Справа № 553/4652/14-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 р.Справа № 553/4652/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Катунова В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської спеціалізованої школи-інтернату № 2 I-III ступенів імені Н.К. Крупської Полтавської області на постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 25.12.2014р. по справі № 553/4652/14-а

за позовом Прокурора Ленінського району м. Полтави в інтересах ОСОБА_1

до Полтавської спеціалізованої школи-інтернату № 2 I-III ступенів імені Н.К. Крупської Полтавської області

третя особа Орган опіки і піклування Ленінської районної в м. Полтаві ради

про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Ленінського району м. Полтави звернувся до Ленінського районного суду м. Полтава з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Полтавської спеціалізованої школи-інтернату № 2 І-ІІІ ступенів імені Н.К. Крупської Полтавської обласної ради, в якому просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність Полтавської спеціалізованої школи-інтернату № 2 щодо невиплати випускнику з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_1, одноразової грошової допомоги;

- зобов'язати нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", в розмірі 7716 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що прокуратурою Ленінського району м. Полтави в результаті перевірки Полтавської спеціалізованої школи-інтернату № 2 І-ІІІ ступенів імені Н.К. Крупської Полтавської обласної ради з питань додержання вимог Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" в частині виплат одноразової грошової допомоги випускникам встановлено, що у вказаній школі-інтернаті з 10.11.2004 року навчався та виховувався ОСОБА_1, який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. ОСОБА_1 є випускником школи-інтернату та з вересня 2014 року навчається в Полтавському вищому міжрегіональному професійному училищі імені Героя Радянського Союзу Бірюзова С.С., проте при його випуску зі школи-інтернату відповідачем, всупереч вимогам ч. 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", не нараховано та не виплачено йому одноразову грошову допомогу у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтава від 25.12.14 року позов Прокурора Ленінського району м. Полтави в інтересах ОСОБА_1 до Полтавської спеціалізованої школи-інтернату № 2 I-III ступенів імені Н.К. Крупської Полтавської області третя особа Орган опіки і піклування Ленінської районної в м. Полтаві ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність Полтавської спеціалізованої школи-інтернату № 2 І-ІІІ ступенів імені Н.К. Крупської Полтавської обласної ради щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі, встановленому ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування".

Зобов'язано Полтавську спеціалізовану школу-інтернат № 2 І-ІІІ ступенів імені Н.К. Крупської Полтавської обласної ради нарахувати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку з розміру, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та виплатити з урахуванням проведених виплат в сумі 7673 грн. 50 коп.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає за можливе, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, розглянути справу у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1, виданого 11.07.1997 року Глобинським райвідділом реєстрації актів громадянського стану, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Глобино, Полтавської області, його батьками є: батько - ОСОБА_5, мати - ОСОБА_6.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 05.12.2005 року ОСОБА_6 позбавлено батьківських прав відносно сина. Відомості про батька в актовий запис про народження дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 10.11.2004 року по 31.08.2014 року навчався у Полтавській спеціалізованій школі-інтернаті № 2 І-ІІІ ступенів імені Н.К. Крупської Полтавської обласної ради і знаходився на повному державному забезпеченні.

Оскільки ОСОБА_1 був відрахований з вказаного навчального закладу у зв'язку з вступом до ДНЗ Полтавського вищого міжрегіонального професійного училища імені Героя Радянського Союзу Бірюзова С.С., де навчається в даний час на першому курсі за професією "Столяр будівельний. Верстатник деревообробних верстатів", то, згідно довідки Полтавської спеціалізованої школи-інтернату № 2 І-ІІІ ступенів імені Н.К. Крупської Полтавської обласної ради № 848 від 22.10.2014 року, випускнику ОСОБА_1 виплачена допомога у розмірі 2,5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 42 грн. 50 коп., що передбачено підпунктом 1 п. 13 Постанову Кабінету Міністрів України "Про поліпшення виховування, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" № 226 від 05.04.1994 року.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що, нараховуючи ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі меншому, ніж передбачено ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано та безпідставно, чим порушено законні інтереси ОСОБА_1.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як зазначено в ч.ч. 1-3 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

Як вбачається з довідки № 855 від 24.10.2014 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 10.11.2004 року по 31.08.2014 року навчався у Полтавській спеціалізованій школі-інтернаті № 2 І-ІІІ ступенів імені Н.К. Крупської Полтавської обласної ради і знаходився на повному державному забезпеченні.

Відповідно до наказу Полтавської спеціалізованої школи-інтернату № 2 І-ІІІ ступенів імені Н.К. Крупської Полтавської обласної ради № 31-у від 31.08.2014 року, ОСОБА_1 був відрахований з вказаного навчального закладу у зв'язку з вступом до ДНЗ Полтавського вищого міжрегіонального професійного училища імені Героя Радянського Союзу Бірюзова С.С., де навчається в даний час на першому курсі за професією "Столяр будівельний. Верстатник деревообробних верстатів".

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Зміст вищенаведеної норми свідчить про те, що Кабінету Міністрів України доручено визначити порядок забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування одягом і взуттям, в тому числі встановити нормативи такого забезпечення. Мінімальний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується випускникам, чітко визначений Законом, виплата цих сум в більшому розмірі здійснюється за рахунок навчального закладу або відповідної установи.

При цьому, ч. 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", встановлює обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії - тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1286 грн.

Отже, виходячи з вищенаведеної норми, випускникам шкіл-інтернатів з категорії дітей, позбавлених батьківського піклування у віці до 18 років, в тому числі ОСОБА_1 при випуску з навчального закладу має бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, тобто в сумі не менше 7716 грн.

Згідно довідки Полтавської спеціалізованої школи-інтернату № 2 І-ІІІ ступенів імені Н.К. Крупської Полтавської обласної ради № 848 від 22.10.2014 року, випускнику ОСОБА_1 виплачена допомога у розмірі 2,5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 42 грн. 50 коп., що передбачено підпунктом 1 п. 13 Постанову Кабінету Міністрів України "Про поліпшення виховування, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" № 226 від 05.04.1994 року.

Як встановлено в пп. 1 п. 13 постанови Кабінету Міністрів України "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування" № 226 від 05.04.1994 року зі змінами та доповненнями, дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх,професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом, взуттям і м'яким інвентарем за нормами, встановленими для вихованців шкільного віку шкіл-інтернатів.

Відповідно до положень ст. 25 Закону України "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

Статтею 39-9 вказаного вище Закону встановлено, що порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Норми ст. ст. 25, 39-9 Закону України "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" регулюють правовідносини щодо відшкодування навчальним закладам або відповідним установам, в яких виховуються та навчаються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, понесених ними витрат на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, та не розповсюджуються на правовідносини навчальних закладів з їх випускниками, що є предметом спору по даній справі.

Крім того, як встановлено в ст. 3 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", одними із основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист прав і інтересів таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій.

Положеннями статті 4 зазначеного Закону передбачено, що заходи щодо соціального захисту даної категорії дітей гарантується, забезпечується і охороняються державною.

В п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування" передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з вищенаведеного, а також з урахуванням загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час розгляду та вирішення справ зазначеної категорії застосуванню підлягає Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування".

Таким чином, колегія суддів вважає, що адміністрація Полтавської спеціалізованої школи-інтернату № 2 І-ІІІ ступенів імені Н.К. Крупської Полтавської обласної ради при складанні кошторису для виплати грошової допомоги випускнику школи-інтернату неправомірно керувалась пп. 1 п. 13 Постанови Кабінету міністрів України "Про поліпшення виховування, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" № 226 від 05.04.1994 року.

А відтак колегія суддів вважає доведеним той факт, що Полтавською спеціалізованою школою-інтернатом № 2 І-ІІІ ступенів імені Н.К. Крупської Полтавської обласної ради не донараховано вихідну допомогу дитині, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_1 як випускнику вказаного навчального закладу, чим порушено його право.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача одноразової грошової допомоги у сумі 42 грн. 50 коп. не є предметом апеляційного перегляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач безпідставно недонарахував ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", тому вказана сума підлягає стягненню з урахуванням проведених виплат.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 25.12.14 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської спеціалізованої школи-інтернату № 2 I-III ступенів імені Н.К. Крупської Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 25.12.2014р. по справі № 553/4652/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Катунов В.В.