Справа № 808/8051/13-а
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2015 рокусправа № 808/8051/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» (далі ТОВ «Технохімреагент») звернулося до суду з позовом до відповідача Запорізької митниці Міндоходів, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці Міндоходів (далі Митниці) про коригування митної вартості товарів №112050000/2013/000558/2 від 05.07.2013 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12. 2013 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Митниці про коригування митної вартості товарів №112050000/2013/000558/2 від 05.07.2013 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до приписів ст.49,51,52 МК України митною вартістю товарів, які переміщують ся через митний кордон України,є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, яка визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України ; митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Ст. 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 МК України).

Водночас частиною 3 вказаної статті встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ "Технохімреагент" з контрагентом фірмою RUGAO WANLI CHEMICAL INDUSTRY CO., LTD (Китай) 08.06.2011 року уклав зовнішньоекономічний контракт №11056/ІМ на поставку товарів згідно специфікацій і умов, зазначених у відповідних Додатках до Контракту.

Згідно Додатку №5 від 08.05.2013 року до Контракту позивачем отримано товар - бензалконій хлорид у кількості 12000 кг за ціною 1,60 USD/кг та дидецилдиметил амоній хлорид у кількості 3600 кг за ціною 2,35USD/кг ,загальна вартість партії товару - 27660 USD.

Із матеріалів справи вбачається, і зазначена обставина не заперечується сторонами, що для митного оформлення товару позивачем 05.07.2013 року до митного органу подана вантажно-митна декларація (ВМД) МД-2 №112050000/2013/017373, в якій вартість товару визначена за ціною угоди, а також товаросупроводжувальні документи, визначені ч.2 ст.53 МК України.

Згідно положень ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом послідовного застосування таких методів: основним методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються; другорядні: а)за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г)на основі додавання вартості; г)резервного; при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні, обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно), не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

З матеріалів справи вбачається, що відносно позивача відсутні обмеження, що встановлені на застосування основного методу визначення вартості товарів, надані декларантом відомості підтверджені документально і в наявності є всі складові митної вартості товару, що імпортується.

За приписами ч.1-3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст. 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

05.07.2013 року митним органом позивачу видане повідомлення про необхідність надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: 1) каталоги, специфікації виробника товару; 2) копію митної декларації країни відправлення; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару", позивачем надано митну декларацію країни відправлення №11065105 від 25.05.2013 року та на повідомленні . зробила запис про неможливість подання інших документів.

На підставі інформації щодо вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, митним органом 05.07.2013 року винесене рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2013/000558/2 із застосуванням резервного методу 2г, яке оскаржене позивачем в судовому порядку.

Матеріали справи свідчать, що відповідач не надав суду першої інстанції доказів, що підтверджувальні документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в достовірності відомостей стосовно заявленої вартості та не дають можливості визначити митну вартість товару шляхом застосування обраного позивачем основного методу за ціною договору, при цьому в рішенні відсутні обґрунтування конкретних причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано митним органом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання відповідача на наявність розбіжностей у документах, які надані декларантом до митного оформлення товару , а саме: відсутність у інвойсі відомостей щодо Контракту та специфікації до контракту, за якою здійснено поставку, як на обставину, що не дає змоги однозначно ідентифікувати поставку, не зазначена митним органом у спірному рішенні, при цьому зазначені у інвойсі № CW20130528 від 28.05.2013 року відомості відповідають умовам Контракту та додатку до нього №5 від 08.05.2013 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач виконав умови, передбачені ст.58 МК України для митного оформлення товару за ВМД МД-2 №112050000 /2013 017373 від 05.07.2013 року , зокрема при декларуванні митної вартості товару за ціною договору , відповідач здійснив самостійну митну оцінку вартості товару із застосуванням резервного 2г методу без достатніх для того підстав, базуючись на припущеннях та довільно обраній вартості товару, що призвело до безпідставного прийняття митним органом рішення про визначення митної вартості товару за резервним 2г методом, а тому правомірно визнав протиправним та скасував вищезазначене рішення №112050000/2013/000558/2 від 05.07.2013 року.

Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовуються.

За таких обставин суд вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова