Справа № 226/2796/12
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 226/2796/12

Головуючий у 1-й інстанції: Карнаух А.П.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

16 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 липня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2011 року позивач звернувся до Тульчинського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про визнання дій відповідача протиправними; зобов'язання відповідача зробити перерахунок та виплатити позивачу додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно зі ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01.10.2010 року, з урахуванням реальної мінімальної пенсії згідно із Законами України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів", "Про Державний бюджет України на 2009 рік", "Про Державний бюджет України на 2010 рік", "Про Державний бюджет України на 2011 рік" "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за різницею раніше виплачених сум, відповідно до збільшення прожиткового мінімуму; зобов'язання відповідача зробити перерахунок та виплатити позивачу компенсацію в разі втрати годувальника згідно зі ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 01 жовтня 2010 року, з урахуванням реальної мінімальної пенсії згідно із Законами України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів", "Про Державний бюджет України на 2009 рік", "Про Державний бюджет України на 2010 рік", "Про Державний бюджет України на 2011 рік" "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за різницею раніше виплачених сум, відповідно до збільшення прожиткового мінімуму і мінімальної пенсії; зобов'язання відповідача сплачувати позивачу в подальшому додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, і компенсацію в разі втрати годувальника згідно зі ст. ст. 51, 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до збільшення прожиткового мінімуму.

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.07.2012 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії відповідача; зобов'язано відповідача перерахувати та виплатити позивачу додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.10.2010 року по 23.07.2011 року, виплативши заборгованість за цей період, з урахуванням раніше виплачених сум. Подальшу виплату позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбаченої ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зобов'язано відповідача проводити на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" та Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік", з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", прийняту 06.07.2011 року, та постанови Кабінету Міністрів України № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", прийняту 23.11.2011 року, до втрати права на такі виплати. В задоволенні позовних вимог про визнання дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати компенсації по втраті годувальника відповідно до ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату компенсації відмовлено.

Не погодившись з постановленим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.07.2012 року, як таку, що винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, прийнявши нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження, при цьому згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи та отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 4 категорії призначається у розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Всупереч вказаній нормі позивачу зазначена доплата виплачувалася частково, у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року, а не в розмірі, зазначеному у Законі.

З огляду на те, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу в порівняні з постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що відповідачем протиправно проводилися виплати в розмірах менших, ніж це передбачено статтею 51 зазначеного Закону.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне вказати на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про перерахунок та виплату щомісячної компенсації у разі втрати годувальника, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

З матеріалів справи встановлено, що позивач отримує пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Однак, жодних доказів на підтвердження того, що смерть годувальника настала внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, позивач не надав.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що суд першої інстанції помилково зобов'язав відповідача, починаючи з 23.07.2011 року, виплату пенсії проводити на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" та Закону України "Про державний бюджет України на 2012 рік", з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", прийняту 06.07.2011 року, якою встановлено розміри виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та постанову Кабінету Міністрів України № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки це суперечить вимогам чинного законодавства.

Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин, тому резолютивну частину рішення суду першої інстанції в цій частині слід змінити.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду з підстави правильного по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 липня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії, - змінити.

Абзац 4 резолютивної частини постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 липня 2012 року виключити.

В решті постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.