Справа № 2а/1107/38/12 (1107/10012)
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Київ К/800/35811/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:
Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Олендера І.Я.,
провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за неотримані продовольчі пайки, -
в с т а н о в и в :
У березні 2011 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив відшкодувати кошти в рахунок продовольчого пайкового забезпечення за період з 11 березня 2000 року по 31 травня 2010 року в сумі 82515,54 грн.
Постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року, в задоволенні позову відмовлено.
В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 1984 року ОСОБА_1 проходив службу у Збройних силах України на посаді військового коменданта комендатури військових сполучень залізничної дільниці та станції Знам`янка і згідно наказу Головнокомандувача Збройних сил України від 14 квітня 2010 року №261, звільнений з військової служби у запас за пунктом «б» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»(за станом здоров`я), що підтверджується копією витягу із наказу.
Наказом начальника військових сполучень на Одеській залізниці від 31 травня 2010 року №52 позивач із вказаної дати виключений зі списків особового складу комендатури і направлений для зарахування на військовий облік до Знам`янсько-Олександрівського ОМВК Кіровоградської області.
У період з 11 березня 2000 року по 31 травня 2010 року позивач не забезпечувався продовольчими пайками, у зв`язку із чим звертався із вимогою відшкодування грошової компенсації за їх неодержання, однак листом командира військової частини НОМЕР_1 від 9 вересня 2010 року №883 йому відмовлено у наданні продовольчих пайків чи грошової компенсації замість них, оскільки з 11 березня 2000 року кошти на придбання продуктів харчування (за колишньою нормою №7 або компенсації замість неї) не передбачаються.
Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року) було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», який набув чинності з 11 березня 2000 року, дію частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зупинено в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна.
Згідно положень зазначеного Закону військовослужбовці втратили право на отримання продовольчих пайків і грошової компенсації замість них. Право на отримання речового майна під час проходження служби за військовослужбовцями збережено, але позбавлено права на отримання, за їх бажанням, грошової компенсації замість речового майна.
Суди правильно керувались саме останнім Законом, як це передбачено ст. 9 КАС України.
З урахуванням наведених обставин справи колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог.
Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.
Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -
у х в а л и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.Я. Олендер