Справа № 2а/331/48/14 (331/926/14-а)
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2014 року справа № 2а/331/48/14 (331/926/14-а)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Проценко О.А. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову : Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2014 р.

у справі № 2а/331/48/14 (331/926/14-а)

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача-1: Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області;

до відповідача -2: Головного управління юстиції у Запорізькій області;

третя особа: Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Запоріжжя

про: визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом , в якому зазначив, що він згідно законодавства України є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та відноситься до 1-ї категорії постраждалих, має зв'язок захворювання з наслідками катастрофи та інвалідність 2-ї групи, тому відносно нього діють правові норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28 лютого 1991 року. Також зазначає, що відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року має статус інваліда війни 2-ї групи.

31 січня 2013 року він отримав виконавчий лист у справі 2а-476/2011 та подав його до відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області по виконанню рішень українських судів. Старшим державним виконавцем Морар М.В. 03 серпня 2012 року було відкрито виконавче провадження №33689043. 04 лютого 2013 року позивач отримав постанову ВП №33689043 від 04 січня 2013 року про повернення виконавчого документу у справі 2а-476/2011 стягувачу. По факту тривалого невиконання рішень Українських судів він звернувся до Європейського суду та отримав рішення Європейського суду з прав людини за справою 30927/12 від 18 липня 2013 року., яким підтверджено порушення прав позивача внаслідок несвоєчасного виконання рішення національного суду. Незважаючи на це, відповідачі відмовляються виконувати судове рішення у справі №2а-476/2011. Вважає дії протиправними та незаконними. Крім того, вважає, що діями відповідачів нанесені матеріальні та моральні збитки.

Просить суд:

1. визнати дії субєкта владних повноважень відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області Міністерства юстиції України по виконанню рішень Українських судів незаконними, з явним перевищенням своїх службових повноважень (взявши на себе функції Верховного суду України) по затвердженню - Постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві № 33689043 від 04.01.2013 року - злочинній службовій бездіяльності (з посиланням на підзаконні та незаконні акти КМУ) та зобовязати вчинити певні дії державними службовцями відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області Міністерства юстиції України по виконанню рішень Українських судів відповідно до виконавчого провадження №33689043 від 03.08.2012 року за виконавчим листом по справі № 2а- 476/2011 від 19.07.2012 року - щодо стягнення недоотриманої суми щомісячної компенсації за втрату здоровя та державної пенсії як інваліду Чорнобиля 2-ї групи, відповідно до Постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого та Ухвали колегії суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі № 2а-476/11 від 01.12.2011 року та остаточного рішення Європейського суду з прав людини за справою №309227/12 від 18.07.2013 року.

2. Понудити відповідача поновити виконання - за виконавчим провадженням №33689043 від 03.08.2012 року, по виконавчому листу за справою № 2а-476/2011 від 19.07.2012 року - щодо стягнення недоотриманої суми щомісячної компенсації за втрату здоровя та державної пенсії як інваліду Чорнобиля 2-ї групи, відповідно до Постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого та Ухвали суддів Дніпропетровського адміністративного суду по справі № 2а-476/11 від 01.12.2011 року та остаточного рішення Європейського суду з прав людини за справою № 30927/12 від 18.07.2013 року, згідно яких боржник (визнаний судами) зобовязаний сплатити йому в стислі строки та сплачувати в подальшому, як інваліду Чорнобиля і війни недоотримані кошти по щомісячній компенсації за втрату здоровя та державну пенсію і його частковий борг який розрахували лише до 06.07.2011 року. По незаконній (підзаконній) постанові КМУ № 745, матеріальних збитків для нього складає суму не менш 30624,84 гривні - та поновити і продовжити ці розрахунки та виплати в подальшому безстроково, починаючи з 06.07.2011 року. 3. Виплатити та призначити матеріальне відшкодування по матеріальному збитку за рахунок відповідача - державними службовцями відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області Міністерства юстиції України, по виконанню рішень Українських судів, бо його преступна службова діяльність та халатне відношення до своїх службових обовязків, нанесло йому неспростовну матеріальну шкоду у розмірі 30624, 84 грн., яку він вимагає сплатити йому військовому-пенсіонеру інваліду Чорнобиля і війни 2-ї групи. 4. Визнати та призначити моральне відшкодування по моральному збитку за рахунок відповідача - державними службовцями відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління у Запорізькій області Міністерства юстиції України по виконанню рішень Українських судів, бо його преступна службова бездіяльність та халатне відношення до своїх службових обовязків, нанесло йому моральну шкоду у розмірі 11900, 00 грн., які він вимагає сплатити йому військовому-пенсіонеру інваліду Чорнобиля і війни 2- групи.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2014 р. позов задоволено частково. Визнано дії субєкта владних повноважень Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві № 33689043 від 04.01.2013 року за виконавчим листом № 2а-476/11 від 19.07.2012 року згідно постанови Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 18.02.2011 року та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011 року за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи - незаконними.

Зобовязано Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області поновити виконання виконавчого провадження №33689043 від 03.08.2012 року за виконавчим листом № 2а-476/11 від 19.07.2012 року згідно постанови Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 18.02.2011 року та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011 року за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок і виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2011 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог обґрунтовано тим, що судові рішення є обовязковими для виконання на всій території України, і відсутність у державному бюджеті коштів не є підставою для повернення виконавчого документа, а тому дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області щодо відмови у здійснення виконавчого провадження є незаконними.

В задоволенні позовних вимог відмовлено з наступних підстав. Як зазначив суд, позивач вказує, що відповідач повинен сплатити матеріальну шкоду в розмірі 30624,84 грн., а саме суму, яка підлягає виплаті на виконання постанови суду, але ж Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області не був відповідачем по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Запоріжжя, тому суд вважає, що відповідач не спричинив позивачу зазначену матеріальну шкоду.

Суд також дійшов висновку, що позивач не довів, в чому полягає заподіяна йому моральна шкода, моральні чи фізичні страждання або втрати немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) відповідачів вони заподіяні, та з чого він виходив при визначенні розміру моральної шкоди.

Судом також відмовлено у задоволенні клопотання позивача про застосування судового контролю згідно ст. 267 КАС України.

Не погодившись з постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2014 р., ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на свою незгоду з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови: щодо задоволення вимог по відшкодуванню матеріальних (30624,84 грн.) та моральних (11900,00 грн.) збитків і судового контролю за виконанням рішень суду, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що рішення суду в частині, що оскаржується, не відповідає нормам матеріального права та винесено без врахування суттєвих обставин справи, які характеризують поведінку відповідача як протиправну та таку, що спричиняє позивачу моральну шкоду та наносить матеріальні збитки.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

У судовому засіданні позивач вимоги, викладені у апеляційній скарзі, підтримав.

Представники відповідача та третьої особи до суду не зявились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Як свідчать матеріали справи, рішення суду в частині задоволених позовних вимог сторонами не оскаржується.

Дослідивши рішення суду та матеріали справи, в межах апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що Постановою Жовтневого райсуду м. Запоріжжя з 18 лютого 2011 року по справі № 2а-476/2011 рік позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання неправомірними дій та зобовязання здійснити перерахунок та виплату особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, був задоволений частково, а саме визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя щодо виплати ОСОБА_1 пенсії в розмірі, меншому ніж передбачено ст. 50 ч. 4. ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи», за період з 01.01.2011 року. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в решті позовні вимоги залишено без задоволення.

1 грудня 2011 року Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду постанова залишена без змін.

19 липня 2012 року позивач отримав виконавчий лист по справі 2а-476/2011 р. та подав його до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області.

Старшим державним виконавцем Морар М.В. 03.08.2012 року було відкрито виконавче провадження №33689043.

04 січня 2013 року державним виконавцем винесена Постанова ВП № 33689043 про повернення виконавчого документа стягувачеві у звязку з неможливістю виконання рішення суду.

Постанову обґрунтовано посиланнями на зміну законодавства, що мало місце у звязку з введенням в дію Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік», та відсутність коштів в державному бюджеті.

По факту тривалого невиконання рішення Українського суду у справі № 2а-476/2011 року позивач звернувся до Європейського суду та отримав рішення Європейського суду з прав людини за справою 30927/12 від 18.07.2013 року.

Згідно названого рішення (а.с. 22-26) суд визнав, що рішення ухвалені на користь заявника, не були виконані своєчасно, відповідальність за що несе держава.

Суд зазначив про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 04 листопада 1950 року, що ратифікована Україною 17 липня 1997 року (далі по тексту - Конвенція), та статті 1 Першого протоколу до Конвенції у звязку з тривалим невиконанням рішень, ухвалених на користь заявника. Суд також вважає, що було порушення статті 13 Конвенції, оскільки заявник не мав ефективного засобу юридичного захисту, за допомогою якого він міг отримати відшкодування шкоди, завданої таким невиконанням.

З зазначених підстав суд постановив, протягом трьох місяців держава відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити 2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю; ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат.

При цьому суд, як вказано вище, встановив, що тривале невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є порушенням п.1 ст.6 Конвенції та ст.1 Першого протоколу Конвенції, згідно якого, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, Європейський суд з прав людини визнав, що тривале невиконання судового рішення є порушенням майнових прав особи, що тягне за собою необхідність відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно статті 17 до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Виходячи з викладеного, слід дійти наступного висновку:

- нездатність держави виконувати рішення через відсутність бюджетних коштів не може слугувати виправданням такого невиконання;

- невиконання судового рішення, що набрало законної сили, слід розглядати у якості обставин, що підтверджують наявність завдання особі матеріальної та моральної шкоди;

При цьому колегія суддів вважає встановленими наступні обставини:

- Європейським судом з прав людини розмір моральної та матеріальної шкоди позивача, що повязана із невиконанням судового рішення у період з липня 2012 року по 18 липня 2013 року, визначено у сумі2000,00 (дві тисячі) євро;

- спір між державою та позивачем, щодо компенсації моральної та матеріальної шкоди, завданої у названий період, вирішено у судовому порядку.

В той же час, як свідчать матеріали справи, 16 грудня 2013 року позивач, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, звернувся до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області зі скаргою, в якій, посилаючись на протиправність дій та рішень посадових осіб виконавчої служби, що перешкоджають виконанню судового рішення у справі № 2а-476/2011, обовязковість виконання рішень Європейського суду з прав людини, просив спонукати підлеглих сумлінно ставитись до посадових обовязків, виконувати рішення Національного та Європейського суду з прав людини, та надати йому копії всіх Постанов, що винесені під час здійснення виконавчого провадження №33689043. (а.с. 27-28)

Постановою Начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головоного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 від 26 грудня 2013 року у задоволенні скарги позивача відмовлено з посиланням на законність постанови державного виконавця від 04 січня 2013 року та норми Закону «Про Державний бюджет України на 2012 рік».

При цьому, як в постанові державного виконавця від 04 січня 2013 року про повернення виконавчого документу стягувачу, так і у постанові від 26 грудня 2013 року Начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 зазначено, що на виконання судового рішення у справі №2а-476/11 Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя нараховано 30624,84 грн.

Позивач вважає, що названими рішеннями та діями органів та посадових осіб Державної виконавчої служби йому нанесено матеріальні збитки у сумі 30624,84 грн. (сума, що не отримана за рішенням суду) та моральна шкода у сумі 11900 грн.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, норм Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», висновків та обставин, зазначених вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо протиправності дій та рішень відповідача-1, у звязку з чим погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині визнання протиправними та незаконними дій субєкта владних повноважень Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області та зобовязання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області поновити виконання виконавчого провадження №33689043 від 03 серпня 2012 року, відкритого за виконавчим листом № 2-а-476/11 від 19 липня 2012 року згідно постанови Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 18 лютого 2012 року та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2011 року за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя .

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що наслідком судового рішення у даній справі повинно бути відновлення виконавчого провадження та, відповідно, отримання коштів у сумі 30624 грн. 00 коп.

За таких обставин, а також враховуючи, що дії відповідачів станом на 27 травня 2014 року на момент розгляду справи у суді першої інстанції, не позбавили позивача можливості отримати кошти у сумі 30624,00 грн., нараховані на підставі виконавчого листа №2а-476/11, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальних збитків у сумі 30624,00 грн., що безпосередньо складають заборгованість за виконавчим документом, не можна визнати обґрунтованими.

Інших вимог щодо стягнення матеріальної шкоди позивач не заявив, що виключає підстави для задоволення вимог про стягнення матеріальної шкоди.

В той же час, матеріали справи свідчать, що, не зважаючи на рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2013 року, на наявність та необхідність виконання якого посилався позивач, звертаючись до посадових осіб підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Запорізькій області, останні вчиняли дій та виносили рішення, що перешкоджає виконанню рішення суду, чим порушували майнові права позивача, повязані з можливістю використання коштів за рішенням суду у справі №2а-476/10 та, згідно висновків Європейського суду з прав людини, наносили останньому моральну шкоду.

Відповідно до п. 3 Постанови пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати. Зокрема:

- у приниженні честі . гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя;

- у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам. Інших цивільних прав.

Отже, виходячи з практики Європейського суду з прав людини та Постанови пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року, слід дійти висновку, що заподіяння позивачу моральної шкоди підтверджено матеріалами справи. Розмір моральної шкоди позивач визначає, виходячи з подій, що відбувались протягом 5 років (позов, а.с.13-14) Однак, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2013 року, яким визначено відшкодування, що повинна здійснити держава за станом на липень 2013 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню у розмірі 50 відсотків, що складає 5500 грн. 00 коп.

Віднесення позивачем до моральної шкоди суми 900 грн, що складає витрати, понесені позивачем у звязку з розглядом справ у судах, суд вважає необґрунтованим, виходячи з норм ст.87 КАС України, які відносять названі суми до судових витрат, відшкодування яких здійснюється в іншому порядку при розгляді конкретної судової справи.

Щодо клопотання позивача стосовно вжиття заходів судового контролю, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановлення судового контролю, що передбачено ч.1 ст. 267 КАС України здійснюється за ініціативою суду. Апеляційне оскарження дій суду, визначених частиною 1 ст. 267 КАС України, не передбачено.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 267 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

У такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім'я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання постановою законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день отримання виконавчого листа та пред'явлення його до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення відповідачам і третім особам не раніше семи робочих днів до дня подання заяви до суду.

Заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дня її підписання. У разі якщо заява подається представником, у ній зазначаються ім'я представника, його поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі. Одночасно із заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

У разі відповідності заяви вказаним вище вимогам вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

Така ухвала суду може бути оскаржена.

10. За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу.

Така постанова може бути оскаржена лише в апеляційному порядку.

Таким чином, процедура судового контролю, що передбачена ч.9 ст. 267 КАСУ, може виникнути після набрання судовим рішенням законної сили та отримання виконавчого документу.

Виходячи із зазначеного, звернення позивача до суду з приводу вжиття заходів судового контролю не підлягало задоволенню, як передчасне.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2014 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди у сумі 11900 грн. Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області 5500 грн. моральної шкоди. У задоволенні решти вимог про стягнення моральної шкоди відмовити. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.195,196,198,202,205,206 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2014 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди у сумі 11900 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 120/10, іпн НОМЕР_1 з Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, м.Запоріжжя,пр.. Металургів, буд. 6, - 5500 грн. 00 коп. моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог про стягнення моральної шкоди відмовити.

В решті постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2014 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова