Справа № 806/5787/14
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

806/5787/14

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року Житомир справа № 806/5787/14

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Попової О. Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області до Відділу Державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції про визнання дій неправомірними, визнання протиправною та скасування постанови від 10.12.2014 р. ВП № 45741023,-

встановив:

Представник позивача до суду не прибув, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Подав клопотання, у якому просив розглядати справу в письмовому провадженні. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача з'явився до суду, надав письмові заперечення, в яких просив відмовити Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області в задоволенні позову. Також подав заяву з проханням розглядати справу в письмовому провадженні, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, на підставі наявних у ній доказів.

В силу приписів ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з таких підстав.

10 грудня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого провадження). Цією постановою відповідач керуючись п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" відмовив в прийняті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 855/12, виданого 06.03.2012 року Житомирським окружним адміністративним судом (а.с.13).

Постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) обґрунтована тим, що порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України без залучення до цієї процедури органів державної виконавчої служби, відтак виконавчий лист пред'явлено не за підвідомчістю.

Суд, перевіряючи спірну постанову на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, зважає на слідуюче.

Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (зі змінами та доповненнями) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі – Закон) встановлено, що у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами.

До набрання чинності Податковим кодексом України, примусове виконання рішень по стягненню податкового боргу покладалось на державну виконавчу службу, а з 01.01.2011 порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України.

Так, абзацом першим пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно зі п. 95.4 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 N 22.

Відповідно до пункту 12.4 згаданої Інструкції, стягувач для стягнення коштів оформляє не менше ніж у трьох примірниках інкасове доручення (розпорядження) за формою, наведеною в додатку 24 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції. У реквізиті "Призначення платежу" інкасового доручення (розпорядження) стягувач зазначає назву, дату видачі та номер (якщо він присвоєний) судового рішення. Судове рішення, на підставі якого оформлено інкасове доручення (розпорядження), банку не подається. Банк, що обслуговує стягувача, приймає інкасові доручення (розпорядження) протягом 10 календарних днів з дати їх складання, а банк платника - протягом 30 календарних днів з дати їх складання. Стягувач доставляє інкасове доручення (розпорядження) в банк платника самостійно (через працівника стягувача, рекомендованим або цінним листом тощо).

Якщо ж достатні для погашення податкового боргу кошти відсутні, контролюючий орган відповідно до абзацу другого пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України звертається до суду з позовом про надання дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Таке погашення здійснюється на підставі зазначеного рішення суду та прийнятого на його підставі рішення органу доходів і зборів шляхом продажу майна платника податків на публічних торгах та/або торгівельними організаціями в порядку, визначеному пунктами 95.7 - 95.21 статті 95 Податкового кодексу України.

Отже, в розумінні Податкового кодексу України органами стягнення за судовими рішеннями про стягнення з юридичних осіб податкового боргу, які здійснюють процедуру їх примусового виконання, є контролюючі органи, визначені цим кодексом, тобто Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області, яка є правонаступником Державної податкової інспекції у Житомирському районі Житомирської області.

Процедура погашення податкового боргу є самостійною процедурою, яка регулюється окремими нормами, а саме Податковим кодексом України, а не законодавством про виконавче провадження, відтак органи державної виконавчої служби до неї не залучаються.

Матеріали справи підтверджено, що позивач звернувся до Відділу Державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції з заявою про примусове виконання виконавчого листа, виданого на виконання постанови суду, 28 листопада 2014 року, тобто після набрання чинності Податковим кодексом України.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що чинне законодавство передбачає окремий порядок примусового виконання судових рішень про стягнення податкового боргу, який регулюється окремими нормами Податкового кодексу України, а не законодавством про виконавче провадження, суд приходить до висновку, що у Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області були відсутні підстави для звернення до Відділу Державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції з заявою про примусове виконання судового рішення від 28 листопада 2014 року, оскільки необхідності здійснення виконавчого провадження за цим судовим рішенням немає.

Згідно зі пунктом 8 частиною 1 статті 26 Закону, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом (ч. 2 наведеної статті Закону).

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що посадова особа Відділу Державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції при прийнятті постанови від 10 грудня 2014 року (ВП № 45741023), якою позивачу відмовлено в прийняті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 855/12, діяла на підставі Закону та у межах своїх повноважень, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправною та скасування цієї постанови є безпідставними.

За таких обставин, суд відмовляє Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області в задоволенні позову про визнання протиправною та скасування постанови від 10.12.2014 року ВП № 45741023.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 167, 181, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

постановив:

У задоволенні позову Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області до Відділу Державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови від 10 грудня 2014року ВП № 45741023 відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова