Справа № 818/7495/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м.Київ К/800/10587/14

К/800/12062/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання - Загородня М.О.,

за участю представників:

позивача - Карука О.О.,

відповідача - Борисової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Сумської митниці Міндоходів та Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» до Сумської митниці Міндоходів про скасування рішення, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Сумихімпром» звернулося до суду з позовом до Сумської митниці Державної митної служби України, у якому просило скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 22 лютого 2013 року №805130000/2013/000036/1 та стягнути суми надмірно сплаченого мита у розмірі 27506,31 грн. та ПДВ у розмірі 280564,38 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про неправомірність прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості та її визначення за другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів, що завдало йому шкоду у формі необґрунтованої надмірної сплати мита та податку на додану вартість; вказував про надання всіх необхідних документів для визначення митної вартості товару за основним методом - за ціною договору.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року, задоволено частково адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром»; скасовано рішення Сумської митниці Державної митної служби України від 22 лютого 2013 року №805130000/2013/000036/1 про коригування митної вартості; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

При винесенні рішень в частині задоволення вимог про скасування рішення про коригування митної вартості суди попередніх інстанцій виходили із надання позивачем митному органу повного та достатнього пакету документів на підтвердження заявленої митної вартості, які давали можливість встановити дійсну вартість товару за ціною договору. В частині вимог про стягнення з бюджету надмірно сплаченого мита та ПДВ судами відмовлено через недодержання позивачем встановленого законом порядку повернення помилково (безпідставно) сплачених сум з бюджету.

Сумською митницею Міндоходів та Публічним акціонерним товариством «Сумихімпром» вказані судові рішення оскарженні в касаційному порядку.

Сумська митниця Міндоходів у касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення в частині задоволення позовних вимог, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначає про правомірність визначення митної вартості із застосуванням другорядного методу - за ціною договору щодо ідентичних товарів у зв'язку з виявленою невідповідністю задекларованої позивачем митної вартості інформації та ненаданням декларантом витребуваних документів, необхідних для її підтвердження.

Публічне акціонерне товариство «Сумихімпром», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у стягненні з Державного бюджету України суми надмірно сплаченого мита та ПДВ, прийняти нову постанову, якою задовольнити вимоги підприємства. Посилаючись на обґрунтованість визначення митної вартості за основним методом та безпідставність застосування митницею другорядних методів, вказує про необхідність відновлення його прав та необґрунтованість висновків судів щодо відмови у поверненні надміру сплачених до бюджету грошових коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, на підставі зовнішньоекономічного контракту від 14 вересня 2012 року №1409 RPT, укладеного між ПАТ «Сумихімпром» (покупець) та компанією «Tolexis International Limited» (Нікосія, Кіпр) (постачальник), позивачем імпортовано на митну територію України товар - сирійські фосфати кальцію розмелені, для здійснення митного оформлення якого до митного органу подано митну декларацію від 20 лютого 2013 року №805130000/2013/001715, у якій митна вартість товарів визначена за основним методом (за ціною договору (контракту)). Ціна товару визначена на рівні 11919401,39 грн. (130,0 доларів США за 1 метричну тону) в сумі 1491230,00 доларів за курсом долару США 7,993.

Для підтвердження митної вартості товару позивачем надано: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 13 листопада 2012 року №805/2012/0000152; контракт від 14 вересня 2013 року №1409 RPT; додаткові угоди №3 та №4 до контракту №1409 RPT; рахунок-фактуру (інвойс) від 05 лютого 2013 року №02066; коносамент від 03 лютого 2013 року №1; залізничні накладні від 16 лютого 2013 року №42134924, від 14 лютого 2013 року №42103481, від 13 лютого 2013 року №42077305, від 12 лютого 2013 року №42060897; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару від 03 лютого 2013 року №2761; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 12 лютого 2013 року №2721; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 14 лютого 2013 року №2721; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 16 лютого 2013 року №2721; декларацію про походження товару від 05 лютого 2013 року №02066.

Під час здійснення митного контролю митним органом запропоновано декларанту надати додаткові документи, а саме: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; договір із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларантом ПАТ «Сумихімпром» на декларації здійснено запис про ознайомлення 20 лютого 2013 року та на вимогу митного органу надано лист ДП «Укрпромзовнішекспертиза» стосовно цін на фосфат, а також зазначено, що надати інші документи немає можливості.

За результатами розгляду поданих для митного оформлення документів митним органом 22 лютого 2013 року прийнято рішення №805130000/2013/000036/1 про коригування митної вартості товарів за другорядним методом - за ціною договору щодо подібних товарів та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 805130000/2013/00028.

У рішенні зазначено, що основний метод не застосовувався у зв'язку з тим, що використані декларантом відомості не є об'єктивними та достатньо підтвердженими документально. Декларантом не надано запитані додаткові документи. Другорядні методи визначення митної вартості: за ціною договору щодо ідентичних товарів (а) не застосовувалися тому, що відсутня інформація по операціях з ідентичними товарами, які продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально найближчими до нього; підстави для визначення митної вартості цінова інформація щодо імпортованих операцій: МД №600080000/2012/009594 від 25 листопада 2012 року; митна вартість визначена із розрахунку 145,00 доларів США за 1 метричну тону в загальній сумі 13294716,94 грн. (1666295,00 доларів за курсом 7,99 грн.).

Відповідно до ст.ст.49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст.58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Судами обґрунтовано відхилені посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

За вказаними обставинами суди дійшли вірного висновку про те, що позивачем подано відповідачу повний та достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.58 Митного кодексу України; відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар; правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Рішення судів попередніх інстанцій в частині скасування рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 22 лютого 2013 року №805130000/2013/000036/1 є правильними та підлягають залишенню без змін.

При цьому, колегія суддів погоджується з судами першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «Сумихімпром» про стягнення з Державного бюджету сум надмірно сплаченого мита у розмірі 27506,31 грн. та ПДВ у розмірі 280564,38 грн.

Відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, діючого на час спірних правовідносин, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року №618, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за №1097/14364, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/а надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювало оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою та відповідний перелік документів.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.

Згідно п.7 Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справляння яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби, Державного казначейства України від 20 липня 2007 року №611/147, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за №1095/14362 (далі - Порядок № 611/147), відповідний орган Державного казначейства України на підставі отриманого Висновку митного органу про повернення готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

Виходячи з наведеного нормативними актами встановлений порядок повернення надмірно сплачених митних платежів, який позивачем не дотриманий.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судами повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовано до них норми матеріального права.

Доводи касаційних скарг встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Сумської митниці Міндоходів та Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді