Справа № 826/18159/14
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко Т.М.,

суддів Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2014 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо ненадання копій відповідних документів на адвокатський запит від 27.10.2014; зобов'язати Державну фіскальну службу України в строк не пізніше п'яти днів з дня набрання постанови суду по справі за цим позовом законної сили надати мені на адвокатський запит від 27 жовтня 2014 p.: - копії документів щодо здійснення Державною фіскальною службою України, Міністерством доходів і зборів України, (структурними підрозділами, територіальними органами) координаційних заходів з питань протидії злочинності та корупції, які вживались наслідок реалізації координаційних повноважень Генеральної прокуратури України, в період з 21 листопада 2013 р. по 21 лютого 2014 р., в тому числі щодо: проведення координаційних нарад керівників правоохоронних органів; проведення спільних засідань колегій правоохоронних органів; проведення міжвідомчих нарад за участю керівників правоохоронних органів, органів виконавчої влади та місцевого самоврядування; видання спільних наказів, вказівок, інформаційних листів та інших документів організаційного та методичного характеру; обміну інформацією з питань стану злочинності та корупції; розробки і здійснення узгоджених заходів з метою виявлення, припинення та профілактики злочинів і корупційних діянь, а також усунення причин та умов, що сприяли їх вчиненню, в том числі утворення спільних слідчо-оперативних груп; спільних виїздів до резонів для проведення узгоджених заходів, перевірок і надання допомоги правоохоронним органам на місцях; вивчення позитивного досвіду з питань запобігання і протидії злочинності та корупції, впровадження його в практичну діяльність правоохоронних органів; утворення спільних слідчо-оперативних груп для розкриття і розслідування окремих тяжких та особливо тяжких злочинів; взаємного використання можливостей правоохоронних органів для підготовки і навчання кадрів, підвищення їх кваліфікації; проведення спільних семінарів, конференцій та інших навчально-практичних заходів; розробки пропозицій з питань удосконалення правового регулювання запобігання і протидії злочинності та корупції; спільного ініціювання та проведення наукових досліджень у сфері боротьби із злочинністю та корупцією; інших форм координації діяльності правоохоронних органів; - копії документів щодо результатів виконання Державною фіскальною службою України, Міністерством доходів і зборів України (структурними підрозділами, територіальними (органами) вищенаведених координаційних заходів з питань протидії злочинності та корупції, які вживались внаслідок реалізації координаційних повноважень Генеральної прокуратури України, в період з 21 листопада 2013 p. по 21 лютого 2014 p.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року позов задоволено частково: зобов'язано Державну фіскальну службу України повторно розглянути адвокатський запит ОСОБА_2 від 27.10.2014 № 27-10/6. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для зміни судового рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясовних обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, та вірно встановлено судом першої інстанції, адвокат ОСОБА_2 на підставі Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», в межах надання правової допомоги ОСОБА_3, звернувся до Державної фіскальної служби України із адвокатським запитом від 27.10.2014 № 27-10/6 (т. 1, арк. 8).

Позивач просив надати, по-перше, копії документів щодо здійснення Державною фіскальною службою України, Міністерством доходів і зборів України, (структурними підрозділами, територіальними органами) координаційних заходів з питань протидії злочинності та корупції, які вживались наслідок реалізації координаційних повноважень Генеральної прокуратури України, в період з 21 листопада 2013 р. по 21 лютого 2014 р., в тому числі щодо: проведення координаційних нарад керівників правоохоронних органів; проведення спільних засідань колегій правоохоронних органів; проведення міжвідомчих нарад за участю керівників правоохоронних органів, органів виконавчої влади та місцевого самоврядування; видання спільних наказів, вказівок, інформаційних листів та інших документів організаційного та методичного характеру; обміну інформацією з питань стану злочинності та корупції; розробки і здійснення узгоджених заходів з метою виявлення, припинення та профілактики злочинів і корупційних діянь, а також усунення причин та умов, що сприяли їх вчиненню, в том числі утворення спільних слідчо-оперативних груп; спільних виїздів до резонів для проведення узгоджених заходів, перевірок і надання допомоги правоохоронним органам на місцях; вивчення позитивного досвіду з питань запобігання і протидії злочинності та корупції, впровадження його в практичну діяльність правоохоронних органів; утворення спільних слідчо-оперативних груп для розкриття і розслідування окремих тяжких та особливо тяжких злочинів; взаємного використання можливостей правоохоронних органів для підготовки і навчання кадрів, підвищення їх кваліфікації; проведення спільних семінарів, конференцій та інших навчально-практичних заходів; розробки пропозицій з питань удосконалення правового регулювання запобігання і протидії злочинності та корупції; спільного ініціювання та проведення наукових досліджень у сфері боротьби із злочинністю та корупцією; інших форм координації діяльності правоохоронних органів та, по-друге, просив надати копії документів щодо результатів виконання Державною фіскальною службою України, Міністерством доходів і зборів України (структурними підрозділами, територіальними (органами) вищенаведених координаційних заходів з питань протидії злочинності та корупції, які вживались внаслідок реалізації координаційних повноважень Генеральної прокуратури України, в період з 21 листопада 2013 p. по 21 лютого 2014 p.

04 листопада 2014 року Державна фіскальна служба України листом № 2862/к/99-99-09-01-14 повідомила позивача, що запитувана інформація, щодо здійснення координаційних заходів з питань протидії злочинності та корупції, які вживались внаслідок реалізації координаційних повноважень Генеральною прокуратурою України в період з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року є неконкретною, у зв'язку з чим її пошук та ідентифікація є проблематичним через відсутність точних реквізитів.

Крім того, в листі від 04.11.2014 № 2862/к/99-99-09-01-14 відповідач зазначив, що за наявною інформацією не встановлено документів щодо вжиття Генеральною прокуратурою України координаційних заходів з питань протидії злочинності та корупції у вказаний період.

З підстав незгоди з позицією Державної фіскальної служби України позивач звернувся до суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія Київського апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначені в Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Статтею 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб); ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз'яснень положень законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно ст. 8 Закону України "Про доступ до публічної інформації", таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю.

Порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації", відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація: 1) що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; 2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Разом з тим, Державна фіскальна служба України, надаючи відповідь на адвокатський запит від 27.10.2014 № 27-10/6 не зазначає, що витребувані документи містять інформацію з обмеженим доступом (або конфіденційну інформацію, або таємну інформацію, або службову інформацію), що, в свою чергу, могло призвести до неможливості надання витребуваних адвокатським запитом копій документів.

Крім того, в листі Державна фіскальна служба України зазначає, що запитувана інформація є неконкретною, проте, як вбачається із адвокатського запиту від 27.10.2014 № 27-10/6, позивач жодним чином не просить відповідача надати інформацію, оскільки даний запит містить лише прохання надати копії документів, які необхідно надіслати на вказану позивачем адресу.

Також, слід зазначити, що відповідач повідомив про відсутність документів, про які позивач не запитував, а про запитувані позивачем документи не повідомив взагалі - наявні вони чи відсутні.

Відтак, Державна фіскальна служба України, розглянувши адвокатський запит від 27.10.2014 № 27-10/6 та надаючи відповідь, повинна була або надати витребувані документи, або відмовити у наданні витребуваних документів, оскільки документи містять інформацію з обмеженим доступом або у зв'язку з відсутністю даних документів.

Отже, враховуючи, що позивач просив надати копії певних документів, то відповідач, надаючи відповідь на адвокатський запит, повинен був зазначити та посилатися саме на перелік документів, який містився у запиті.

Разом з тим, як вірно було встановлено судом, відповідач в листі від 04.11.2014 жодним чином не зазначає про вищенаведені документи, які позивач просив надати.

На підставі вищевикладеного, Державною фіскальною службою України не було фактично досліджено зміст адвокатського запиту від 27.10.2014 № 27-10/6, що, в свою чергу, призвело до надання неналежної відповіді на даний запит позивача.

Отже, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянтів не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2014 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.М.Грищенко

Судді І.О.Лічевецький

В.Е.Мацедонська

Повний текст рішення виготовлено 16.02.2015р.

Головуючий суддя Грищенко Т.М.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.