Справа № 346/6532/14-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 р. Справа № 876/11392/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Коваля Р.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.12.2014 р. про відмову у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Коломийської міської ради Івано-Франківської області про визнання незаконними дій та скасування рішення,-

встановив:

03.12.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Коломийської міської ради Івано-Франківської області про визнання незаконними дій та скасування рішення.

Позивач просить суд визнати незаконними дії Коломийської міської ради про надання дозволу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 та скасувати :

- рішення Коломийської міської ради № 1906-46/2014 від 18.09.2014р. про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1479 кв.м. на АДРЕСА_1;

- рішення Коломийської міської ради № 1907-46/2014 від 18.09.2014р. про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 4388 кв.м. на АДРЕСА_1.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.12.2014 р. відмовлено у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коломийської міської ради про визнання незаконними дій та скасування рішення Коломийської міської ради у зв'язку із неможливістю розглядати його в порядку адміністративного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції зокрема виходив з того, що земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, ст.ст. 2, 5 ЗК України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними ст.ст. 16, 21, 393 ЦК України, ст. 152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач. Вважає, що ухвала прийнята з неповним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, з наступних підстав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, що 03.12.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Коломийської міської ради Івано-Франківської області про визнання незаконними дій та скасування рішення. Позивач просить суд визнати незаконними дії Коломийської міської ради про надання дозволу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 та скасувати :

- рішення Коломийської міської ради № 1906-46/2014 від 18.09.2014р. про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1479 кв.м. на АДРЕСА_1;

- рішення Коломийської міської ради № 1907-46/2014 від 18.09.2014р. про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 4388 кв.м. на АДРЕСА_1.

Беручи до уваги вищевикладене, колегією суддів встановлено, що між сторонами у справі виник спір, який випливає із земельних відносин, спір стосовно права власності на земельну ділянку (користування та розпорядження земельною ділянкою). В контексті наведеного слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Частиною першою статті 125 ЗК передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Таким чином, надавши правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів приходить до висновку, що між сторонами у справі виник спір про право власності на земельну ділянку (користування та розпорядження земельною ділянкою), тобто право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені у статтях 152 ЗК та 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України - рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

В контексті наведеного, колегія суддів бере до уваги судову практику Верховного Суду України, зокрема постанову від 01.10.2013 року.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке не підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, ст.200, ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.12.2014 р. про відмову у відкритті провадження по справі № 346/6532/14-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

Р.Й. Коваль