Справа № К-29221/10-С
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Київ К-29221/10

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

секретар судового засідання - Романишин О.Р.,

за участю представників:

від позивача - не з'явився,

від відповідача-1 - Трофименко М.Є., довіреність №9158/15-70-10 від 19.06.2014 року,

від відповідача-2 - не з'явився,

від прокуратури - Бараненко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу приватного підприємства «Профстрой»

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2010року

у справі №2а-11302/09/1570

за позовом приватного підприємства «Профстрой»

до 1) Південної митниці Державної митної служби України

2) Головного Управління Державного казначейства України

в Одеській області

за участю прокурора Малиновського району м.Одеси

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити

певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року приватне підприємство «Профстрой» (далі по тексту ПП «Профстрой») звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Південної митниці Державної митної служби України (далі по тексту Південна митниця) та Головного Управління Державного казначейства України в Одеській області, яким просило визнати протиправною бездіяльність Південної митниці щодо повернення надмірно сплачених мита у розмірі 214899,42 гривень та податку на додану вартість в розмірі 1065767,07 гривень (загальна сума 1280666,49 гривень) згідно митних декларацій, зобов'язати відповідача-1 надати до ГУДКУ в Одеській області підтвердження щодо зарахування до Державного бюджету України зазначених вище надмірно сплачених сум в загальному розмірі 1280666,49 гривень, стягнути з Державного бюджету України через ГУДКУ в Одеській області на користь ПП «Профстрой» надмірно сплачені мито у сумі 214899,42 гривень та податок на додану вартість у сумі 1065767,07 гривень (загальна сума 1280666,49 гривень).

В якості підстави своїх вимог позивач посилався на ту обставину, що йому Південною митницею безпідставно відмовлено в усному порядку у прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України в зв'язку із заниженням митної вартості імпортуємого товару згідно поданих декларацій. Позивач був вимушений оформити декларації по цінам, пропонованим відповідачем-1, через що здійснена переплата мита та податку на додану вартість.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2009 року у справі №2а-11302/09/1570 позовні вимоги задоволено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2010 року у зазначеній справі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2009 року скасовано, прийнято нове рішення, в задоволені позовних вимог відмовлено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію апеляційний адміністративний суд виходив з безпідставності позовних вимог, оскільки вантажні митні декларації були заповнені декларантом, а Південна митниця при проведенні оформлення вантажу здійснила всі дії, передбачені митним законодавством. Усної відмови в прийнятті митних декларацій діюча редакція Митного кодексу України не передбачає.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ПП «Профстрой» звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить вищезазначене судове рішення скасувати та залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2009 року у справі №2а-11302/09/1570.

Південна митниця подала до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу, в якому наголошувала на відповідності судового рішення Одеського апеляційного адміністративного суду обставинам справи та вимогам законодавства України, просила залишити касаційну скаргу без задоволення.

На розгляд касаційного суду надійшло клопотання про заміну відповідача у справі, яке мотивоване утворенням указом Президента України від 09.12.2010 року №1085/2010 Державної казначейської служби України, територіальні органи якої є правонаступниками прав та обов'язків територіальних органів Державного казначейства.

Судова колегія Вищого адміністративного суду України доводи зазначеного клопотання вважає достатніми для його задоволення, що узгоджується з приписами статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України, із змісту якої вбачається, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.

Також скаржником до суду подано клопотання про відмову від частини позовних вимог яким, з посиланням на частину 1 статті 51 Кодексу адміністративного судочинства України, директор ПП «Профстрой» відмовляється від зобов'язання Південної митниці надати до Головного Управління Державного казначейства України в Одеській області підтвердження щодо зарахування до Державного бюджету України суми надмірно сплачених позивачем згідно митних декларацій мита та податку на додану вартість у загальній сумі 1280666,49 грн. та від зазначення підтвердження Південної митниці щодо зарахування до Державного бюджету України суми надмірно сплачених ПП «Профстрой» згідно митних декларацій мита та податку на додану вартість в якості підстави стягнення з Державного бюджету України надмірно сплачених позивачем згідно митних декларацій мита та податку на додану вартість.

Відповідно до частини 1 статті 51 Кодексу адміністративного судочинства України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, позивач має право відмовитися від адміністративного позову в будь-який час до закінчення судового розгляду. Позивач має право відмовитися від адміністративного позову й у суді касаційної інстанції до закінчення касаційного розгляду.

Згідно зі статтею 219 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач може відмовитися від адміністративного позову. У разі відмови від адміністративного позову суд касаційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статті 112 цього Кодексу.

Зі змісту частин 1, 2 та 4 статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України випливає, що позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково. Про прийняття відмови від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. Суд не приймає відмови від адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача чи відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Частиною 2 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що суд касаційної інстанції визнає законні судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що втратили законну силу, і закриває провадження у справі, якщо після їх ухвалення виникли обставини, які є підставою для закриття провадження у справі, та ці судові рішення ще не виконані.

Беручи до уваги, що позивач скористався, наданим йому статтями 51 та 219 Кодексу адміністративного судочинства України правом відмовитися від адміністративного позову у суді касаційної інстанції до закінчення касаційного розгляду справи, такі дії позивача не суперечать закону та не порушують чиїх-небудь прав, свобод чи інтересів, суд касаційної інстанції не вбачає перешкод для прийняття відмови позивача від частини адміністративного позову та закриття у зв'язку з цим провадження у справі в цій частині вказаних позовних вимог відповідно до статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглядаючи клопотання скаржника про внесення змін до постанови Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2009 року щодо його виконання шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь ПП «Профстрой» надмірно сплачених до бюджету мита в розмірі 214 899,42 грн. та податку на додану вартість в розмірі 1 065 767,07 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частин 1, 5 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення. Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Заважаючи на наведену норму права до компетенції касаційного суду не віднесено вирішення заявленого скаржником клопотання, а отже підстави для його задоволення відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні представників відповідача-1 та прокуратури, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ПП «Профстрой» та компанією «Ridemax Systems inс.» Panama укладений контракт PR-0309 від 03.03.2009 року на умовах поставки CIP, CIF, DDU, DAF, CPT границя України (в редакції INCOTERMS -2000).

Згідно інвойсів, наявних в матеріалах справи, компанією «Ridemax Systems inс.» Panama позивачу поставлені товари народного споживання на суму 18 752 036,82 грн.

Для здійснення митного оформлення зазначеного товару, позивачем оформлені вантажні митні декларації №№:

500040026/9/001765 від 10.04.09 p., 500060735/9/003805 від 17.04.09 р.,

500060735/9/003814 від 17.04.09 p., 500040026/9/001985 від 22.04.09 p.,

500050030/9/005315 від 12.05.09 р., 500050030/9/005364 від 12.05.09 p.,

500050030/9/005518 від 14.05.09 р., 500050030/9/005591 від 15.05.09 p.,

500050030/9/005758 від 19.05.09 p., 500050030/9/005894 від 20.05.09 p.,

500050030/9/005899 від 20.05.09 p., 500050030/9/005900 від 20.05.09 p.,

500040026/9/002451 від 21.05.09 p., 500050030/9/006002 від 22.05.09 p.,

500050030/9/006089 від 25.05.09 p., 500050030/9/006090 від 25.05.09 p.,

500050030/9/006351 від 28.05.09 p., 500050030/9/006512 від 01.06.09 p.,

500050030/9/006514 від 01.06.09 p., 500050030/9/006606 від 02.06.09 p.,

500040026/9/002642 від 03.06.09 p., 500050030/9/006688 від 03.06.09 p.,

500040026/9/002648 від 04.06.09 p., 500050030/9/006772 від 04.06.09 p.,

500050030/9/006951 від 09.06.09 p., 500050030/9/006954 від 09.06.09 p.,

500050030/9/006963 від 09.06.09 p., 500040026/9/002723 від 09.06.09 p.,

500050030/9/007042 від 10.06.09 p., 500040026/9/002766 від 10.06.09 p.,

500040026/9/002794 від 11.06.09 p., 500040026/9/002799 від 11.06.09 p.,

500050030/9/007370 від 16.06.09 p., 500060735/9/005888 від 17.06.09 p.,

500050030/9/007424 від 17.06.09 p., 500060735/9/005901 від 17.06.09 p.,

500050030/9/007728 від 23.06.09 p., 500040026/9/002985 від 22.06.09 p.,

500050030/9/008077 від 30.06.09 p., 500050030/9/008084 від 30.06.09 p.,

500060735/9/006658 від 02.07.09 p., 500040026/9/003225 від 04.07.09 p.,

500050030/9/008340 від 06.07.09 p., 500050030/9/008415 від 07.07.09 p.,

500050030/9/008315 від 06.07.09 p., 500050030/9/008491 від 08.07.09 p.,

500040026/9/003275 від 08.07.09 p., 500040026/9/003300 від 10.07.09 p.,

500040026/9/003301 від 10.07.09 p., 500040413/9/008195 від 09.07.09 p.,

500040413/9/008188 від 09.07.09 p., 500040413/9/008169 від 09.07.09 p.,

500050030/9/008616 від 10.07.09 p., 500050030/9/008623 від 10.07.09 p.,

500040413/9/008390 від 10.07.09 p., 500040413/9/008389 від 10.07.09 p.,

500040413/9/008387 від 10.07.09 p., 500040413/9/008300 від 10.07.09 p.,

500040413/9/008306 від 10.07.09 p., 500040413/9/008710 від 15.07.09 p.,

500050030/9/008745 від 13.07.09 p., 500040413/9/008519 від 13.07.09 p.,

500040413/9/008481 від 13.07.09 p., 500040413/9/008485 від 13.07.09 p.,

500040413/9/008483 від 13.07.09 p., 500050030/9/008812 від 14.07.09 p.,

500040026/9/003362 від 14.07.09 p., 500040026/9/003365 від 14.07.09 p.,

500040413/9/008549 від 14.07.09 p., 500040413/9/008622 від 14.07.09 p.,

500040413/9/008621 від 14.07.09 p., 500040413/9/008733 від 15.07.09 p.,

500040413/9/008728 від 15.07.09 p., 500050030/9/008939 від 15.07.09 p.,

500040413/9/008689 від 15.07.09 p., 500040413/9/008703 від 15.07.09 p.,

500040413/9/008685 від 15.07.09 р., 500060735/9/007498 від 16.07.09 p.,

500060735/9/007500 від 16.07.09 p., 500060735/9/007499 від 16.07.09 р.,

500040413/9/008848 від 16.07.09 p., 500040413/9/008866 від 16.07.09 p.,

500040413/9/008850 від 16.07.09 р., 500050030/9/009014 від 16.07.09 p.,

500050030/9/009031 від 16.07.09 p., 500040026/9/003429 від 16.07.09 р.,

500050030/9/009088 від 17.07.09 p., 500040413/9/008980 від 18.07.09 p.,

500040413/9/008979 від 18.07.09 р., 500040413/9/010520 від 10.08.09 p.,

500040413/9/010562 від 11.08.09 p., 500040413/9/010617 від 11.08.09 р.,

500040413/9/010566 від 11.08.09 p., 500040413/9/010671 від 12.08.09 p.,

500040413/9/010936 від 14.08.09 р., 500040413/9/010928 від 14.08.09 p.,

500040413/9/011045 від 17.08.09 p., 500040413/9/011049 від 17.08.09 р.,

500040413/9/011489 від 21.08.09 p., 500040413/9/011554 від 25.08.09 p.,

500040413/9/011553 від 25.08.09 р., 500040413/9/011791 від 26.08.09 p.,

500040413/9/011789 від 26.08.09 p., 500040413/9/011624 від 26.08.09 р.,

500040413/9/011637 від 26.08.09 p., 500040413/9/011625 від 26.08.09 p.,

500040413/9/011960 від 28.08.09 р., 500060735/9/010658 від 29.08.09 p.,

500060735/9/010674 від 31.08.09 p., 500060735/9/010673 від 31.08.09 р.,

500060735/9/010672 від 30.08.09 p., 500060735/9/010671 від 30.08.09 p.,

500040413/9/012118 від 31.08.09 р., 500040413/9/012097 від 31.08.09 p.,

500060735/9/010745 від 01.09.09 p., 500060735/9/010746 від 01.09.09 p.,

500040413/9/012288 від 02.09.09 p., 500040413/9/012212 від 02.09.09 p.,

500040413/9/012232 від 02.09.09 р., 500040413/9/012298 від 02.09.09 p.,

500040413/9/012431 від 04.09.09 p., 500040413/9/012422 від 03.09.09 р.,

500040413/9/012428 від 04.09.09 p., 500040413/9/012425 від 04.09.09 p.,

500040413/9/012752 від 10.09.09 р., 500040413/9/012751 від 10.09.09 p.,

500040413/9/012832 від 11.09.09 p., 500060735/9/011477 від 12.09.09 p.,

500040413/9/013002 від 15.09.09 p., 500040026/9/004452 від 17.09.09 p.,

500040028/9/002625 від 19.09.09 p., 500040028/9/002928 від 01.10.09 p.,

відповідно до яких був задекларований товар народного споживання на суму 18752036,82 грн.

У відповідності з поясненнями представника позивача, посадовими особами Південної митниці усно відмовлено в прийнятті митних декларацій у зв'язку із заниженням митної вартості імпортуємого товару та запропоновано позивачу самостійно визначити митну оцінку товару згідно бази даних ЄАІС ДМСУ.

За таких обставин, ПП «Профстрой» заповнені та подані вантажні митні декларації по цінам, запропонованими Південною митницею. З урахуванням коригування ціна імпортує мого товару склала 23 866 592,47 грн. В результаті збільшення вартості товару збільшилась загальна сума мита на 214899,42 грн. і податку на додану вартість на 1065767,07 гривень, всього на 1 280 666,49 грн.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Частиною 1 статті 262 Митного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Відповідно до статті 259 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Статтею 249 Митного кодексу України передбачено, що митні органи самостійно визначають митну вартість на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари лише за відсутності підтверджувальних документів, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності відомостей стосовно заявленої вартості.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, вищезазначені вантажні митні декларації (далі по тексту ВДМ) були заповнені ТОВ «Кондуіт», як декларантом позивача, та подані до митного органу для здійснення митного оформлення товарів.

У ВМД декларантом самостійно визначено митну вартість товару.

За приписами статті 90 Митного кодексу України, посадові особи митних органів не мають права заповнювати митну декларацію, змінювати чи доповнювати відомості, зазначені в митній декларації, за винятком внесення до неї відомостей, що належать до компетенції митних органів.

В графах 44 ВМД відсутні відомості стосовно рішення Митниці про визначення митної вартості імпортуємих позивачем товарів. На думку колегія суддів Вищого адміністративного суду України ця обставина спростовує твердження касатора про усну відмову Південної митниці в прийнятті митних декларацій.

Відповідно до частини 6 статті 86 Митного кодексу України, відмова митного органу в прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанту.

Усної відмови в прийнятті митних декларацій діюча редакція Митного Кодексу України не передбачає.

В процесі розгляду справи ПП «Профстрой» не доведено існування рішення відповідача-1 про визначення митної вартості товару. Декларант позивача самостійно визначив розмір митної вартості імпортованого товару.

В постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі №21-338а14 викладена наступна правова позиція.

Декларант має право оскаржити до митного органу вищого рівня та/або до суду рішення митного органу щодо визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. Якщо ж митний орган самостійно не приймав рішення про визначення митної вартості товарів і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам МК, а відтак і підстав визнавати сплачені суми митних платежів чи їх частину помилково та/або надміру сплаченими немає.

Оскільки рішення митного органу про визначення митної вартості товару відсутнє, суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, прийняв законне та обґрунтоване рішення.

В основу касаційної скарги покладені доводи, які зводяться до переоцінки доказів у справі та не свідчать про порушення апеляційним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що Одеським апеляційним адміністративним судом правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, воно ґрунтується на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 219, 220, 222, 223, 226, 230, 231, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання приватного підприємства «Профстрой» про заміну Головного управління Державного казначейства України в Одеській області його правонаступником - Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області - задовольнити.

Замінити Головне управління Державного казначейства України в Одеській області його правонаступником - Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області.

Касаційну скаргу приватного підприємства «Профстрой» - залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2010 року у справі №2а-11302/09/1570 - залишити без змін.

Прийняти відмову приватного підприємства «Профстрой» від позову до Південної митниці Державної митної служби України, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області в частині вимог про зобов'язання Південної митниці Державної митної служби України надати до Головного управління Державного казначейства України в Одеській області підтвердження щодо зарахування до Державного бюджету України суми надмірно сплачених приватним підприємством «Профстрой» згідно митних декларацій мита та податку на додану вартість у загальній сумі 1280666,49 грн. та від зазначення підтвердження Південної митниці щодо зарахування до Державного бюджету України суми надмірно сплачених ПП «Профстрой» згідно митних декларацій мита та податку на додану вартість в якості підстави стягнення з Державного бюджету України надмірно сплачених позивачем згідно митних декларацій мита та податку на додану вартість та закрити провадження у справі в цій частині.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Стрелець

Судді: В.С. Заяць

О.В. Голяшкін