Справа № 0670/1531/11
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року м. Київ К/9991/63525/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 08 червня 2011 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2011 року

у справі № 0670/1531/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Магніт-Авто»

до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції

про скасування рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Магніт-Авто» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції (далі - відповідач) про: визнання неправомірним та скасування рішення Бердичівської ОДПІ №14831/10/1601 від 24 вересня 2010 року, оформлене актом № 114, про анулювання реєстрації ТОВ «Магніт-Авто» як платника податку на додану вартість; зобов'язання Бердичівської ОДПІ направити судове рішення по дані справі до ДПА України для розгляду та внесення відповідних змін до Реєстру платників податку на додану вартість.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 08 червня 2011 року позов задоволено частково. Визнано неправомірним та скасовано рішення Бердичівської ОДПІ Житомирської області від 24 вересня 2010 року № 14831/10/1601, оформлене актом № 114, про анулювання реєстрації ТОВ «Магніт-Авто» як платника податку на додану вартість. У задоволені решти позовних вимог відмовлено. Відшкодовано з Державного бюджету України на користь ТОВ «Магніт-Авто» 1,70 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2011 року, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 08 червня 2011 року залишено без змін.

В касаційній скарзі Бердичівська ОДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 08 червня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2011 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 09536554 форми № 2-Р на бланку серії НБ № 371332, 12 грудня 2005 року ТОВ «Магніт-Авто» було зареєстроване як платник податку на додану вартість.

Комісією, створеною відповідно до розпорядження Бердичівської ОДПІ від 27 жовтня 2005 року № 44, було прийняте рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Магніт-Авто» відповідно до підпункту «в» пункту 9.8 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість», про що складено акт про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість № 114 від 23 вересня 2010 року. В акті було зазначено, що платник не декларує суму податкового кредиту в період виникнення податкового зобов'язання та виписує податкові накладні, згідно з якими не задекларовано (не сплачено) податкові зобов'язання. При цьому, в акті також було зазначено, що платник податку подає податкові декларації з податку на додану вартість з показниками, які свідчать про наявність оподатковуваних поставок, та не має податкової заборгованості з податку на додану вартість на дату складання акту.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що податковий орган не надав доказів наявності підстав для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість у відповідності до положень підпункту «в» пункту 9.8 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість» з врахуванням того, що позивач не реєструвався як платник єдиного податку, не був та не є суб'єктом інших спрощених систем оподаткування, які визначають особливий порядок нарахування чи сплати податку на додану вартість, відмінний від тих, що встановлені Законом України «Про податок на додану вартість» немає рішення суду про звільнення позивача від сплати податку на додану вартість, не має будь-яких інших передбачених Законом підстав для твердження, що позивач став суб'єктом іншої спрощеної системи оподаткування, що тягне анулювання його реєстрації як платника податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.

Питання анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість визначено пунктом 9.8 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Зокрема, відповідно до зазначеного Закону наказом ДПА України від 01 березня 2000 року № 79 затверджено Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно пункту 25 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 01 березня 2000 року № 79 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), реєстрація платників податку на додану вартість діє до дати її анулювання, яке відбувається у випадках, визначених пунктом 9.8 статті 9 Закону.

Відповідно до підпункту «в» пункту 9.8 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), реєстрація діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадках, якщо особа, зареєстрована як платник податку, реєструється як платник єдиного податку або стає суб'єктом інших спрощених систем оподаткування, які визначають особливий порядок нарахування чи сплати податку на додану вартість, відмінний від тих, що встановлені цим Законом, чи звільняють таку особу від сплати цього податку за рішенням суду або з будь-яких інших причин.

Отже, вищезазначеним підпунктом визначено виключні підстави для анулювання реєстрації особи як платника податку на додану вартість, а саме - реєстрація як платника єдиного податку або як суб'єкта інших спрощених систем оподаткування.

При цьому, згадані у наведеній вище нормі Закону інші причини стосуються виключно можливих підстав з яких платник податку звільняється від сплати податку на додану вартість. Такими причинами можуть бути судове рішення, нормативний чи інший акт компетентного органу, внаслідок якого платник податку на додану вартість втрачає обов'язок з нарахування та/або сплати цього податку.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що доказів наявності підстав для анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість, передбачених підпунктом «в» пункту 9.8.ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість», а також відповідних підтвердних документів (відомостей), у відповідності до положень підпункту 25.2.1 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 01 березня 2000 року № 79, відповідач суду не надав.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про неправомірність оспорюваного акту про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга Бердичівської ОДПІ підлягає залишенню без задоволення, а постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 08 червня 2011 року та ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 08 червня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна