Справа № 751/13207/14
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові на постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова у справі за позовом ОСОБА_4 до Новозаводського Відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, третя особа - Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові про визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

8 грудня 2014 року ОСОБА_4 звернулась до Новозаводського районного суду міста Чернігова із позовом до Новозаводського Відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції (далі Новозаводський ВДВС або відповідач), третя особа - Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові (далі УПФ), у якому просила: визнати незаконною постанову заступника начальника відповідача ВП №27000339 від 02.08.2011 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-а-5616/11 від 31.05.2011 року.

Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19 грудня 2014 року позов задоволено

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27.05.2011 року визнано дії УПФ щодо виплати позивачу щомісячної державної (основної) та додаткової пенсії у меншому розмірі, ніж передбачено статями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними, зобов'язано УПФ здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячної державної (основної) пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії, передбаченого статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 28.04.2011 року, за виключенням фактично виплачених сум (а.с.5-7).

На виконання вказаної постанови суду заступником начальника Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ Каратаєвською Т.П. винесено постанову від 02.06.2011 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-а-5616/11, виданого 31.05.2011 року (а.с.22).

Заступником начальника Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Каратаєвською Т.П. на підставі пункту 8 частини 1 статті 49, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 02.08.2011 року, відповідно до якої встановлено, що рішення суду згідно з виконавчим документом виконано фактично в повному обсязі (а.с.12).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів про здійснення перерахунку і виплати позивачу пенсії в розмірі, відповідно до постанови Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27.05.2011 року, за період з 28.04.2011 року по даний час за виключенням фактично виплачених сум, а отже, виконання рішення суду згідно з виконавчим документом, неможливо вважати виконаним фактично в повному обсязі, а підстави для закінчення виконавчого провадження №27000339 відсутні.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21 квітня 1999 року (далі Закон №606-XIV) передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а частиною 2 цієї статті передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 49 Закону №606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до статті 75 Закону №606-XIV після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Колегією суддів встановлено, що відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів у підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та вчинення необхідних виконавчих дій державним виконавцем, які передбачені частиною 3 статті 75 Закону №606-XIV, що свідчить про необґрунтованість закінчення виконавчого провадження з підстав пункту 11 частини 1 статті 49 Закону №606-XIV.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду виконано лише частково, зокрема проведено перерахунок та нараховано доплати до пенсії, однак, відповідачем не було надано жодних доказів проведення виплати коштів позивачу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зроблених у відповідності з вищеназваними нормами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді:

.

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Гром Л.М.

Бєлова Л.В.