Справа № 725/6545/14-а
Суддя: Піхало Н. В.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/6545/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2015 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Чернівці про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого вказував на те, що у 1992 році він закінчив навчання в Чернігівському юридичному технікумі за спеціальністю правознавство з присвоєнням кваліфікації юриста, а 01.07.2000 року закінчив Чернівецький національний університет ім. Ю.Федьковича та здобув освіту за спеціальністю «Правознавство» за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст».

В подальшому, у період з 21.07.1994 року по 18.05.2001 року він працював на різних посадах віднесених до державної служби в Чернівецькому обласному територіальному відділені Антимонопольного комітету України, в період з 21.05.2001 року по 05.05.2008 року працював на різних посадах у прокуратурі Чернівецької області, з 24.07.2009 року по 10.04.2014 року обіймав посаду прокурора Вижницького району Чернівецької області, а з 10.04.2014 року по теперішній час, обіймаючи за цей період різні посади, працює в Генеральній прокуратурі України.

29 вересня 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», проте 13.10.2014 року відповідачем йому відмовлено у призначені такої пенсії, мотивуючи це тим, що періодом його роботи на посадах державного службовця Чернівецького територіального відділення Антимонопольного комітету України є лише період з 01.07.2000 року по 18.05.2001 року.

Вважає, що він отримав вищу юридичну освіту, закінчивши Чернігівський юридичний технікум відповідно до вимог ст.ст. 30,31 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 року, крім того, у період роботи на посадах у Чернівецькому територіальному відділенні антимонопольного комітету, зокрема з 21.07.1994 року по 18.05.2001 року він був державним службовцем, прийняв присягу державного службовця, а тому набув спеціального стажу, який дає йому право на пенсію за вислугою років в період часу з 21.07.1994 року по 18.05.2001 року.

Таким чином, не погоджуючись з висновками відповідача щодо відмови в призначені йому пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру, просив визнати дії відповідача щодо відмови у призначені пенсії за вислугу років неправомірними, а також зобов'язати Пенсійний фонд зарахувати період роботи на посаді головного спеціаліста з 21.07.1994 року по 18.05.2001 року в Чернівецькому територіальному відділенні Антимонопольного комітету України для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просила позов задовольнити. При цьому, уточнивши в ході розгляду справи позовні вимоги, просила зобов'язати Пенсійний фонд зарахувати період роботи ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста з 21.07.1994 року по 30.06.2000 року в Чернівецькому територіальному відділенні Антимонопольного комітету України для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у письмових запереченнях та вказувала зокрема на те, що стаж, який дає право на пенсію за вислугою років позивачу, обчислений відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру» становить 15 років, 7 місяців, 29 днів в тому числі: період військової служби з 29.06.1992 року по 23.11.1993 року, період роботи на посадах державних службовців з вищою юридичною освітою в Антимонопольному комітеті України Чернівецькому територіальному відділенні з 01.07.2000 року по 18.05.2001 року, на прокурорських посадах з 21.05.2001 року по день звернення. Вважає, що навчальний заклад Чернігівський юридичний технікум, який закінчив позивач, не відноситься до вищих навчальних закладів в розумінні ст.ст. 1,43 чинного Закону України «Про вищу освіту», а тому період роботи в Антимонопольному комітеті України Чернівецького територіального відділення з 21.07.1994 року по 30.06.2000 року не може бути зарахований до стажу роботи в органах прокуратури, оскільки працюючи на посаді державного службовця в зазначеній установі позивач не мав вищою юридичної освіти, необхідної для обчислення стажу для виходу на пенсію за вислугу років, визначеному Законом України «Про прокуратуру» . Просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, судом встановлено, що позивач у період з 01.09.1990 року по 28.06.1992 рік навчався у Чернігівському юридичному технікумі, з 24.06.1992 року по 23.11.1993 року проходив службу у Збройних силах України, з 09.02.1994 року по 20.07.1994 року працював на посаді техніка Чернівецького міськВТВЄз, в подальшому з 20.07.1994 року по 18.05.2001 року працював на різних посадах в Антимонопольному комітеті України Чернівецького територіального відділення та з 21.05.2001 року по даний час працює в органах прокуратури, обіймаючи за вказаний період різні посади, вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача (а/с 9-12).

З метою призначення пенсії, ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України у м. Чернівцях із заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України « Про прокуратуру».

Разом з тим, Управління пенсійного фонду України в м. Чернівці листом від 13.10.2014 року №17751/11 позивачу відмовлено у призначенні такої пенсії з підстав відсутності необхідного стажу роботи, передбаченого ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», через відсутність необхідного стажу роботи.

Відмова обґрунтовується тим, що період роботи позивача з 21.07.1994 року по 30.06.2000 року на посадах державного службовця в Антимонопольному комітеті України Чернівецькому територіальному відділенні зарахувати до вислуги років не має підстав, так як я в цей період він працював на посаді державного службовця без наявності вищої юридичної освіти, оскільки Чернігівський юридичний технікум не є вищим юридичним закладом (а/с 7-8).

Проте з такими висновками відповідача погодитись не можна, виходячи з наступних підстав.

Так, статтею 25 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року № 2984 (в редакції станом до 06.09.2014 року) було передбачено, що відповідно до існуючих напрямів освітньої діяльності в Україні діють вищі навчальні заклади таких типів: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 34-36 Закону «Про освіту», чинного на момент закінчення позивачем Чернігівського юридичного технікуму, вища освіта забезпечує фундаментальну наукову та загально-культурну, практичну підготовку, одержання громадянами спеціальності відповідно до їх покликань, інтересів, здібностей, підвищення їх кваліфікації, вдосконалення професійної підготовки, перепідготовку, підготовку наукових та науково-педагогічних кадрів. В Українській PCP вищими навчальними закладами є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші. Вищі навчальні заклади можуть створювати різні типи навчальних комплексів, об'єднань. Основними видами діяльності вищого навчального закладу є зокрема підготовка спеціалістів різних рівнів кваліфікації. Випускникам вищих навчальних закладів присвоюється кваліфікація спеціаліста з вищою освітою певного професійного спрямування або спеціальності, яка відповідно до обсягу державної освіти визначається такими рівнями: молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші навчальні заклади еквівалентного рівня; бакалавр - забезпечують коледжі, інститути, консерваторії, інші навчальні заклади еквівалентного рівня; спеціаліст - забезпечують інститути, інші навчальні заклади еквівалентного рівня; магістр - забезпечують інститути, академії, університети, інші навчальні заклади, що мають відповідний сертифікат.

Згідно ст. 43 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 року № 1060, в редакції, яка діяла у період роботи позивача в Антимонопольному комітеті України Чернівецького територіального відділення з 21.07.1994 року по 30.06.2000 року на посаді головного спеціаліста було передбачено чотири освітньо-кваліфікаційні рівні вищої освіти, в тому числі і технікум.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як убачається з копії диплому ПТ №720249 ОСОБА_1 в 1992 році закінчив Чернігівський юридичний технікум по спеціальності право та організація соціального забезпечення та отримав кваліфікацію юриста (а/с 14).

Таким чином, суд приходить до переконання, що закінчивши у 1992 році Чернігівський юридичний технікум, позивач здобув вищу юридичну освіту 2-го освітньо-кваліфікаційного рівня.

Крім того, як убачається з копії трудової книжки позивача, останній був прийнятий на роботу в Антимонопольний комітет України Чернівецьке обласне територіальне відділення на посаду головного спеціаліста юридичного відділу, та є державним службовцем, йому присвоєно ранг та він прийняв присягу державного службовця (а/с 10).

Відповідно до з п. 5.1 посадової інструкції головного спеціаліста юридичного відділу визначено, що однією із кваліфікаційних вимог до вказаної посади є наявність вищої освіти відповідного професійного спрямування за освітнім рівнем магістра, спеціаліста (а/с 12).

При цьому, з положень посадової інструкції головного спеціаліста І-го відділу розслідувань, на посаді якого працював позивач у спірний період, будь-які вимоги, зокрема в частині наявності у працівника вищої освіти відповідного професійного спрямування за освітнім рівнем магістра чи спеціаліста відсутні.

Так, відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців.

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

При цьому, стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» не містить будь-яких посилань щодо вищої освіти, а саме: який освітньо-кваліфікаційний рівень повинен мати державний службовець, що дає право на зарахування часу цієї роботи до 21-річного стажу роботи та призначення пенсії за вислугою років згідно цього Закону. Крім того Закон України «Про прокуратуру» зараховує до стажу роботи, що дає право на пенсію саму роботу на посадах державних службовців, що займають особи з вищою юридичною освітою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що періоди роботи позивача з 21.07.1994 року по 30.06.2000 року на посаді головного спеціаліста в Чернівецькому територіальному відділенні Антимонопольного комітету України повинні бути включені до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», оскільки в зазначений період часу, у відповідності до ст. 25 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року № 2984 (в редакції станом до 06.09.2014 року) та ст.ст. 34-36 Закону України «Про освіту», в редакції чинній на час закінчення даного навчального закладу та перебування на посаді головного спеціаліста позивач мав вищу юридичну освіту, працював на посадах державних службовців, маючи вищу юридичну освіту.

Враховуючи наведене, позовні вимог ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

При цьому, відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження обставин викладених у письмових запереченнях на позов, а також на спростування доводів позивача.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Як вбачається з оригіналу квитанції про сплату судового збору, при зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., проте відповідно до вимог абз. 2 пп. 1 п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру становить 0,06 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 73,08 грн.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з Державного бюджету на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 73,08 грн. та переплачена сума в розмірі 170 грн. 52 коп. підлягає поверненню позивачу.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 34-36 Закону УРСР «Про освіту» в редакції станом на 28.06.1992 року, ст.ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 5,7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 1-4, 6-9, 18, 71, 72, 94, 99, 158-163, 244-2 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України в м. Чернівцях в частині відмови ОСОБА_1, 1973 року народження, 13 жовтня 2014 року у призначені пенсії за вислугу років неправомірними.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Чернівцях зарахувати період роботи на посаді головного спеціаліста з 21.07.1994 року по 30.06.2000 року в Чернівецькому територіальному відділенні Антимонопольного комітету України для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 73,08 грн.

Повернути ОСОБА_1 переплачену суму судового збору в розмірі 170 грн. 52 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду подається у 10-ти денний строк з моменту її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Піхало Н. В.