Справа № 520/10501/14-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 р.м.ОдесаСправа № 520/10501/14-а

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Рева С.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді Бойка А.В.,
суддів: Танасогло Т.М.,
Яковлєва О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси на постанову Київського районного суду міста Одеси від 11 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
18.08.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до УПФУ у Київському районі м. Одеси про визнання неправомірними дії УПФУ у Київському районі м. Одесі щодо відмови у призначенні пенсійного забезпечення, та їх виплати, надбавки до пенсії, передбаченої ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі, встановленому ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання УПФУ у Київському районі м. Одеси призначити та виплатити пенсію зі зниженням пенсійного віку, підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також зобов`язання УПФУ у Київському районі м. Одеси щомісячно здійснювати нарахування та виплату надбавки до пенсії, ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком щорічну виплату та щорічні виплати на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2014 року позов ОСОБА_1 до УПФУ у Київському районі м. Одеси про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову УПФУ у Київському районі м. Одеси щодо призначення пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , та їх виплати, надбавки до пенсії, передбаченої ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано УПФУ у Київському районі м. Одеси призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , пенсію зі зниженням пенсійного віку починаючи з моменту звернення, підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком в розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проводити щорічні виплати на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат.

17.09.2014 року УПФУ у Київському районі м. Одеси було подано апеляційну скаргу на вказану постанову суду першої інстанції.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилався на порушення судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що позивачем не було надано документів, які підтверджують періоди перебування в зоні відчуження, а тому право на призначення пенсії позивач не набуває.

У зв`язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Київського районного суду м. Одеси від 11.09.2014 року та прийняття нової, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що з 30 квітня 1988 року по 31 травня 1988 року ОСОБА_1 виконував роботи по ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС в зоні відчуження, на підставі наказу № 84 від 03 травня 1988 року, що підтверджується військовим квитком № НОМЕР_2 , виданого 05 травня 1989 року Київським районним воєнним комісаріатом м. Одеси.

Крім того, факт перебування ОСОБА_1 у період з 30 квітня 1988 року по 31 травня 1988 року в зоні відчуження підтверджується довідками від 17 квітня 2014 року за № 24/5-1307 та 24/5-1308.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що УПФУ у Київському районі м. Одеси в своїй відмові порушило право позивача на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку, оскільки ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Колегія судів апеляційної інстанції погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно п.1 ч.1 ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 28 лютого 1991 року №796-XII,особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків. Відповідно ст. 2 Закону України №796-XII зоною відчуження є територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році.

Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ч1. ст. 55 цього Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1988 році не менш 30 календарних днів вік виходу на пенсію зменшується на 5 років.

Позивач 13.05.2014 року звернувся до УПФУ у Київському районі м. Одеси із заявою щодо призначення та дострокового виходу на пенсію.

Рішенням УПФ України у Київському районі м.Одеси від 15.05.2014 року № 3332, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено з підстав не підтвердження факту його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а саме в зоні відчуження (а.с. 10).

Як вбачається з матеріалів справи позивач на підтвердження надав до УПФУ у Київському районі м. Одеси такі документи: військовий квиток серії НОМЕР_3 , посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, серії НОМЕР_4 , виданий Одеською обласною державною адміністрацією 27 лютого 1998 року, довідку військової частини НОМЕР_5 від 14.02.1998 року № 11, довідку військової частини НОМЕР_6 від 08.04.1993 року № 86 та витяг з особової справи військової частини НОМЕР_6 від 03.05.1988 року № 84, та витяг з особової справи військової частини НОМЕР_6 від 03.06.1988 року № 107 (супровідний лист № К-1123-17 від 24.03.2014 року).

Відповідно абз. 6 п.п. "2.5" п.2 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Випискою з особистої справи від 03.05.1988 року № 84 підтверджується, що прапорщик ОСОБА_1 вирушив в службове відрядження на Чорнобильську АЕС для обслуговування абонентського кабелю строком на 30 діб. А випискою № 107 від 03.06.1988 року підтверджується прибуття з службового відрядження з Чорнобильської АЕС (а.с. 15).

Також факт знаходження у відрядженні підтверджується довідками з Міністерства оборони України №11 від 14.02.1998 р., № 86 від 08.04.1993 року , відмітками про прибуття та вибуття у пункт призначення - в/ч НОМЕР_7 , архівними витягами з зазначених наказів, виданих Галузевим державним архівом Служби безпеки України від 17.04.2014 року № 24/5-1307 (а.с. 25-26).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що позивач має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 5 років, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який працював у 1988 році в зоні відчуження, що підтверджується наданими первинними документами.

Разом з тим, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача встановити надбавки до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та проводити щорічні виплати на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції на підставі наступного.

Стосовно права позивача на отримання надбавки до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно положень ч.1 ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції Закону України від 09.07.2007 року), особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, положеннями ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що додаткова пенсія призначається саме після виникнення права на державну пенсію.

Доказів звернення позивача до органу, який призначає пенсію із заявою про призначення додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоров`ю не надано.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції передчасно зобов`язав відповідача призначити позивачу додаткову пенсію у розмірі 30% відсотків, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо відмови відповідача в призначенні позивачу додаткової пенсії..

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд позбавлений повноважень в захисті права на майбутнє.

Стосовно права позивача на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Якщо позивач не згоден на його заміну іншою особою, то ця особа може вступити у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, про що суд повідомляє третю особу.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Судом першої інстанції при розгляді справи не враховано, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується органами соціального захисту населення, та як наслідок, що позовні вимоги в цій частині заявлені до неналежного відповідача.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції позбавлений права залучати до участі в розгляді справи другого відповідача.

Проте, колегія суддів зазначає, що позивач, у разі порушення його законних прав та інтересів, не позбавлений права на звернення до суду за їх захистом з окремим позовом до належного відповідача.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку про відмову в задоволенні зазначеної частини позовних вимог.

Оскільки судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Враховуючи вищенаведене і керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 201, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2014 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнодильській АЕС.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнодильській АЕС, з 13.05.2014 року,

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя: А.В. Бойко
Суддя: Т.М. Танасогло
Суддя: О.В. Яковлєв