко Я.Л.