Справа № 253/14788/13-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тарасенко С.Б.
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року справа №253/14788/13-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гімона М.М., суддів Василенко Л.А., Гайдара А.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області на постанову Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 30 квітня 2014 року у справі № 253/14788/13-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області, третя особа Державний вищий навчальний заклад «Донбаський державний педагогічний університет» про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 30 квітня 2014 року позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області Донецької області про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача № 172 від 21.10.2013 року про відмову позивачу в переході на пенсію за віком згідно ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та зобов'язано відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» з 14.10.2013 року. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки положення ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» поширюються на наукових працівників вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівня акредитації. Згідно до положень Закону України «Про вищу освіту» акредитація вищого навчального закладу та акредитація напрямів та спеціальностей вищого навчального закладу (надалі ВНЗ) це різні процедури, за результатами проведення яких видають різні документи. Оскільки позивачем не було надано сертифікатів щодо акредитації безпосередньо ВНЗ, в якому він працював, позивач не має права на призначення спірної пенсії через відсутність необхідного стажу.

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, дійшла висновку, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач працювала в Горлівському державному педагогічному інституті іноземних мов (з 01.06.2012 р. реорганізований шляхом приєднання до державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет» як відокремлений структурний підрозділ «Горлівський інститут іноземних мов») з 13.10.1983р. по 19.03.2011 р., а потім з 23.03.2011 р. по 30.06.2011 р., з 01.09.2011 р. по 30.06.2012 р., з 01.09.2012 р. по 30.06.2013 р., з 02.09.2013 р. до звернення до суду за трудовими договорами на посадах викладача, старшого викладача, що передбачені пунктом Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організації, вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №257 від 04.03.2004 року.

14.10.2013 року позивач звернулася до відповідача з заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію відповідно до ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Рішенням відповідача №172 від 21.10.2013 року позивачу відмовлено в переході на пенсію за віком згідно ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», а саме позивачу не зараховані до наукового стажу позивача періоди роботи з 12.02.1996 р. по 19.03.2011 р., з 22.03.2011 р. по 30.06.2011 р., з 01.09.2011 р. по 30.06.2012 р., з 01.09.2012 р. по 30.06.2013 р. та з 02.09.2013 р. по 13.10.2013 р., у зв'язку з тим, що ВНЗ, в якому працювала позивач, не був акредитований.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Секції Міжгалузевої акредитаційної комісії з акредитації вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації від 23.05.1995 року державну ліцензію на здійснення освітньої діяльності з напрямків (спеціальностей), рівнів акредитації видано Горлівському державному педагогічному інституту іноземних мов ІІІ рівень акредитації з напрямку 6.0305 філологія спеціальність 7.030502 мова та література (англійська, німецька, французька, російська, іврит). Відповідно до сертифікату про акредитацію №057050 від 16.07.2001 року Горлівський державний педагогічний інститут іноземних мов з напрямку (спеціальності) мова та література визнано акредитованим за ІІІ рівнем, термін дії до 01.07.2011 року. Відповідно до сертифікатів про акредитацію №0523673, №0523674, №0523675, №0523676 від 26.02.2013 року Горлівський інститут іноземних мов Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет» відповідно до рішення ДАК від 28.09.2011 року з напрямку (спеціальність) 0203 гуманітарні науки 7.02030302 «мова і література» (англійська, французька, німецька, іспанська) визнано акредитованим за ІІІ рівнем. Термін дії сертифікату до 01.07.2016 року.

Вказані обставини знайшли підтвердження під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції та не заперечуються відповідачем.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення спірної пенсії, оскільки має достатній стаж роботи у відповідному науковому закладі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги виходячи з наступного.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів. Пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається при досягненні пенсійного віку: жінкам - за наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років.

Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень статей 221, 222 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 року № 257 затверджено Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», відповідно до положень якого викладач та старший викладач вищого навчального закладу III-IV рівнів акредитації має право на пенсію, передбачену статтею 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про вищу освіту», акредитація - процедура надання вищому навчальному закладу певного типу права провадити освітню діяльність, пов'язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікації, відповідно до вимог стандартів вищої освіти, а також до державних вимог щодо кадрового, науково-методичного та матеріально-технічного забезпечення.

Рівень акредитації - рівень спроможності вищого навчального закладу певного типу провадити освітню діяльність, пов'язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікації.

Акредитований напрям - напрям, за яким вищий навчальний заклад певного типу отримав право провадити освітню діяльність, пов'язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікації.

Акредитована спеціальність - спеціальність відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня, за якою вищий навчальний заклад певного типу отримав право провадити освітню діяльність, пов'язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікації.

Акредитований вищий навчальний заклад - вищий навчальний заклад, що визнаний спроможним провадити освітню діяльність, пов'язану із здобуттям вищої освіти та кваліфікації, за напрямами і спеціальностями відповідних освітньо-кваліфікаційних рівнів, не менше двох третин з яких є акредитованими.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що поняття акредитації означає здатність та право здійснювати освітню діяльність та готувати фахівців певного рівня.

Стаття 24 Закону України «Про вищу освіту» встановлює визначення конкретних рівнів акредитації вищих навчальних закладів. Згідно з її положеннями, вищим навчальним закладом третього рівня акредитації є вищий навчальний заклад, у якому здійснюється підготовка фахівців за напрямами освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра, спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліста, а також за окремими спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня магістра.

Зміст наведеної статті кореспондується з висновком, що рівень акредитації - це, у першу чергу, здатність здійснювати підготовку фахівців відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2004 року № 978 затверджено Положення про акредитацію вищих навчальних закладів і спеціальностей у вищих навчальних закладах та вищих професійних училищах.

Це Положення також розрізняє акредитацію щодо підготовки фахівців з певного напряму (спеціальності) та акредитацію закладу за рівнем. Згідно з його вимогами при проведенні акредитації щодо підготовки фахівців з певного напряму експерти вивчають питання про склад професорсько-викладацьких кадрів, що забезпечують підготовку фахівців, стан їх підготовки і оновлення кадрів.

При цьому, склад педагогічних працівників є одним із першочергових показників можливості навчального закладу надавати освітні послуги належного рівня. Підтвердження рівня акредитації певного напряму (спеціальності) водночас підтверджує можливість надання відповідними педагогічними працівниками високого рівня освіти.

Таким чином, акредитація певного напряму (спеціальності) дає право видавати випускникам закладу дипломи державного зразка, рівень яких є номінально однаковим, безвідносно рівня акредитації усього закладу за статусом.

Зокрема, позивач працювала викладачем та старшим викладачем, тобто здійснювала підготовку фахівців за напрямом, акредитованим третім рівнем та з можливістю отримання освітньо-кваліфікаційного рівня «спеціаліст».

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», метою цього Закону є врегулювання відносин, пов'язаних з науковою і науково-технічною діяльністю та створення умов для підвищення ефективності наукових досліджень і використання їх результатів для забезпечення розвитку усіх сфер суспільного життя.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивач виконувала науково-педагогічну роботу рівня, який дозволяє випускати фахівців з освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста, тобто є науково-педагогічним працівником, а отже має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Аналогічна правова позиція була висловлена в ухвалі ВАСУ від 14.03.2013 р. у справі № К/9991/72007/12.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги апелянта не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, спір за суттю вирішений вірно, підстави для скасування судового рішення відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 30 квітня 2014 року у справі № 253/14788/13-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області Донецької області, третя особа Державний вищий навчальний заклад «Донбаський державний педагогічний університет» про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Колегія суддів М.М. Гімон

Л.А. Василенко

А.В. Гайдар