Справа № 2а-4624/10/2370
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2015 р. м. Київ К/9991/62711/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Монастирищенський котельний завод»

на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 15.11.2010

та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2011

у справі № 2а-4624/10/2370

за позовом Приватного акціонерного товариства «Монастирищенський котельний завод»

до Державної податкової інспекції у Монастирищенському районі Черкаської області

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ЗАТ «Монастирищенський котельний завод» звернулося до суду з позовом, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив визнати нечинними рішення від 10.09.2010 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1530 грн. та податкові повідомлення-рішення ДПІ у Монастирищенському районі Черкаської області від 10.09.2010 № /0 про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток в загальній сумі 86241 грн., в т.ч. 78401 грн. основного платежу та 7840 грн. штрафних (фінансових) санкцій, від 10.09.2010 № /0 про визначення податкового зобов'язання із земельного податку в загальній сумі 116827,41 грн., в т.ч. 77884,94 грн. основного платежу та 38942,47 грн. штрафних (фінансових) санкцій, від 05.10.2010 № /0 про визначення податкового зобов'язання зі штрафних санкцій з податку на прибуток в загальній сумі 7840 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 15.11.2010 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2011 скасовано постанову суду першої інстанції, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Монастирищенському районі Черкаської області від 10.09.2010 № /0 та № . В задоволенні решти позову відмовлено.

ПАТ «Монастирищенський котельний завод» подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та направити справу в частині відмови в задоволенні позову на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права: п.п. 1.22.1 п. 1.22 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, ст. 264 Цивільного кодексу України, ст.ст. 11, 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для визначення позивачу за податковим повідомлення-рішенням від 10.09.2010 № /0 податкового зобов'язання з податку на прибуток в загальній сумі 86241 грн., в тому числі: 78401 грн. основного платежу та 7840 грн. штрафних (фінансових) санкцій, слугували висновки планової виїзної перевірки з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період: з 01.01.2009 по 31.03.2010, викладені в акті від 30.08.2010 № 240/23 011/31324315, про порушення п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР.

Порушення позивачем наведених норм закону, на думку податкового органу, полягало у тому, що позивач не відніс до складу валових доходів за І квартал 2010 року суми безнадійної кредиторської заборгованості перед ВАТ «Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора Машинобудівний завод», за якою минув строк позовної давності, визначений ст. 257 Цивільного кодексу України.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині вимог про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 10.09.2010 № /0, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що кредиторська заборгованість позивача перед контрагентом виникла до 31.03.2007 і станом на 31.03.2010 не була погашена.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на те, що строк позовної давності у три роки за вимогами про сплату позивачем заборгованості перед ВАТ «Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора Машинобудівний завод» не закінчився, оскільки позивачем така заборгованість частково погашена, що відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України є підставою для переривання перебігу строку позовної давності.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах касаційної скарги, при перевірці правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, правової оцінки встановлених судами обставин при вирішенні справи в оскаржуваній частині суд касаційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (який втратив чинність з 01.04.2011) (далі Закон № 334/94-ВР ) валовий доход включає доходи у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді.

Згідно із п.п. 1.22.1. п. 1.22 ст. 1 Закону № 334/94-ВР безповоротна фінансова допомога - це, зокрема, сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності.

Пункт 1.25. ст. 1 Закону № 334/94-ВР заборгованість по зобов'язаннях, за якою минув строк позовної давності, відносить до безнадійної заборгованості.

Отже, для віднесення заборгованості до безнадійної заборгованості мають бути наявними виключні правові підстави, визначені у законі, зокрема, закінчення строку позовної давності.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Наведене дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності у три роки щодо погашення грошових зобов'язань пов'язується з настанням строку погашення таких зобов'язань.

І тільки після закінчення такого строку позовної давності непогашена заборгованість відноситься в податковому періоді до безповоротної фінансової допомоги, а у платника податку виникає обов'язок збільшити валовий доход на суму такої допомоги згідно із вимогами п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Суди попередніх інстанцій, обґрунтовуючи висновки про те, що трирічний строк позовної давності за заборгованістю позивача перед ВАТ «Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора Машинобудівний завод» закінчився 31.03.2010, виходили з вказаного в акті перевірки факту виникнення вказаної заборгованості до 31.03.2010.

Проте такі обставини встановлені судами без посилань на конкретні господарські операції, які слугували підставою для виникнення у позивача кредиторської заборгованості перед ВАТ «Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора Машинобудівний завод», та без встановлення граничного строку сплати зобов'язань за кожною господарською операцією.

ПАТ «Монастирищенський котельний завод» під час розгляду справи в судах попередніх інстанцій та в обґрунтування касаційної скарги посилався на часткове погашення кредиторської заборгованості перед ВАТ «Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора Машинобудівний завод» в сумі 2359107,41 грн. в період: з 01.04.2007 по 31.03.2010, що у розумінні статті 264 Цивільного кодексу України є дією, що свідчить про визнання боргу, та є підставою для переривання перебігу позовної давності. При цьому, вказані обставини встановлені актом перевірки.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 264 Цивільного кодексу України, згідно з якими після переривання позовної давності перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується, а також обставини щодо часткового погашення заборгованості перед ВАТ «Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора Машинобудівний завод», позивач вважає, що трирічний строк позовної давності за такою заборгованістю не закінчився.

Утім, судами попередніх інстанцій вказані обставини під час розгляду справи в судах попередніх інстанцій не досліджувались.

Таким чином, для всебічного і повного вирішення справи судам необхідно встановити та дослідити:

- які господарські операції слугували підставою для виникнення у позивача кредиторської заборгованості перед ВАТ «Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора Машинобудівний завод»;

- визначений законом або за домовленістю сторін граничний строк сплати зобов'язань за кожною господарською операцією, з якого повинно починатись обчислення строку позовної давності;

- факт наявності підстав для переривання перебігу позовної давності, зокрема: повне або часткове погашення заборгованості позивача перед ВАТ «Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора Машинобудівний завод» за кожною господарською операцією.

Крім того, позивач в касаційні скарзі вказує на те, що судами не розглянуто питання щодо вирішення уточнених позовних вимог про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 05.10.2010 № /0.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, є підставою для скасування судового рішення і направлення справи на новий розгляд, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.09.2010 № /0 та від 05.10.2010 № /0.

При новому розгляді справи судам слід врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, належним чином їх оцінити, вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правові норми слід застосувати до спірних правовідносин.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Монастирищенський котельний завод» задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 15.11.2010

та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2011 в частині вирішення позовних вимог про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Монастирищенському районі Черкаської області від 10.09.2010 № /0 про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток в загальній сумі 86241 грн., в т.ч. 78401 грн. основного платежу та 7840 грн. штрафних (фінансових) санкцій, та в частині вирішення позовних вимог про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.10.2010 № /0 про визначення податкового зобов'язання зі штрафних санкцій з податку на прибуток в загальній сумі 7840 грн. скасувати, а справу направити на новий розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.

У решті постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути в частині залишення без змін судового рішення переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою , поданою через Вищий адміністративний суд України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун