Справа № 803/963/14
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

10 лютого 2015 року м. Київ К/800/59024/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.,

суддів Загороднього А.Ф

Заїки М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Цуманського виробничого управління житлово-комунального господарства на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 червня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року у справі за позовом Цуманського виробничого управління житлово-комунального господарства до Управління праці та соціального захисту населення Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У травні 2014 року Цуманське виробниче управління житлово-комунального господарства звернулось до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області про визнання протиправними дій щодо відмови в реєстрації фінансових зобов'язань, відповідно до розрахунків щодо вартості послуг наданих пільговикам за період з 1 червня 2011 року по 30 квітня 2014 року за послуги з централізованого водовідведення, оформлених згідно із формою « 2-пільга» на паперових та електронних носіях та притягнення винних осіб до відповідальності; зобов'язання зареєструвати фінансові зобов'язання на суму 20 373 грн. 74 коп.; визнання протиправними дій щодо ненадання інформації на запити.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 16 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Цуманське виробниче управління житлово-комунального господарства подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 червня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

Перевіривши наведені доводи в касаційній скарзі, рішення судів щодо застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Цуманське виробниче управління житлово-комунального господарства в період з 1 червня 2011 року по 30 квітня 2014 року надавало послуги з централізованого водопостачання та водовідведення пільговій категорії населення в смт. Цумань Ківерцівського району Волинської області на підставі ліцензій від 27 лютого 2009 року № 343908 та від 13 лютого 2014 року № 343982.

1 січня 2009 року між Цуманським ВУЖКГ (Замовник) та ДП «Аква-Волинь» (Виконавець) укладено договір № 1 про надання послуг по обслуговуванню системи водовідведення смт. Цумань. Згідно із статтею 2 договору, Замовник уповноважує та доручає Виконавцю заключати угоди по обслуговуванню системи водовідведення смт. Цумань з її абонентами (користувачами). Кошти отримані Виконавцем за надані послуги є винагородою Виконавця. Разом з тим, в порушення умов договору про надання послуг по обслуговуванню системи водовідведення смт. Цумань від 1 січня 2009 року № 1 договори із споживачами укладались з Цуманським ВУЖКГ, а кошти надходили на рахунок ДП «Аква-Волинь».

19 вересня 2013 року адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України у Волинській області прийняла рішення № 55, яким постановила: визнати дії виконавчого комітету Цуманської селищної ради Ківерцівського району Волинської області щодо затвердження рішення від 28 квітня 2011 року № 41 «Про тарифи та послуги з централізованого водовідведення для всіх категорій споживачів» економічно необґрунтованими, завищення двоставкових тарифів на послуги з централізованого водовідведення порушенням конкуренційного законодавства, передбаченого статтею 17, пунктом 7 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», шляхом створення органом місцевого самоврядування умов для вчинення Цуманським ВУЖКГ порушень законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з централізованого водовідведення, внаслідок ущемлення інтересів споживачів та легітимації цих порушень.

Позовні вимоги Цуманського ВУЖКГ обґрунтовано тим, що відповідачем незаконно та безпідставно не проводилась реєстрація фінансових зобов'язань відповідно до поданих Цуманським ВУЖКГ розрахунків щодо вартості послуг, наданих пільговикам за послуги з централізованого водовідведення та не надавалась запитувана інформація.

Відмовляючи в задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що кошти за надані пільги по централізованому водовідведенню позивачу не належать, оскільки ним самовільно визначено іншого виконавця (постачальника) послуг з централізованого водовідведення - ДП "Аква-Волинь" та забезпечено надходження на його рахунки коштів за ці послуги, без укладення договору субпідряду, а отже, фактичним виконавцем робіт було ДП "Аква-Волинь" та саме на ньому лежав обов'язок подання уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунків вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, відповідно до приписів Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги. За таких обставин, відповідач об'єктивно був позбавлений можливості реєструвати фінансові зобов'язання за Цуманським ВУЖКГ, тому в його діях відсутні ознаки протиправності.

Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, вирішуючи справу в порядку адміністративного судочинства за нормами Кодексу адміністративного судочинства України, зробили помилкові висновки, що вимоги позивача слід вирішувати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що судами не враховано, що відповідач у спірних правовідносинах владних управлінських функцій не здійснював і суб'єктом владних повноважень у цих відносинах не був, що виключає розгляд вказаної справи за правилами, встановленими Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки заявлені у справі позовні вимоги походять із договірних відносин, а відповідний орган державної влади не виконував в цих відносинах функцій суб'єкта владних повноважень, а діяв як установа по наданню послуг, то відповідно це виключає можливість розгляду вказаного справи в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155, 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Цуманського виробничого управління житлово-комунального господарства задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 червня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом Цуманського виробничого управління житлово-комунального господарства до Управління праці та соціального захисту населення Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Роз'яснити Цуманському виробничому управлінню житлово-комунальному господарству, що за вирішенням даного спору воно може звернутися до господарського суду в порядку визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді А.Ф. Загородній

М.М. Заїка

Суддя С.В. Білуга