Справа № 524/10099/14-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 р.Справа № 524/10099/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.12.2014р. по справі № 524/10099/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука , Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 8 грудня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області, щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік, у відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту".

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області провести нарахування ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік, відповідно ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту" в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідні виплати провести з урахуванням вже проведених виплат.

Зобов'язано центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області провести виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік ОСОБА_1 , відповідно ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту" в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідні виплати провести з урахуванням вже проведених виплат.

В апеляційній скарзі відповідачі просять скасувати вказану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Скаржники зазначають, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, не вірно застосував до спірних правовідносин положення Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", постанови Кабінету Міністрів України від 16.04.2014 року №102 "Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2011 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань", рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011р. №20-рп/2011 та від 25.01.2012 №3-рп/2012 та ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та об'єктивності розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції на підставі п.3 ч.1 ст. 197 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в межах доводів апеляційних скарг відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, прийшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, позивач користується пільгами учасника бойових дій, відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.2), має право на пільги, встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

З матеріалів справи вбачається, що разова грошова допомога до 5 травня відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та «Про жертви нацистських переслідувань" позивачу була нарахована у розмірі 795,00 грн. в квітні 2014 року (а.с. 4).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, дії та прийняті за їх наслідками рішення відповідачів є неправомірними, оскільки позивач має право на отримання пільгами учасника бойових дій відповідно ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а не постанови Кабінету Міністрів України від 16.04.2014 р. N 102

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України положення п. 20 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" стосовно виплати щорічної разової допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У 2009-2014 роках зміни до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не вносилися.

Таким чином, відповідач у 2014 році повинен був застосовувати законодавство, яке діяло на час проведення відповідних щорічних виплат грошової допомоги до 5 травня, а саме, ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції від 28.06.2013 року, а саме інвалідам війни щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

При обчисленні разової грошової допомоги до 5 травня, розмір мінімальної пенсії за віком розраховується виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". А саме відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону, розмір мінімальної пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України та щороку затверджується Верховною Радою України в Законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Отже, відповідач, провівши нарахування щорічної допомоги до 5 травня у 2014 році в розмірі визначеному постановою Кабінету Міністрів України діяв всупереч вимогам чинного законодавства.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії першого відповідача щодо відмови в здійсненні позивачу перерахунку та не виплати разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі, визначеному Законом № 3551-ХІІ, призвели до порушення прав позивача.

Доводи першого відповідача щодо правомірного призначення позивачу до виплати разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 16.04.2014 року №102, колегія суддів вважає неправомірними.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" п. 6-7 Прикінцевих положень, Кабінету Міністрів України надано право у 2014 році встановлювати розміри соціальних виплат в тому числі відповідно до статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 45, ст. 425 із наступними змінами) виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Вказана норма набула чинності з 03.08.2014р. у зв'язку з вступом в законну силу Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року N 1622-VII.

Оскільки з однопредметних законодавчих норм рівної ієрархії при вирішенні спору застосуванню підлягає законодавча норма, що не визнана неконституційною та прийнята пізніше, в даному випадку з 03.08.2014 року мають застосовуватись норми Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року N 1622-VII, а не відповідні норми Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

З матеріалів справи вбачається, що спірна разова грошова допомога у розмірі 795,00 грн. була перерахована позивачу в квітні 2014 року.

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що при визначенні розміру такої грошової допомоги позивачеві перший відповідач повинен був керуватись положеннями Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а не постанови Кабінету Міністрів України від 16.04.2014 р. N 102.

З огляду на вищезазначене, постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.12.2014р. по справі № 524/10099/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І. Любчич Л.В.