Справа № 826/9546/13-а
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 лютого 2015 року 09:36 № 826/9546/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доІнспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві
провизнання протиправними дії, скасування або визнання нечинними акту перевірки та припису від 31.05.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва вернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві (надалі - відповідач або Інспекція), в якому просить:

- визнати протиправними дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в місті Києві;

- скасувати або визнати нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень: Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 31.05.2013 року та Припис підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення. Реєстрації декларації про початок їх використання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт від 31.05.2013 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.06.2013 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані рішення Інспекції є необґрунтованими, оскільки, за твердженнями останнього, посадовими особами Інспекції допущено ряд процедурних порушень під час проведення перевірки (зокрема, перевіряючими відмовлено у наданні посвідчення (направлення), відсутня згода центрального органу для проведення перевірки, позивач не ознайомлений з підставами для перевірки), а встановлені в акті перевірки обставини, на підставі яких винесено оскаржуваний припис, не відповідають дійсності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2013 року провадження у даній справі зупинено до вирішення по суті та набрання законної сили рішенням у цивільній справі Дарницького районного суду міста Києва №753/10159/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про заборону самовільного будівництва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2014 року провадження у справі поновлено та призначено до судового розгляду у судовому засіданні на 14.01.2015 року.

У судове засідання 14.01.2015 року з'явився позивач, які заявлені позовні вимог підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що у відповідності до положень ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. При цьому, у матеріалах справи міститься клопотання, в якому представником відповідача наголошено, що Інспекція заперечує проти позову у повному обсязі та просить розглядати справу за наявними в ній матеріалами без участі Інспекції.

Також, у матеріалах справи містяться заперечення проти позову, в яких представником Інспекції вказано, що оскаржувані рішення є правомірними та такими, що прийняті у зв'язку з виявленими під час перевірки порушеннями у сфері містобудівної діяльності з боку позивача.

З огляду на викладене вище, суд у судовому засіданні 14.01.2015 року на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи неприбуття належним чином повідомленого відповідача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

При цьому, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2015 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень: Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 31.05.2013 року.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в решті позовних вимог суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Інспекцією на підставі заяви гр. ОСОБА_2 за вх. №7/26-Д-1505/5 від 15.05.2013 року у присутності гр. ОСОБА_1 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_4 стосовно виконання будівельних робіт на АДРЕСА_1, за результатами чого складено акт від 31.05.2013 року (надалі - акт перевірки).

У відповідності до змісту акту перевірки, перевіряючими встановлено, що станом на 31.05.2013 року інспекція не видавала дозволу та не реєструвала інших документів дозвільного характеру, які б давали право на виконання будівельних робіт та не приймала в експлуатацію об'єкт за вищевказаною адресою. Крім того, в акті перевірки наголошено, що перевіркою з виїздом на місце 31.05.2013 року встановлено, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 розташований житловий будинок з прибудовами та господарські будівлі. Земельна ділянка за вищевказаною адресою на праві спільної власності належить гр. ОСОБА_1, гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_2 Під час перевірки на об'єкті за вищевказаною адресою гр. ОСОБА_1, гр. ОСОБА_4 виконуються будівельні роботи з будівництва двох господарських будівель, а саме: виконані будівельні роботи з влаштування зовнішніх стін обох будівель та виконуються будівельні роботи з влаштування покрівлі. Будівельні роботи виконуються господарським способом без документа, що дає право на виконання будівельних робіт, чим порушено ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Вказані будівлі відносяться до І категорії складності.

На підставі викладеного вище, Інспекцією винесено припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт від 31.05.2013 року (надалі - припис), яким у зв'язку з виявленим порушенням ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» з метою усунення виявлених порушень від гр. ОСОБА_1 вимагається: 1. З 01.06.2013 року зупинити виконання будівельних робіт; 2. У термін до 03.08.2013 року усунути встановлені правопорушення у відповідності до вимог чинного законодавства

Вважаючи дії Інспекції протиправними, припис від 31.05.2013 року таким, що підлягає скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-VI (надалі - Закон №3038), державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 41 Закону №3038).

Так, п. 3 Указу Президента України від 08.04.2011 року №439/2011, яким затверджено Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (надалі - Указ №439), визначено, що основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

Держархбудінспекція України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, проводить перевірки, у тому числі щодо дотримання встановленого порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, та розглядає справи про правопорушення у сферах містобудівної діяльності, житлово-комунального господарства з прийняттям відповідних рішень (пп. 10, 11 п. 4 Указу №439).

Приписами п. 6 Указу №439 передбачено, що Держархбудінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі або міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька регіонів) територіальні органи.

Так, нормативно-правовим актом, що визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності, є Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 (надалі - Порядок №553).

При цьому, слід одразу зазначити, що положення Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V, приписами якого позивач, зокрема, обґрунтовує заявлені позовні вимоги, згідно ст. 2 цього Закону (в редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

У силу п. 5 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Згідно п. 7 Порядку №553, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставою для проведення позапланової перевірки, зокрема, є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа інспекції зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення вищезазначеної перевірки слугувала заява гр. ОСОБА_2 за вх. №7/26-Д-1505/5 від 15.05.2013 року та направлення для проведення перевірки від 30.05.2013 року, копії яких наявні у матеріалах справи, що відповідає положенням вищенаведених правових норм. Разом з тим, згоди від центрального органу для проведення у такому разі позапланової перевірки, у відповідності до вищенаведених правових норм, не потребується.

З огляду на викладене вище, суд вказує, що, виходячи із заявленого предмету та підстав позову, відсутні підстави стверджувати про відсутність в Інспекції законодавчо обумовлених підстав для проведення перевірки позивача.

Крім того, слід зазначити, що фактичний допуск посадових осіб Інспекції до перевірки нівелює правові наслідки можливих процедурних порушень, допущених перевіряючим при призначенні та/або проведенні перевірки, у зв'язку з чим за умови такого допуску підставою для скасування рішення (прийнятого за результатами перевірки) може бути лише неправильність його прийняття по суті, а не власне процедурні порушення, на чому наполягає позивач.

У відповідності до п. 17 Порядку №553, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком (п. 16 Порядку №553), а у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону №3038, у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

При цьому, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки, зокрема, мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону №3038).

Приписами ч. 1 ст. 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25.04.2014 року у цивільний справі №753/10159/13-ц (провадження №2/753/345/14) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про заборону самовільного будівництва на земельній ділянці спільної приватної власності та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження, відновлення стану земельної ділянки, припинення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09.07.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.10.2014 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про заборону самовільного будівництва на земельній ділянці спільної приватної власності - задоволено частково; зобов'язано ОСОБА_1, ОСОБА_4 здійснити демонтаж самочинно збудованих гаражу і сараю на земельній ділянці спільної приватної власності в АДРЕСА_1; зобов'язано ОСОБА_1, ОСОБА_4 відновити стан земельної ділянки по АДРЕСА_1, який існував до початку незаконного самочинного будівництва; зобов'язано ОСОБА_1 здійснити демонтаж огорожі з сітки - рабиці на металевих стовпах, встановленої ним на земельній ділянці спільної приватної власності в АДРЕСА_1; зобов'язано ОСОБА_1, ОСОБА_4 припинити вчинення перешкод ОСОБА_2 у користуванні встановленим обов'язковим проїздом (проходом) до його частини земельної ділянки та його частини житлового будинку по земельній ділянці площею 88 кв.м., де 19 кв.м. належить ОСОБА_2, залишеній рішенням Дарницького районного суду м. Києва у спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 в АДРЕСА_1; в іншій частині позову - відмовлено; у задоволені зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження, відновлення стану земельної ділянки, припинення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовлено.

При цьому, як вбачається зі змісту мотивувальної частини вказаного рішення, Дарницький районний суд міста Києва при прийнятті останнього виходив з наступного: «Перевіркою з виїздом на місце 31.05.2013 року встановлено, що на АДРЕСА_1 експлуатується індивідуальний житловий будинок з прибудовами та господарськими будівлями. На момент перевірки на земельній ділянці гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_4 виконують будівельні роботи з будівництва двох господарських будівель. Будівництво ведеться господарським способом без документа, що дає право на виконання будівельних робіт, чим порушено ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». За результатами перевірки складено акт позапланової перевірки від 31.05.2013 року та припис про зупинення з 01.06.2013 року будівельних робіт, які виконуються без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, які направлені гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_4 рекомендованим листом. Крім того, гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_4 запрошено до Інспекції для складання протоколів про адміністративне правопорушення (т. І а.с. 18).

…Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що гараж та сарай, які вже побудовані відповідачами по первісному позову є самочинними та позовні вимоги позивача ОСОБА_2 щодо зобов'язання відповідачів здійснити демонтаж самочинно збудованих гаражу і сараю на земельній ділянці спільної приватної власності в м. Києві, по АДРЕСА_1 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню».

Таким чином, вказаним вище судовим рішенням, яке має преюдиційну силу для вирішення даної справи, встановлені обставини щодо факту самочинно збудованих гаражу і сараю на земельній ділянці спільної приватної власності в м. Києві, по АДРЕСА_1, що заперечується позивачем у даній адміністративній справі.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що Інспекція, виносячи оскаржуваний припис від 31.05.2013 року, діяла у межах та на підставі наданих їй повноважень у зв'язку з виявленим фактом самочинного будівництва, що підтверджено у порядку цивільного судочинства, а, відтак, відсутні підстави для скасування вказаного припису.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а, відтак, такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст. 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок