Справа № 802/31/15-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/31/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Томчук А.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

19 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Позивач, не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції у даній адміністративній справі, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи не було з'ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, що і призвело до ухвалення у справі рішення з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити для продовження розгляду.

Сторони в судове засідання не зявились, про час та дату слухання справи повідомленні належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів у відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що позивач оскаржує дії та бездіяльність Служби у справах дітей Вінницької міської ради щодо визнання права участі у вихованні та спілкуванні з дітьми та зобов'язання Службу у справах дітей Вінницької міської ради розглянути заяву про визнання способу його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, яку отримано Службою 17.11.2014 року, відповідно до вимог Закону.

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у задоволенні позову виходив з того, що правовідносини, що склалися між сторонами є цивільно-правовими.

Колегія суддів погоджується з такими доводами суду першої інстанції з огляду на таке.

У відповідності до вимог частини 1 та частини 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а згідно пункту 7 цієї ж норми суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту вказаних статтей випливає, що для спору, який має бути вирішених в порядку адміністративного судочинства має бути уповноваження одного суб'єкта владно керувати поведінкою іншого суб'єкта (суб'єктів), а ці суб'єкти зобов'язані вимоги та приписи такого владного суб'єкта. До юрисдикції адміністративних судів віднесені тільки ті публічно-правові спори, які виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктами владних повноважень віднесених до їх компетенції владних управлінських функцій, а не взагалі всіх функцій, які виконують суб'єкти владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною 2 статті 17 КАС України визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору у адміністративному процесі. Та обставина, що відповідачем у справі є субєкт владних повноважень не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить даний спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.

З матеріалів даної справи вбачається, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, а тому, на думку суду, вони регламентовані Сімейним кодексом України.

Згідно зі статтею 246 Сімейного кодексу України - орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. Положеннями статті 243 цього ж Кодексу передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми - сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що спір з Службою у справах дітей Вінницької міської ради, не має ознак публічно-правового спору, а тому судовий захист порушених прав, що виникають із цивільних відносин має здійснюватись в порядку цивільного судочинства. Отже, даний спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведені обставини та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що оскаржуваний висновок не є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке є обов'язковим для виконання, а також те, що правовідносини, які виникли у даній справі, випливають із сімейних, і відповідно до правил визначених статтею 15 ЦПК України, розгляд даної категорії справ має здійснюватись в порядку визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, а тому зазначений спір не є адміністративним, оскільки заявлені у справі вимоги пов'язані зі здійсненням відповідачем функцій у сфері, яка виключена законом з-під юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року - без змін.

ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О.

ОСОБА_3