Справа № 823/2435/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року м. Київ К/800/58629/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Усенко Є.А.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Уманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області (далі - ДПІ) на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, як фізичної особи-підприємця, до ДПІ,

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ № та № від 24.04.2013 року.

На обґрунтування позову зазначив, що висновки ДПІ є безпідставними, оскільки вони не підтверджуються чинним законодавством та спростовуються наявними у ОСОБА_2 первинними документами, оформленими відповідно до вимог чинного законодавства України, які у повному обсязі були надані при здійсненні перевірки.

12 серпня 2013 року постановою Черкаського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року, позов задоволено.

Податкові повідомлення-рішення ДПІ № та № від 24.04.2013 року скасовано.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Черкаського окружного адміністративного суду та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 14.03.2013 року до 22.03.2013 року ДПІ була здійснена документальна позапланова виїзна перевірка ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за взаємовідносинами з ТОВ «Сагуаро», ТОВ «Міксагро», ТОВ «Алігус» за період з 1.01.2009 року до 30.10.2012 року. 29.03.2013 року був складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що у зв'язку з порушення вимог ст. 177 Податкового кодексу України, ст., ст. 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України №13-92 від 26.12.1992 року «Про прибутковий податок з громадян» ОСОБА_2 був донарахований податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, у розмірі 258 405, 59 грн., а також ОСОБА_2 у порушення пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п. 198.1 та п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України безпідставно зависив податковий кредит, у розмірі 317 106, 00 грн., що призвело до недоплати податку на додану вартість.

15 квітня 2013 року ОСОБА_2, не погоджуючись з висновками акту перевірки, подав до ДПІ заперечення, 19 квітня 2013 року його запече речення були залишені без задоволення.

24 квітня 2013 року ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення № щодо збільшення ОСОБА_2 суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, у розмірі 327 563,75 грн., № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, у розмірі 259 821,59 грн.

Суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_2 мав господарські операції з ТОВ «Сагуаро», ТОВ «Міксагро», ТОВ «Алігус» щодо поставки паливно - мастильних матеріалів та виконання будівельних робіт.

Виконання умов договорів, укладених між ОСОБА_2 та його контрагентами, підтверджується договорами, податковими накладними, видатковими накладними, товарно - транспортними накладними, товарними чеками, податковою звітністю, які знаходяться у матеріалів адміністративної справи.

У 2011 році ДПІ здійснила документальну планову виїзну перевірку дотримання ОСОБА_2 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1.10.2009 року до 31.12.2010 року. 18.07.2011 року був складений акт перевірки.

В зазначеному акті перевірки були досліджені господарські операції ОСОБА_2 з ТОВ «Сагуаро» та ТОВ «Міксагро» порушення виявлені не були.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно зазначили, що реальність господарських операцій ОСОБА_2 з ТОВ «Сагуаро», ТОВ «Міксагро», ТОВ «Алігус» підтверджується належним чином укладеними договорами, видатковими та податковими накладними, які підтверджують факт постачання товару, та платіжними дорученнями про перерахування коштів за поставлений товар.

При укладенні господарських угод та в період їх виконання контрагенти ОСОБА_2- ТОВ «Сагуаро», ТОВ «Міксагро» та ТОВ «Алігус» були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також були зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що ОСОБА_2 належним чином довів реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування, добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову є обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Уманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області відхилити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Усенко Є.А.

Юрченко В.П.