Справа № 810/5240/14
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5240/14 Головуючий у 1-й інстанції: Журавель В.О. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря: Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДО ЕНД КО КИЇВ" до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДО ЕНД КО КИЇВ" звернулось до суду з позовом до Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28 серпня 2014 року №.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Бориспільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Київській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до протоколу позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ-Кетеринг" №118 від 21 травня 2013 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "До Енд Ко Київ" діє у зв'язку із зміною найменування з ТОВ "Київ-Кетеринг".

Бориспільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "До Енд Ко Київ" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2011 року по 30 червня 2014 року.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт від 14 серпня 2014 року №417/22-01/20582919.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування по податку на додану вартість на суму 267 531 грн. 00 грн.

На підставі встановлених порушень, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 28 серпня 2014 року №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 267 531 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Підпунктом 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати операційної діяльності, зокрема, включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до абз. 1 п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно абз. 1 п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

В силу п. 14.1.18. Податкового кодексу України, під бюджетним відшкодуванням розуміється відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1. Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.4. Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Київ-Кетерінг" (покупець) та ТОВ "ФК "Асторія" та ТОВ "Укрланзелень" (постачальник) укладено договори постачання товару (овочі та фрукти) №114/КП-2010 від 13 грудня 2010 року, №2/КП-2012 від 04 січня 2012 року, №50/КП-2011 від 19 вересня 2011 року, №66/КП-2012 від 05 листопада 2012 року та додатки до договорів.

На підтвердження факту виконання договорів позивачем долучено до матеріалів справи податкові та видаткові накладні, прайс-листи з додатками.

Так, вищевказані первинні документи містять заповнені реквізити, підписувались уповноваженими особами вказаних контрагентів та позивача.

Судом встановлено, що оплата по вищевказаних операціях здійснювалась позивачем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунки вищезазначеного контрагентів, що підтверджується банківською випискою та довідкою ПАТ "ВіЕйБі Банк".

Згідно договорів поставки, укладених між позивачем та ТОВ "ФК "Асторія" і ТОВ "Укрланзелень", поставку товару здійснюють постачальники власними засобами до складських приміщень позивача.

На підтвердження наявності у позивача складських приміщень ним долучено до матеріалів справи витяги з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, фотознімки будівель.

Крім того, судом встановлено, що у виробничих та складських приміщеннях є в наявності відповідне технологічне обладнання (візок гідравлічний "роса", штабелі) для розвантаження/завантаження вантажів та їх переміщення, що підтверджується договором поставки та видатковими накладними.

Також, для забезпечення завантажувально-розвантажувальних робіт, переміщення та зберігання товарів та сировини у штаті підприємства позивача є відповідний персонал, що підтверджується наявними у справі штатними розписами.

Так, суми податку на додану вартість за податковими накладними включено позивачем до складу податкового кредиту з податку на додану вартість за відповідні періоди, а отримані продукти використано позивачем для виготовлення бортового харчування.

З дослідження наданих позивачем первинних бухгалтерських та інших документів підтверджується наявність та реальне виконання господарських операцій між позивачем та ТОВ "ФК "Асторія" і ТОВ "Укрланзелень".

Крім того, на момент вчинення та виконання господарських договорів ТОВ "ФК "Асторія" та ТОВ "Укрланзелень" є належним чином зареєстровані юридичні особи, які мають право вчиняти правочини, на дату здійснення господарських операцій з позивачем були зареєстровані платником податку на додану вартість і мали право виписувати податкові накладні.

Також, судом встановлено, що укладені між позивачем та його контрагентами правочини не віднесено законом до нікчемних та відсутні судові рішення про визнання їх недійсними.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того факту, що на момент складання податкових накладних контрагенти позивача не були зареєстровані як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому не мали права видавати податкові накладні на кожне повне або часткове надання товару (робіт, послуг).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено рух активів позивача у процесі здійснення господарських операцій, встановлено наявність спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарських операцій, підтверджено зв'язок між фактом надання послуг і господарською діяльністю платника податку.

З огляду на те, що позивачем надано необхідні первинні документи, що підтверджують реальність господарських операцій та виконання договорів, укладених між позивачем та ТОВ "ФК "Асторія" та ТОВ "Укрланзелень", колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про неправомірність зменшення позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 267 531 грн. 00 коп.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ДО ЕНД КО КИЇВ" та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 24.02.2015 року.

.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.