Справа № 813/775/13-а
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 р. Справа № 876/6438/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю представника відповідача: Міклюш Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест» до Золочівської міжрайонної державної податкової інспекції (Перемишлянське відділення) Львівської області Державної податкової служби про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

30.01.2013 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень від 21.12.2012 року № та №.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті із порушенням вимог законодавства, оскільки право позивача на податковий кредит підтверджується усіма необхідними первинними бухгалтерськими документами, а висновки відповідача стосовно нереальності господарських операцій, здійснених із контрагентами є необґрунтованими та не підтвердженими доказами.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на те, що доводи суду щодо неможливості здійснення контрагентами позивача господарської операції діяльності у зв'язку з відсутністю у підприємства основних засобів та трудових ресурсів для здійснення такої діяльності є необгрунтованими, оскільки чинним цивільним та господарським кодексами дійсність і реальність договорів та правомірність виписаних за ними, зокрема, актів здачі - прийняття робіт (надання послуг) та податкових накладних не обумовленні наявністю у постачальника матеріальних та трудових ресурсів для здійснення фінансово - господарської діяльності. В ході судового розгляду судом не було взято до уваги, що отриманні від ПП «Дніпрорембуд-сервіс» та ТзОВ «Сана Прим» товарно-матеріальні цінності були оприбутковані на складі позивача та в подальшому - використанні у господарській діяльності ТзОВ «Інвест» шляхом реалізації третім особам.

У ході апеляційного розгляду представник відповідача Міклюш Т.Р. надав пояснення та просить відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не представлено документів, які б підтверджували реальне отримання придбаного товару та його подальшого використання у господарській діяльності, а відомості, зазначені у представлених позивачем первинних документах, не відображають змісту господарських операцій, що відбулись між ним та вказаними вище контрагентами.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що Золочівською МДПІ проведено планову виїзну перевірку ТзОВ «Інвест» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2010 по 30.09.2012 років, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 30.09.2012 років, результати якої відображені в Акті від 07.12.2012 року № 189/22-10/31907840.

У висновках акту перевірки ТзОВ «Інвест» відповідач визначив, що останнім порушено вимоги: п.44.1. п. 44.2, п. 44.3, п.44.5, п. 44.6 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01.01.2010 по 30.09.2012 року на загальну суму 102 398 грн., у тому числі: за 2 квартал 2011 року на суму 67 850 грн., за 2 квартал 2012 року на суму 34 548 грн.; п. 14.1.181 ст. 14, п. 198.1, п. 198.2 п. 198.3, п. 198.4, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 151 493 грн., в тому числі за квітень 2011 року на суму 59 000 грн., за червень 2012 року на суму 89 993 грн., за серпень 2012 року на суму 2 500 грн.; п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України; п. 2.8, п.3.4, п.3.5, п. 5.9, п.7.25 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року № 637 (із змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено перевищення ліміту каси. Загальна сума понадлімітних залишків становила 800 грн.; ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами та доповненнями), донарахована пеня у сфері ЗЕД в сумі 375,69 грн.; ст. 9,10 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а саме ТзОВ «Інвест» при наявності простроченої дебіторської заборгованості у сфері ЗЕД не подано до регіонального управління НБУ декларації про валютні цінності, майно і товари, що перебувають за межами України станом на 01.01.2010, 01.04.2010, 01.07.2010, 01.10.2010, 01.11.2011, 01.04.2011, 01.07.2011, 01.10.2011, 01.01.2012, 01.04.2012, 01.07.2012 роки.

На підставі висновків зазначеного Акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 21.12.2012 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість на суму 197740,50 грн., з них за основним платежем - 151 493,0 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 46 247,50 грн., та № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на прибуток на суму 119672,0 грн., з них за основним платежем - 102 398,0 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 17 274,0 грн.

Податковим органом встановлено, що в період, який перевірявся контрагентами позивача були ПП «Дніпрорембуд-сервіс» та ТзОВ «Сана Прим».

В ході перевірки податковим органом використано Акт Васильківської ОДПІ № 291/23-2/34827449 від 24.02.2012 року, складений на підставі матеріалів перевірки приватного підприємства «Дніпрорембуд-сервіс» з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.04.2011 року по 31.12.2011 року, відповідно до якого встановлено, що первинні та інші документи по ПП «Дніпрорембуд-сервіс» відсутні, директор підприємства надав пояснення про непричетність до фінансово-господарської діяльності підприємства та про відсутність останнього за адресою, вказаною в реєстраційних документах. Відповідно перевірку проведено без відома керівника ПП «Дніпрорембуд-сервіс» (у зв'язку з встановленням посадової особи), за результатами аналізу даних АІС «Реєстр платників податків Васильківської ОДПІ, АІС ОР ДПА у м. Києві, ЦБД ПДС ДПА України, АРМ «Аудит» Васильківській ОДПІ, АІС «Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДПС України».

Взаємовідносини між ПП «Дніпрорембуд-сервіс» та ТзОВ «Інвест» відбувались на підставі договору поставки № 1/04/2011 від 01.04.2011. Предметом договору була купівля-продаж пиломатеріалів твердолистяних порід свіжої порізки (чорнова заготовка дубової фризи). Пунктом 3.1. договору обумовлено, що поставка товару здійснюється за рахунок продавця.

На виконання зазначеного договору ТзОВ «Інвест» представило для перевірки накладну від 30.04.2011 року №117, в якій зазначено товар: дошка дубова І-ІУ сорт, дошка дубова, заготовка дубова на суму 354 00 грн. Розрахунки із ПП «Дніпрорембуд-Сервіс» ТзОВ «Інвест» провело на протязі серпня 2011 року шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ПП «Дніпрорембуд-Сервіс» Дт 631 Кт 311 на загальну суму 16 500 грн. Станом на 30.09.2012 року по цьому контрагенту заборгованість на рахунку 631 обліковується в загальній сумі 337 500 грн. До перевірки надано наступні первинні документи: договір поставки № 1/04/2011 від 01.04.2011 року, прихідну накладну від 30.04.2011 року, банківські виписки, податкову накладну від 30.04.2011 року № 117. Проте, перевіркою встановлено відсутність актів надання транспортних послуг, вантажних робіт, інших первинних документів, які б засвідчували факти переміщення вказаних товарів, крім того до перевірки не представлено сертифікати якості та сертифікати відповідності, товарно- транспортні накладні.

Судом взято до уваги те, що відповідно до пояснень, відібраних співробітниками ВПМ ДПІ в Обухівському районі громадянки ОСОБА_3, яка згідно з установчими документами є директором ПП «Дніпрорембуд-сервіс», договорів, видаткових, прибуткових, податкових накладних, інших фінансово-господарських документів ПП «Дніпрорембуд-сервіс» вона не підписувала, банківських рахунків не відкривала та нікого на це не уповноважувала. Декларацій до податкових органів не подавала та нікого на це не уповноважувала. Печатку ПП «Дніпрорембуд-сервіс» не отримувала, ніяких звітів до державних установ не подавала. Тобто фактично діяльність підприємства проводилась невстановленими особами від імені директора ПП «Дніпрорембуд-сервіс». У зв'язку із зазначеним, виписані ПП «Дніпрорембуд-сервіс» документи не можуть бути прийняті до уваги як первинні документи, що підтверджують правомірність віднесення витрат в бухгалтерському та податковому обліку.

До того ж, судом взято до уваги те, що при перевірці ПП «Дніпрорембуд-сервіс» не доведено реальність здійснення господарських операцій з контрагентами, не підтвердилось реальність часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, виробничо-складських приміщень та іншого майна (технічного персоналу, основних фондів, виробничих активі складських приміщень і транспортних засобів), які економічно необхідні для виконані такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності підприємства.

У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що вищевикладене свідчить про відсутність у ПП «Дніпрорембуд-сервіс» адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по укладеним угодам та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань. Останнє, в свою чергу, свідчить про відсутність наміру на створення правових наслідків, тобто такі угоди носять фіктивний характер.

Колегія суддів зазначає, що ТзОВ «Інвест» віднесено до складу витрат що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, витрати на придбання ТМЦ від ТзОВ «Сана Прим» в загальній сумі 164 513 грн., які у перевіреному періоді - червень 2012 року сформували собівартість продукції.

ТзОВ «Сана Прим» знаходиться на обліку в ДПІ у Печерському районі м. Києва. Згідно з висновками зустрічної перевірки ТзОВ «Сана Прим» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період з 01.06.2012 по 31.07.2012 року викладених в Акті ДПІ у Печерському районі м. Києва від 27.09.2012 року № 3967/22-9/33927607, встановлено вчинення ТзОВ «Сана Прим» безтоварних операцій, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків за період з 01.06.2012 по 31.07.2012 року.

У відповідності до Акту ДПІ у Печерському районі м. Києва від 27.09.2012 № 3967/22- 9/339 ТзОВ «Сана Прим» за юридичною адресою не знаходиться, зустрічну звірку неможливо провести у зв'язку з тим, що стан платника відповідно до бази даних «АІС ОР»- направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням».

В процесі перевірки ДПІ у Печерському районі м. Києва встановлено, що за юридичною адресою підприємства за період з 01.06.2012 по 31.07.2012 року відсутні первинні бухгалтерські документи: договори, накладні, ТТН, податкові накладні, реєстри отриманих та виданих податкових накладних, банківські виписки та будь-які інші первинні бухгалтерські документи, регістри бухгалтерського обліку, що засвідчують здійснення господарської діяльності. Перевірка проводилась у приміщенні ДПІ у Печерському районі м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Московська,8 каб. 25, на підставі даних, зазначених у наявних в інспекції інформаційних баз (АРМ «ТАХ», АРМ «Звіт», АІС «ОР», АІС «РТОВ» та «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України»).

Крім того судом взято до уваги те, що було опитано директора ТзОВ «Сана Прим» ОСОБА_4, який підтвердив причетність до фінансово-господарські діяльності підприємства, але надати документи відмовився. В господарській діяльності, місцях прийому-передачі, транспортуванню товару, наявності складських приміщень, фактичної місцезнаходженні офісу підприємства орієнтується погано. В який термін подаються декларації ПДВ та податку на прибуток ОСОБА_4 не знав.

За результатами аналізу документів, які є в обліковій справі підприємства, даних податкової звітності встановлено відсутність трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспортних засобів та торгівельного обладнання (у відповідності до даних декларації прибуток), що дає змогу ставити під сумнів факт здійснення суб'єктом господарював задекларованого основного виду діяльності.

Під час перевірки встановлено, що взаємовідносини між ТзОВ «Інвест» та ТзОВ «Сана Прим» відбувались на підставі договору поставки купівлі - продажу пиломатеріалів твердолистяних порід свіжої порізки № 03/05/2012 від 03.05.2012 року, згідно з яким продавець зобов'язується передати покупцю пиломатеріали твердолистяних пор свіжої порізки в кількості, якості та відповідно до комерційних найменувань, вказаних у додатках до цього договору (чорнова заготовка дубової фризи).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що поставка товарів здійснюється за рахунок продавця.

Під час проведення перевірки згідно даних бухгалтерського обліку встановлено, що продукція яка придбана за червень 2012 року реалізована частково, на загальну суму 197 415 грн.

Решта продукції обліковано та знаходиться на складі підприємства. Внаслідок відсутності реалізації заготовки дубової в сумі 285452,5грн., вартість ТМЦ не формує валові витрати в декларації з податку на прибуток за перевірений період.

Витрати в сумі 164 513 грн., віднесено до складу витрат підприємства, враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за 2012 рік, в тому числі 164 513 грн. у II кварталі 2012 року.

Вартість вказаних товарів ТзОВ «Інвест» списано на продаж (Дт 902 Кт 201).

Розрахунки із ТзОВ «Сана Прим» ТзОВ «Інвест» провело шляхом перерахував коштів на розрахунковий рахунок.

До перевірки надано наступні первинні документи: договір купівлі-продажу пиломатеріалів твердолистяних порід свіжої порізки № 03/05/2012 від 03.05.2012 року, прихідні накладні, банківські виписки, податкові накладні.

В ході проведення перевірки ТзОВ «Сана Прим» не встановлено факт передачі товарів (послуг) останнього контрагентам, встановлено відсутність актів надання транспортних послуг, актів приймання-передачі товару, довіреностей, інших первинних документів, які б засвідчували факти переміщення вказаних товарів, крім того, до перевірки не представлено сертифікати якості та сертифікати відповідності, товарі транспортні накладні.

Таким чином, в ході проведення перевірки ТзОВ «Сана Прим» за період з 01.06.2012 року по 31.07.2012 року встановлено: неможливість фактичного здійснення ТзОВ «Сана Прим» господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі - продажу; відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів, тощо; відсутність об'єктів, які підпадають під визначення п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст. 198, п.185.1 ст.185, п. 188.1 ст.188, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України.

Враховуючи висновки Акту ДПІ у Печерському районі м. Києва від 27.09.2012 року №3967/219/33927607, у відповідності з яким встановлені порушення податкового законодавства в результаті вчинення нікчемних правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків за період з 01.06.2012 по 31.07.2012 року, суд прийшов до висновку про безтоварність проведених операцій з придбання товарів ТзОВ "Сана Прим" за червень-липень 2012 року та відсутність зв'язку понесених витрат валовими витратами виробництва та обігу, що призвело до завищення ТзОВ «Інвест» податкового кредиту по безтоварних операціях за період червень 2012 року.

Крім того, судом встановлено, що за період з 01.01.2010 по 30.09.2012 року ТзОВ «Інвест» задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість на суму 4 745 371 грн.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2010 в 30.09.2012 року встановлено його завищення всього у сумі 151 493 грн., в т.ч. за квітень 2011 року на 59 000 грн., за червень 2012 року на 89 993 грн., серпень 2012 на 2500 грн.

При проведені камеральної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2011 року складено Акт № 00094/1600/31907840 від 13.12.2011 року на суму 1791,66 грн., у зв'язку з порушенням пункту 198.6 статті 198 розділу V Податкового кодексу Україні пункту 4.1, 4.6.1 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додані вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 25.01.2011 № 41. Платником до декларації з податку на додану вартість за вересень 2011 року у додатку № 5 (розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів включено до складу податного кредиту податкові накладні: №1 від 05.09.2011 року на суму 51 600,00 грн. в т.ч. ПДВ 8 600,00 грн., № 118 від 28.09.2011 на суму 50000,00 грн. в т.ч. ПДВ 8333,33 грн. від ДП «Охтирське лісове господарство» (індивідуальні податковий № 15). З метою усунення розбіжностей між ТЗОВ «Інвест» та ДП «Охтирське лісове господарство» було надіслано запит в Охтирську МДПІ. Згідні відповіді встановлено, що підприємством зайво включено до складу податкового кредитуПДВ в суму 1 433,33 грн.

Виходячи з вищевказаного, суд прийшов до висновку, що підприємством завищено суму податкового кредиту за вересень місяць і занижено суму грошового зобов'язання на 1 433,33 грн. У зв'язку із зазначеним Перемишлянським відділенням Золочівської МДПІ Львівської області ДПС платнику донараховано основного платежу на суму 1 433, 33 грн., фінансова санкція в сумі 358,33 грн.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховував наступні обставини справи та норми діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства.

Порядок обчислення та сплати податку на додану вартість регулюється Розділом V Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 року (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з Розділом V цього кодексу.

Згідно з п. 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльне і платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому мислі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податку на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Пунктом 198.6. ст. 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст.201 цього Кодексу.

Відповідно до п.200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначається, як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду та сумою такого звітного періоду.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» при складанні податкової звітності з метою правильного відображення господарської операції повинні враховуватись відповідні документи первинного обліку, а по зазначених операціях придбання результатів робіт (послуг) повинні бути в наявності.

Згідно з ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, згідно з вимогами п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Згідно з листом Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11, згідно якого для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи. Для з'ясування обставин реальності вчинення господарської операції судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами.

Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 24.05.1995 року №88(далі-Положення), первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи від імені яких складено документ, назва документа, код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному та вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і складання первинного документа. Відповідно до п.2.1 ст.2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що сують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Відповідно до п.п.11.1. - 11.6 п.11 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом міністерства транспорту України 14.10.97 №363, основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри.

Відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України, учасниками господарських відносин визнаються суб'єкти господарювання, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію, мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна.

Відповідно до статті 3 Господарського Кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до Положення господарські операції - це факти підприємницької діяльності та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Отже, основою формування бухгалтерського, а відтак податкового обліку є господарська операція, яка впливає на стан зобов'язань, в тому числі і податкових. Надання податковому органу до перевірки всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів тощо. Таким чином, відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише відображений на первинних документах, відповідно тоді така господарська операція, яка фактично відбулась і створює відповідні податкові наслідки для платника шляхом формування ним складу податкового кредиту та валових витрат. Тому господарська операція, яка фактично не відбулась є нікчемною, оскільки не спрямована на реальне настання правових наслідків, а спрямована лише на формування платником податкового кредиту та валових витрат у зв'язку із відображенням її змісту у первинних документах.

Позивачем не представлено документів, які б підтверджували реальне отримання придбаного товару та його подальшого використання у господарській діяльності, а відомості, зазначені у представлених позивачем первинних документах, не відображають змісту господарських операцій, що відбулись між ним та вказаними вище контрагентами.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що податковими органами доведено, а позивачем не спростовано факту, що у ПП «Дніпрорембуд-сервіс» та ТзОВ «Сана Прим» відсутні основні засоби, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-яких видів господарської діяльності та трудові ресурси необхідні для виконання договірних зобов'язань.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ТзОВ «Інвест» не доведено фактичний характер господарських операцій, здійснених із вищезазначеними контрагентами.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року у справі №813/775/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний