Справа № 814/1454/13-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/1454/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Лук'янчук О.В.,

- Яковлєва О.В.,

при секретарі - Ложніковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Людмилівський елеватор» на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2013 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Людмилівський елеватор» до Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївської області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Людмилівський елеватор» звернулось до суду з позовною заявою до Южноукраїнської об`єднаної державної інспекції Миколаївської області Державної податкової служби (далі ОДПІ Миколаївської області ДПС), правонаступником якої є Южноукраїнська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління (далі ОДПІ ГУ) Міндоходів у Миколаївської області, з вимогою визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 07.03.2013 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, про порушення діючого законодавства Баштанською міжрайонною ДПІ Миколаївської області ДПС під час складання акту перевірки та неправомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2013 року в задоволення позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Людмилівський елеватор» ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права, а також що у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ТОВ «Людмилівський елеватор», перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Посадовими особами відповідача на підставі наказу Южноукраїнської ОДПІ № 505 від 18.12.2012 р. «Про організацію документальної перевірки ТОВ «Людмилівський елеватор» з 19.12.2012 року по 25.12.2012 року проведено документальну невиїзну позапланову перевірку ТОВ «Людмилівський елеватор» щодо перевірки правомірності формування податкового кредиту та податкових зобов`язань по взаємовідносинам з ТОВ «Ликиф-Агрострой» за серпень 2010 року, з ТОВ «Де-Лонга» за травень та червень 2010 року, з ТОВ «Альфа-Плюс» за серпень та ТОВ «Мар-Та» за грудень 2010 року.

За результатами перевірки було складено Акт перевірки № 6/22-016/34355917 від 26.12.2012 року (далі-акт) «Про результати документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ «Людмилівський елеватор» щодо перевірки правомірності формування податкового кредиту та податкових зобов`язань по взаємовідносинах з ТОВ «Ликиф-Агрострой» за серпень 2010 року, з ТОВ «Де-Лонга» за травень 2010 р. та червень 2010 р., з ТОВ «Альфа-Плюс»за серпень 2010 року та ТОВ «Мар-Та» за грудень 2010 року ».

В ході перевірки було встановлено порушення позивачем чинного законодавства:

- вимоги пп. 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997 р. зі змінами та доповненнями, в результаті чого знижено податок на додану вартість на суму 368 892,45 грн., у тому числі: травень 2010року на суму 64 896,60 грн., червень 2010 року на суму 108 275 грн., серпень 2010 року на суму 172 439,66 грн., грудень 2010 року на суму 23 281,19 грн.

- вимоги пп. «а», пп. 7.7.2, п.7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997 р. зі змінами та доповненнями , пп.5.12.2, пп. 5.12.3, пп.5.12.4 п.5 Порядку заповнення декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України № 166 від 30.05.1997 (у редакції наказу ДПА України №159 від 17.03.2008 р.) із змінами за доповненнями, в результаті чого підприємством завищено р.26 залишок від`ємного значення декларації з ПДВ за травень 2010 року який складає 4 136 грн. на суму 4 136 грн.

На підставі акту №6/22-016/34355917 від 26.12.2012 року відповідач виніс податкові повідомлення-рішення № від 04.01.2013 року, яким зменшено позивачу від`ємне значення суми податку на додану вартість у розмірі 4 136 грн., № від 04.01.2013 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 465 251,56 грн., в тому числі основний платіж 368 892,45 грн. та штрафна санкція - 96 359,11 грн.

ТОВ «Людмилівській елеватор», не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями оскаржив їх до ДПС у Миколаївській області .

ДПС в Миколаївській області винесла рішення №461/10/10-209 від 27.02.2013 року, яким первинну скаргу позивача задоволено частково. А саме, Рішенням ДПС в Миколаївській області про результати розгляду первинної скарги скасовано податкове повідомлення-рішення № від 04.01.2013 р., податкове повідомлення-рішення № скасовано в частині застосування штрафної санкції в сумі 4136,00 грн., в іншій частині - залишено без змін.

За результатами розгляду первинної скарги відповідач виніс нове податкове повідомлення-рішення від 07.03.2013 р., яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 461 115,56 грн., в тому числі за основним платежем 368 892,45 грн. та штрафна санкція - 92 223,11 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції позивача з контрагентами ТОВ «Лікіф-Агрострой», ТОВ «Де-Лонга», ТОВ «Альфа-Плюс», ТОВ «Мар-Та» носять безтоварний характер, є такими, що укладені без мети настання реальних наслідків та погодився з висновками акту перевірки Южноукраїнської ОДПІ щодо порушення податкового законодавства ТОВ «Людмилівський елеватор» під час формування податкового кредиту та податкових зобов`язань по взаємовідносинах з даними контрагентами у перевіряємий період.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції неправильними і такими, що не відповідають вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про податок на додану вартість».

В апеляційній скарзі ТОВ «Людмилівський елеватор» вказується, що частина документів підприємства на час проведення перевірки була вилучена за постановою слідчого та знаходилась на експертизі, судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у витребуванні доказів у слідчого і це на думку позивача призвело до хибного висновку суду першої інстанції про безтоварність господарських операцій. Крім того апелянт зазначав,що виявлені відповідачем факти порушення вимог податкового та іншогозаконодавства його контагентами не можуть бути наслідком застосування до апелянта заходів фінансової відповідальності.

Судова колегія приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Згідно п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 ст. 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пп.7.5.1 п.7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: 1) або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; 2) або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп.7.2.3 п.7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, підставами для відмови в задоволенні позовних вимог, на які також посилався суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, стали висновки податкового органу (Акт №6/22-016/34355917 від 26.12.2012 року) про порушення позивачем вимог пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.7.1 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого на думку податкового органу позивачем знижено податок на додану вартість на суму 368 892,45 грн., у тому числі: травень 2010 року на суму 64 896,60 грн., червень 2010 року на суму 108 275 грн., серпень 2010 року на суму 172 439,66 грн., грудень 2010 року на суму 23 281,19 грн.

При цьому податковий орган, посилаючись на податкову інформацію відносно контрагентів позивача - ТОВ «Лікіф-Агрострой», ТОВ «Де-Лонга», ТОВ «Альфа-Плюс», ТОВ «Мар-Та» прийняв до уваги, відсутність трудових та матеріальних ресурсів, виробничої бази, складських приміщень у даних контрагентів,що на думку податкового органу унеможливлює здійснення господарської діяльності підприємствами контрагентами позивача, порушення кримінальних справ відносно деяких контрагентів за фактом фіктивного підприємництва, відсутність їх за місцемзнаходження.

Колегія суддів вважає ці висновки передчасними та необґрунтованими з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в серпні 2010 року мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Ликиф-Агрострой» за договором купівлі-продажу ріпаку врожаю №61/20 від 03.08.2010 року.

На підтвердження виконання даного договору позивачем до перевірки були надані наступні документи: банківські виписки з зазначенням платіжних документів,податкова накладна №3/1 від 03.08.2010 р. на ріпак в кількості 205,44 грн., загальна суму 756 020,02 грн. в тому числі ПДВ 126 003,34 грн., картка рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» по контрагенту ТОВ «Ликиф-Агрострой, сформованої за період серпень 2010 року», реєстри отриманих податкових накладних за серпень 2010 року, акт виконаних робіт №ОУ-0000549 від 31.07.2010 р. на загальну суму 2 772,14 грн. в тому числі ПДВ 462,02 грн. з зазначенням видів робіт виконаних ТОВ «Людмилівський елеватор».

В ході перевірки встановлено, що суми ПДВ, обчислені з вартості придбання матеріалів та робіт у ТОВ «Ликиф-Агрострой» до податкових декларацій з податку на додану вартість включені до податкового кредиту ТОВ «Людмилівський елеватор» на суму 126 003,34 грн.

Для перевірки надано банківські виписки, які підтверджують розрахунки з ТОВ «Ликиф-Агрострой» у розмірі 753 247,87 грн.

В період травень-червень 2010 року позивач мав взаємовідносини з контрагентом ТОВ «Де-Лонга» на підставі договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції, а саме:

- договір купівлі-продажу соняшнику врожаю 2009 року №433/ЛД від 15.06.2010 року в кількості 231 тони;

- договір купівлі-продажу соняшнику врожаю 2009 року №426/ЛД від 07.05.2010 року в кількості 152 тони.

В серпні 2010 року актом перевірки встановлено взаємовідносини позивача з ТОВ «Альфа Плюс». Між позивачем та ТОВ «Альфа-Плюс» укладено договір купівлі-продажу №7/Н від 09.08.2010 р., за яким ТОВ «Альфа-Плюс» повинно було передати у власність пшеницю врожаю 2010 року.

В грудні 2010 року позивач перебував у господарських відносинах з ТОВ «Мар-Та». Підприємствами укладено договір купівлі-продажу соняшнику врожаю 2010 року №370/ЛД від 21.12.2010 року.

До перевірки надано товарно-транспортні накладні, згідно яких на думку перевіряючих не підтверджується реальність перевезення продукції, так як вони виписані в грудні 2011 року, а операція збувалася у 2010 році.

Колегія суддів зазначає, що на момент перевірки у платника податку - ТОВ «Людмилівській елеватор» були у наявності належним чином оформлені податкові накладні, видані йому вищевказаним контрагентами .

Слід також зауважити, що відповідно до записів з єдиного державного реєстру у контрагентів позивача поряд з іншими видами діяльності зазначені і такі види як торгівля зерном.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови суду від 15 листопада 2011 року оригінали усіх первинних господарських документів, які підтверджують здійснення господарських операції позивача з його контрагентами, а саме: ТОВ «Мар-Та», ТОВ «Де-Лонга» та ТОВ «Ликиф-Агрострой», - були вилучені слідчим, що підтверджується протоколом від 21 листопада 2011 року та в рамках кримінального провадження було призначено судово-економічну експертизу.

Під час апеляційного розгляду даної справи на виконання ухвали суду від10 вересня 2014 року про витребування доказів до апеляційного суду надійшли додаткові докази на підтвердження реальності господарських відносин позивача у перевіряємий період з вищевказаними контрагентами.

Дослідивши всі документи, які містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що первинні документи оформлені належним чином та містять достатню інформацію відносно змісту та вартості господарських операцій, які були опосередковані складенням цих документів, та дають змогу вважати, що господарські операції реально відбулися і тягнуть настання реальних правових наслідків.

Слід також зазначити, що відповідно до постанови слідчого від 07.08.2014 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань,закрито у зв'язку з відсутністю в діях службових осіб ТОВ «Людмилівській елеватор» складу кримінального правопорушення.

Посилання податкового органу на відсутність у контрагентів позивача необхідних умов для здійснення господарської діяльності як на підставу для висновку про неможливість здійснення ними господарської діяльності, колегія суддів вважає необґрунтованими та недоведеними, оскільки на думку колегії суддів, підприємство, у разі виникнення такої потреби, може залучити до виконання роботи інших осіб з наявними ресурсами визначеного обсягу і структури.

Що стосується випадків невстановлення податковим органом місцезнаходження постачальників, колегія суддів вважає, що покупець не може нести відповідальність за можливу недостовірність відомостей про контрагентів, включених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, якщо на момент здійснення господарських операцій вказані контрагенти були включені до зазначеного Реєстру та мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість.

Отже, враховуючи все вищезазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що ТОВ «Людмилівській елеватор» не було допущено порушень вимог Закону України «Про податок на додану вартість» в частині формування податкового кредиту, оскільки реальність здійснюваних господарських операцій підтверджена належними первинними документами, які свідчать про поставку товарів, отримання їх позивачем та використання у власній господарській діяльності, у зв'язку з чим у позивача на законних підставах виникло право на податковий кредит.

Зазначене підтверджується також висновком судово-економічної експертизи №12765/13-45-13 від 28.03.2014 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз,який надійшов на запит Одеського апеляційного адміністративного суду і міститься в матеріалах справи, згідно якого,висновки акту перевірки від 26.12.2012 року №16/22-016/34355917 з питань формування податкового кредиту та податкових зобов'язань по взаємовідносинах ТОВ «Людмилівській елеватор» з ТОВ «Лікіф-Агрострой» в серпні 2010 року, ТОВ «Де-Лонга» за травень та червень 2010 року, ТОВ «Альфа-Плюс» в серпні 2010 року, ТОВ «Мар-Та» за грудень 2010 року на загальну суму 368 892,44 грн. документально та нормативно не підтверджено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що податкове повідомлення-рішення від 07.03.2013 р., яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 461 115,56 грн., в тому числі за основним платежем 368 892,45 грн. та штрафна санкція - 92 223,11 грн. прийнято необґрунтовано, є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України, вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ТОВ «Людмилівський елеватор» задовольнити.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п. 1 ч. 1 ст. 198; ст. 200; п. 1 ч. 1 ст. 205; ст. 206; ч. 5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Людмилівський елеватор» - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2013 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Людмилівський елеватор» -задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївської області № від 07 березня 2013 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі (після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції).

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: О.В. Яковлєв