Справа № 810/7161/14
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2015 року 810/7161/14

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий - суддя Волков А.С.,

фіксування судового засідання технічними засобами та ведення журналу забезпечував секретар судового засідання Сюр В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" з позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.10.2014 № , згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість" на 14011250,00 грн., з яких: 9340833,00 грн. - за основним платежем; 4670417,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

В основу визначення податкового зобов'язання згідно із зазначеним податковим повідомленням-рішенням контролюючим органом покладено дані акта перевірки про неправомірне формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за рахунок сум податку, сплачених контрагенту у складі ціни за придбаний товар. Податковий орган стверджував, що господарські операції не мали реального характеру, а договори та інші фінансово-господарські документи учасники господарських операцій склали з метою незаконного отримання податкової вигоди. Таким чином, податковий орган дійшов висновку, що позивач неправомірно сформував податковий кредит за цими господарськими операціями і це призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що правомірно і правильно визначив податкові зобов'язання з податку на додану вартість, а висновки податкового органу є безпідставними, адже укладені договори мали реальний характер: позивач в рахунок попередньої оплати за товар перерахував на банківський рахунок контрагента кошти, у тому числі й суми податку на додану вартість у складі ціни товару; сплачені у складі ціни товару суми ПДВ позивач за першою подією, на підставі виданих контрагентом податкових накладних, включив до складу податкового кредиту; контрагент частково поставив позивачу придбаний товар; ці факти підтверджуються документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності. Таким чином, позивач просив суд податкове повідомлення-рішення визнати протиправним і скасувати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач позову не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що податкове повідомлення-рішення є правомірним і підстави для його скасування відсутні. У судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення проти позову, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" є юридичною особою, що зареєстрована 19.08.2010 Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією, яку платник податків перебуває на обліку у Броварській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області. Позивач також зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Основними видами діяльності позивача за КВЕД є: дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв; виробництво інших основних органічних хімічних речовин; оптова торгівля напоями.

У вересні 2014 року посадовими особами Броварської об'єднаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Карраген» за травень 2014 року та ТОВ «Білдінг-Індастрі» за червень 2014 року.

За результатами перевірки посадові особи податкового органу дійшли висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме:

пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 9340833,00 грн., у тому числі по періодах: за травень 2014 року - на суму 600000,00 грн.; за квітень 2014 року - на суму 8740833,00 грн.

Висновки податкового органу пов'язуються з оцінкою господарських операцій позивача з придбання товару (кукурудзи), які здійснювались між ним та ТОВ «Карраген» і ТОВ «Білдінг-Індастрі». На думку посадових осіб податкового органу, господарські операції з вказаними контрагентами не мали реального характеру, контрагенти фактично не поставляли товар позивачу, адже вони не мають для цього відповідних адміністративно-господарських можливостей. Такі висновки посадових осіб Броварської ОДПІ ґрунтуються на даних, що містились у листі оперуповноваженого ГУ Міндоходів у Київській області від 04.09.2014 № 7097/7/10-36-07-07, надісланому на адресу Броварської ОДПІ, в якому оперативний працівник повідомив, що допитані ним в якості свідків керівники ТОВ «Карраген» і ТОВ «Білдінг-Індастрі» за винагороду погодилися стати директорами цих юридичних осіб без наміру здійснювати підприємницьку діяльність, до діяльності вказаних юридичних осіб та підписання фінансово-господарських документів не мають жодного відношення. Крім того, у своїх висновках посадові особи Броварської ОДПІ спирались на дані ДПІ у Печерському районі м. Києва, викладені в актах від 01.07.2014 № 1830/26-55-2202/38750930 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Карраген», а також від 27.07.2014 № 2024/26-55-22-08/39025703 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Білдінг-Індастрі», які суцільним порядком процитовані в акті перевірки позивача.

За результатами перевірки Броварська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Київській області прийняла податкове повідомлення-рішення від 01.10.2014 № , згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість" на 14011250,00 грн., з яких: 9340833,00 грн. - за основним платежем; 4670417,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Під час судового розгляду Державна фіскальна служба України листом від 21.01.2015 № 1167/5/99-99-01 повідомила суд, що Слідчим управлінням кримінальних розслідувань Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000014 від 19.02.2014 за фактом того, що службові особи ДП «Укрспирт» при здійсненні фінансово-господарської діяльності підприємства у період з березня по червень 2014 року, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, здійснили розтрату чужого майна - державних коштів на загальну суму більш ніж 172 млн. грн., що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також здійснили умисне ухилення від сплати податків на суму більш ніж 28196666,70 грн., що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, у тому числі й у зв'язку із здійсненням господарських операцій з ТОВ «Карраген» та ТОВ «Білдінг-Індастрі». У додатку до вказаного листа ДФС України надіслала протокол допиту свідка ОСОБА_1, який по суті поставлених питань показав, що за ви нагороду погодився стати засновником і керівником ТОВ «Білдінг-Індастрі» без наміру здійснювати підприємницьку діяльність, до діяльності вказаної юридичної особи та підписання фінансово-господарських документів не має жодного відношення.

Крім того, представник Броварської ОДПІ під час судового розгляду надав суду копію протоколу допиту свідка ОСОБА_2, який також показав, що за ви нагороду погодився стати засновником і керівником ТОВ «Карраген» без наміру здійснювати підприємницьку діяльність, до діяльності вказаної юридичної особи та підписання фінансово-господарських документів не має жодного відношення.

З метою всебічного і повного з'ясування обставин справи суд витребував від позивача первинні фінансово-господарські документи, що підтверджують факти поставки товару та оплати його вартості, у тому числі сплати сум податку на додану вартість у складі ціни товару. Крім того, суд зобов'язав позивача надати витяг та довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що містять дані про ТОВ «Карраген» та ТОВ «Білдінг-Індастрі».

Суд на підставі зібраних по справі доказів встановив наступне.

У квітні 2014 року між позивачем (покупець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Карраген» (постачальник) укладено договір поставки зернових культур від 18.04.2014 № 01-04/01, згідно з яким постачальник зобов'язувався поставити зернові культури, включаючи похідні від зернових, продукти їх обробки, переробки, субпродукти, а покупець прийняти та оплатити цю продукцію.

Згідно з умовами вказаного договору постачання продукції повинно було здійснюватись транспортом постачальника (п. 4.2) на умовах DDP (Delivered Duty Paid (named place of destination), що згідно з правилами Інкотермс 2010 означає, що продавець здійснює поставку покупцю товару до місця розвантаження товару, без розвантаження транспортного засобу в названому місці призначення, несе всі витрати та ризики, пов'язані з доставкою товару до цього місця); адресу місця розвантаження продукції для кожної партії товару має визначати покупець у додаткових угодах (п.п. 4.3, 4.5). Оплата продукції мала здійснюватись шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 3-х банківських днів з дати отримання рахунку.

Додатковою угодою від 18.04.2014 № 1 до договору поставки зернових культур від 18.04.2014 № 01-04/01 сторони узгодили вид продукції, що підлягала постачанню (кукурудза), обсяг поставки, ціну продукції за тону, період та адресу поставки - МПД ДП «Укрспирт» згідно з переліком.

Як пояснив під час судового розгляду представник позивача, оплата продукції здійснювалась на умовах попередньої оплати.

У травні 2014 року позивач одержав від ТОВ «Карраген» вісім рахунків на оплату кукурудзи на загальну суму 63900000,00 грн. у тому числі ПДВ - 10650000,00 грн.

У травні 2014 року позивач на підставі восьми платіжних доручень перерахував на банківський поточний рахунок ТОВ «Карраген» кошти на загальну суму 63900000,00 грн. у тому числі ПДВ - 10650000,00 грн., а саме: від 06.05.2014 № 215 на суму 6930000,00 грн., у тому числі ПДВ - 1155000,00 грн.; від 06.05.2014 № 971 на суму 8100000,00 грн., у тому числі ПДВ - 1350000,00 грн.; від 06.05.2014 № 970 на суму 7920000,00 грн., у тому числі ПДВ - 1320000,00 грн.; від 06.05.2014 № 969 на суму 7110000,00 грн., у тому числі ПДВ - 1185000,00 грн.; від 07.05.2014 № 237 на суму 16200000,00 грн., у тому числі ПДВ - 2700000,00 грн.; від 12.05.2014 № 35 на суму 6660000,00 грн., у тому числі ПДВ - 1110000,00 грн.; від 12.05.2014 № 354 на суму 7380000,00 грн., у тому числі ПДВ - 1230000,00 грн.; від 22.05.2014 № 711 на суму 3600000,00 грн., у тому числі ПДВ - 600000,00 грн.

Таким чином, податок на додану вартість на загальну суму 10650000,00 грн. позивач перерахував ТОВ «Карраген» у складі ціни за придбаний товар.

На підтвердження права на формування податкового кредиту за вказаними господарськими операціями позивач отримав від ТОВ «Карраген» чотири податкових накладних на загальну суму 63900000,00 грн. у тому числі ПДВ - 10650000,00 грн., а саме: від 06.05.2014 № 204 на суму 30060000,00 грн., у тому числі ПДВ - 5010000,00 грн.; від 07.05.2014 № 205 на суму 16200000,00 грн., у тому числі ПДВ - 2700000,00 грн.; від 12.05.2014 № 206 на суму 14040000,00 грн., у тому числі ПДВ - 2340000,00 грн.; від 22.05.2014 № 207 на суму 3600000,00 грн., у тому числі ПДВ - 600000,00 грн.

Усі податкові накладні у день їх видачі ТОВ «Карраген» зареєструвало в Реєстрі податкових накладних, який ведеться Державною фіскальною службою України, копії квитанцій про прийняття податкової звітності були надані позивачу і наявні у матеріалах справи.

З копій квитанцій №1 (звіт Центрального порталу прийому звітності Міністерства доходів і зборів України про прийняття податкової звітності) вбачається, що всі податкові накладні зареєстровані в Реєстрі, містять печатку ТОВ «Карраген» та підпис директора ОСОБА_2

За правилом першої події суми податку на додану вартість у розмірі 10650000,00 грн. позивач, на підставі перелічених вище податкових накладних, включив до складу податкового кредиту за травень 2014 року та відобразив у реєстрі отриманих податкових накладних за цей звітний (податковий) період.

З приводу тверджень податкового органу про фіктивність поставок товару за вказаним договором суд встановив наступне.

На виконання зобов'язань з поставки продукції за договором поставки зернових культур від 18.04.2014 № 01-04/01 ТОВ «Карраген» здійснило поставку чотирьох партій кукурудзи на загальну суму 227232,00 грн., у тому числі ПДВ - 35373,76 грн., що підтверджується видатковими накладними: від 29.10.2014 № 4 на суму 58320,00 грн., у тому числі ПДВ - 9720,00 грн.; від 04.11.2014 № 5 на суму 53712,00 грн., у тому числі ПДВ - 8952,00 грн.; від 19.11.2014 № 6 на суму 55764,00 грн., у тому числі ПДВ - 9294,00 грн.; від 19.11.2014 № 7 на суму 59436,00 грн., у тому числі ПДВ - 9906,00 грн.

Судом встановлено, що поставки продукції здійснювались на Козлівське місце провадження діяльності та зберігання спирту Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (Козлівське МПД), що має приміщення зерноскладу (паспорт технічного стану будівлі зерноскладу наявний у матеріалах справи), а також виробничу лабораторію, атестовану на право проведення вимірювань у сфері поширення метрологічного нагляду (свідоцтво про атестацію від 15.06.2012 № PX - 1160/12, видане Мінекономрозвиту України), розташоване за адресою: вул. Заводська, буд 34, смт. Козлів, Козлівський район, Тернопільська область.

На підтвердження фактів транспортування товару позивач представив суду чотири копії товарно-транспортних накладних (від 29.10.2014 № 287, від 04.11.2014 б/н, від 19.11.20145 № 423, від 19.11.2014 № 424), що містять дані про перевізників, номери транспортних засобів, найменування та кількість перевезеного вантажу (кукурудза), вартість товару, відмітки вантажовідправника, експедитора та вантажоодержувача. Із змісту товарно-транспортних накладних убачається, що місцем розвантаження товару є Козлівське МПД.

На підтвердження факту заїзду транспортних засобів та зважування автомобілів з вантажем на автомобільних вагах позивач представив суду копію Книги реєстрації ввезених (внесених) матеріальних цінностей, що містить дані про вид транспорту, державний номер транспортного засобу, реквізити товарно-транспортної накладної, вантажовідправника, найменування вантажу, кількість (об'єм), у тому числі й ввезення кукурудзи від ТОВ «Карраген» у кількості, що відповідає видатковим та товарно-транспортним накладним.

На підтвердження факту перевірки поставленої продукції за кількістю та якістю позивач представив суду чотири документи - Аналіз якості сировини, складені виробничою лабораторією Козлівськго МПД, що містять дані про постачальника - ТОВ «Карраген», кількість кукурудзи та її якісні показники.

На підтвердження факту оприходування продукції, поставленої ТОВ «Карраген», на склад Козлівського МПД, позивач представив суду копії трьох прихідних ордерів від 29.10.2014 № 286, від 04.11.2014 № 321 та від 19.11.2014 № 362, а також реєстрів отриманої сировини за дні оприбуткування вказаної продукції.

Крім того, на підтвердження факту реальності поставок товару позивач представив суду письмові пояснення посадових осіб Козлівськго МПД Довгалюк Л.П., Днесь А.М., Данилюка А.Є, які брали участь у прийнятті товару від ТОВ «Карраген» та ТОВ «Білдінг-Індастрі».

На підставі аналізу первинних фінансово-господарських документів, що стосуються транспортування, оприходування та обліку продукції, суд дійшов висновку про дані є взаємопов'язаними, розбіжностей, які б ставили під сумнів їх достовірність, не виявлено.

Суд, на підставі даних про суму перерахованих на користь ТОВ «Карраген» коштів, та вартість поставленої продукції, також встановив, що дебіторська заборгованість ТОВ «Карраген» перед позивачем становить значну суму - 63672768,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтвердив цей факт і пояснив, що за іншим договором поставки зернових культур від 08.04.2014 № 24-03/01 ТОВ «Карраген» здійснило поставку зернових культур (кукурудзи) у кількості 35373,76 тонн на загальну суму 63672768,00 грн. на користь позивача. Вказана продукція поставлялась на зерновий склад Державної організації «Комбінат «Новий», розташований за адресою: Донецька обл., м. Горлівка, пров. Жуковського, буд. 8, де зберігається на відповідальному зберіганні на підставі договору зберігання від 08.04.2014 №08/04/14/7, укладеного між позивачем (поклажедавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (зберігач), а також договору від 01.09.2012 № 19-12-У про надання платних послуг по зберіганню товарно-матеріальних цінностей, укладених між Держаною організацією «Комбінат «Новий» (зберігач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (замовник). Згодом зерновий склад, де зберігається продукція, поставлена ТОВ «Карраген», опинився в зоні проведення антитерористичної операції (Донецька обл., м. Горлівка, пров. Жуковського, буд. 8).

Оплату за вказану продукцію на підставі вказаного договору поставки позивач не здійснював, податкових накладних не одержував, податковий кредит не формував. Згідно з бухгалтерською довідкою від 01.12.2014 № 04-12/1000/1 зерно кукурудзи у кількості 35373,76 тонн на загальну суму 63672768,00 грн. обліковується на позабалансовому рахунку позивача 023 «Активи на відповідальному зберіганні».

Представник позивача пояснив, що рішення про спосіб стягнення з ТОВ «Карраген» заборгованості позивачем наразі не прийнято.

З приводу юридичної особи контрагента - Товариства з обмеженою відповідальністю "Карраген" суд на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Караген" є юридичною особою, що зареєстрована 27.05.2013, номер запису про державну реєстрацію в ЄДР - 1 050084; керівник (голова комісії з припинення або ліквідатор) - ОСОБА_2; основний вид діяльності за КВЕД - неспеціалізована оптова торгівля; записи про відсутність юридичної особи за адресою місцезнаходження у реєстрі відсутні; з 11.09.2014 перебуває у стані припинення за рішенням засновників.

У червні 2014 року між позивачем (покупець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Білдінг-Індастрі» (постачальник) укладено договір поставки зернових культур від 12.06.2014 № 01-14-20, згідно з яким постачальник зобов'язувався поставити зернові культури, включаючи похідні від зернових, продукти їх обробки, переробки, субпродукти, а покупець прийняти та оплатити цю продукцію.

Згідно з умовами вказаного договору постачання продукції повинно було здійснюватись транспортом постачальника (п. 4.2) на умовах DDP (Delivered Duty Paid (named place of destination), що згідно з правилами Інкотермс 2010 означає, що продавець здійснює поставку покупцю товару до місця розвантаження товару, без розвантаження транспортного засобу в названому місці призначення, несе всі витрати та ризики, пов'язані з доставкою товару до цього місця); адресу місця розвантаження продукції для кожної партії товару має визначати покупець у додаткових угодах (п.п. 4.3, 4.5). Оплата продукції мала здійснюватись шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 3-х банківських днів з дати отримання рахунку.

Додатковою угодою від 12.06.2014 № 1 до договору поставки зернових культур від 12.06.2014 № 01-14-20 сторони узгодили вид продукції, що підлягала постачанню (кукурудза), обсяг поставки, ціну продукції за тону, період та адресу поставки - МПД ДП «Укрспирт» згідно з переліком.

Під час судового розгляду представник позивача пояснив, що оплата продукції здійснювалась на умовах попередньої оплати.

У червні 2014 року позивач одержав від ТОВ «Білдінг-Індастрі» три рахунки на оплату кукурудзи на загальну суму 42480000,00 грн., у тому числі ПДВ - 7080000,00 грн., а саме: від 12.06.2014 № 39 на суму 135000,00 грн., у тому числі ПДВ - 22500,00 грн.; від 12.06.2014 № 40 на суму 20070000,00 грн., у тому числі ПДВ - 3345000,00 грн.; від 16.06.2014 № 43 на суму 22275000,00 грн., у тому числі ПДВ - 3712500,00 грн.

У червні 2014 року позивач на підставі трьох платіжних доручень перерахував на банківський поточний рахунок ТОВ «Білдінг-Індастрі» кошти на загальну суму 22205000,00 грн., у тому числі ПДВ - 3700833,33 грн., а саме: від 12.06.2014 № 1379 на суму 135000,00 грн., у тому числі ПДВ - 22500,00 грн.; від 12.06.2014 № 1380 на суму 20070000,00 грн., у тому числі ПДВ - 3345000,00 грн.; від 24.06.2014 № 1880 на суму 2000000,00 грн., у тому числі ПДВ - 333333,33 грн.

Таким чином, податок на додану вартість на загальну суму 3700833,33 грн. позивач перерахував ТОВ «Карраген» у складі ціни за придбаний товар.

На підтвердження права на формування податкового кредиту за вказаними господарськими операціями позивач отримав від ТОВ «Білдінг-Індастрі» дві податкових накладних на загальну суму 22205000,00 грн., у тому числі ПДВ - 3700833,33 грн., а саме: від 12.06.2014 № 1 на суму 20205000,00 грн., у тому числі ПДВ - 3367500,00 грн.; від 24.06.2014 № 4 на суму 2000000,00 грн., у тому числі ПДВ - 333333,33 грн.

Усі податкові накладні у день їх видачі ТОВ «Білдінг-Індастрі» зареєструвало в Реєстрі податкових накладних, який ведеться Державною фіскальною службою України, копії квитанцій про прийняття податкової звітності були надані позивачу і наявні у матеріалах справи.

З копій квитанцій №1 (звіт Центрального порталу прийому звітності Міністерства доходів і зборів України про прийняття податкової звітності) вбачається, що всі податкові накладні зареєстровані в Реєстрі, містять печатку ТОВ «Білдінг-Індастрі» та підпис директора ОСОБА_1

За правилом першої події суми податку на додану вартість у розмірі 3700833,33 грн. позивач, на підставі перелічених вище податкових накладних, включив до складу податкового кредиту за червень 2014 року та відобразив у реєстрі отриманих податкових накладних за цей звітний (податковий) період.

З приводу тверджень податкового органу про фіктивність поставок товару за вказаним договором суд встановив наступне.

На виконання зобов'язань з поставки продукції за договором поставки зернових культур від 12.06.2014 № 01-14-20 ТОВ «Білдінг-Індастрі» здійснило поставку чотирьох партій кукурудзи на загальну суму 210042,00 грн., у тому числі ПДВ - 35007,00 грн., що підтверджується видатковими накладними: від 21.10.2014 № 20 на суму 53820,00 грн., у тому числі ПДВ - 8970,00 грн.; від 22.10.2014 № 21 на суму 55710,00 грн., у тому числі ПДВ - 9285,00 грн.; від 23.10.2014 № 22 на суму 51228,00 грн., у тому числі ПДВ - 8538,00 грн.; від 24.10.2014 № 23 на суму 49284,00 грн., у тому числі ПДВ - 8214,00 грн.

Судом встановлено, що поставки продукції здійснювались на Козлівське місце провадження діяльності та зберігання спирту Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (Козлівське МПД).

Яв вже зазначалось, вказаний структурний підрозділ позивача має приміщення зерноскладу (паспорт технічного стану будівлі зерноскладу наявний у матеріалах справи), а також виробничу лабораторію, атестовану на право проведення вимірювань у сфері поширення метрологічного нагляду (свідоцтво про атестацію від 15.06.2012 № PX - 1160/12, видане Мінекономрозвиту України), розташований за адресою: вул. Заводська, буд 34, смт. Козлів, Козлівський район, Тернопільська область.

На підтвердження фактів транспортування товару позивач представив суду чотири копії товарно-транспортних накладних (20.10.2014 № 000415; від 22.10.2014 № 210; 23.10.2014 № 273; від 24.10.2014 № 276), що містять дані про перевізників, номери транспортних засобів, найменування та кількість перевезеного вантажу (кукурудза), вартість товару, відмітки вантажовідправника, експедитора та вантажоодержувача. Із змісту товарно-транспортних накладних убачається, що місцем розвантаження товару є Козлівське МПД.

На підтвердження факту заїзду транспортних засобів та зважування автомобілів з вантажем на автомобільних вагах позивач представив суду копію Книги реєстрації ввезених (внесених) матеріальних цінностей, що містить дані про вид транспорту, державний номер транспортного засобу, реквізити товарно-транспортної накладної, вантажовідправника, найменування вантажу, кількість (об'єм), у тому числі й ввезення кукурудзи від ТОВ «Білдінг-Індастрі» у кількості, що відповідає видатковим та товарно-транспортним накладним.

На підтвердження факту перевірки поставленої продукції за кількістю та якістю позивач представив суду чотири документи - Аналіз якості сировини, складені виробничою лабораторією Козлівськго МПД, що містять дані про постачальника - ТОВ «Білдінг-Індастрі», кількість кукурудзи та її якісні показники.

На підтвердження факту оприходування продукції, поставленої ТОВ «Карраген», на склад Козлівського МПД позивач представив суду копії чотирьох прихідних ордерів (від 21.10.2014 № 263; від 22.10.2014 № 266; від 23.10.2014 № 270; від 24.10.2014 № 273), а також реєстрів отриманої сировини за дні оприбуткування вказаної продукції.

Крім того, на підтвердження факту реальності поставок товару позивач представив суду письмові пояснення посадових осіб Козлівськго МПД Довгалюк Л.П., Днесь А.М., Данилюка А.Є, які брали участь у прийнятті товару від ТОВ «Карраген» та ТОВ «Білдінг-Індастрі».

На підставі аналізу первинних фінансово-господарських документів, що стосуються транспортування, оприходування та обліку продукції, суд дійшов висновку про дані є взаємопов'язаними, розбіжностей, які б ставили під сумнів їх достовірність, не виявлено.

Суд, на підставі даних про суму перерахованих на користь ТОВ «Білдінг-Індастрі» коштів, та вартість поставленої продукції, також встановив, що дебіторська заборгованість ТОВ «Білдінг-Індастрі» перед позивачем становить значну суму - 21994958,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтвердив цей факт і пояснив, що за іншим договором поставки зернових культур від 01.04.2014 № 01-04/01 ТОВ «Білдінг-Індастрі» здійснило поставку зернових культур (кукурудзи) у кількості 63316,64 тонн на загальну суму 113969952,00 грн. на користь позивача. Вказана продукція поставлялась на зерновий склад Державної організації «Комбінат «Новий», розташований за адресою: Донецька обл., м. Горлівка, пров. Жуковського, буд. 8, де зберігається на відповідальному зберіганні на підставі договору зберігання від 10.04.2014 № 10/04/14/8, укладеного між позивачем (поклажедавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (зберігач), а також договору від 01.09.2012 № 19-12-У про надання платних послуг по зберіганню товарно-матеріальних цінностей, укладених між Держаною організацією «Комбінат «Новий» (зберігач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (замовник).

Згодом зерновий склад, де зберігається вказана продукція, поставлена ТОВ «Білдіг-Індастрі», опинився в зоні проведення антитерористичної операції (Донецька обл., м. Горлівка, пров. Жуковського, буд. 8).

Оплату за вказану продукцію на підставі вказаного договору поставки позивач не здійснював, податкових накладних не одержував, податковий кредит не формував. Згідно з бухгалтерською довідкою від 01.12.2014 № 04-12/999/1 зерно кукурудзи у кількості 63316,64 тонн на загальну суму 113969952,00 грн. обліковується на позабалансовому рахунку позивача 023 «Активи на відповідальному зберіганні».

Представник позивача пояснив, що рішення про спосіб стягнення з ТОВ «Білдінг-Індастрі» заборгованості позивачем наразі не прийнято.

З приводу юридичної особи контрагента - Товариства з обмеженою відповідальністю "Білдінг-Індастрі" суд на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Білдінг-Індастрі" є юридичною особою, що зареєстрована 17.12.2013, номер запису про державну реєстрацію в ЄДР - 1 052363; керівник - ОСОБА_1; основний вид діяльності за КВЕД - діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; записи про відсутність юридичної особи за адресою місцезнаходження у реєстрі відсутні.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом, податкове зобов'язання з податку на додану вартість визначено позивачу податковим органом у зв'язку з формуванням за правилом першої події за рахунок сум ПДВ, сплачених контрагентам у складі ціни продукції, податкового кредиту. Оскільки, за твердженням податкового органу, господарські операції не мали реального характеру, формування податкового кредиту здійснено позивачем незаконно, що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість

Таким чином, вирішення даної справи залежить від доведеності або спростування тверджень податкового органу про фіктивність господарських операцій, який покладено в основу прийнятого податкового повідомлення-рішення, що оспорюється в даній справі.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом під час судового розгляду встановлено, що факти оплати позивачем вартості продукції на користь ТОВ «Карраген» та ТОВ «Білдінг-Індастрі», у тому числі й сплати податку на додану вартість у складі ціни продукції, поставки частини товару, а також наявності у контрагентів дебіторської заборгованості підтверджуються документально, господарські операції належним чином відображені у податковому обліку та податковій звітності; право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість підтверджується податковими накладними та іншими первинними фінансово-господарськими документами.

Наявність певної інформації, одержаної від правоохоронних органів чи інших підрозділів податкової служби, з інформаційних систем державної податкової служби, що не оформлена рішенням суб'єкта владних повноважень і не є юридичним фактом, утворюють лише привід і підстави для перевірки такої інформації, можуть породжувати певні сумніви щодо законності господарських операцій платника податків, однак не є беззаперечним доказом того факту, що господарські операції не мали реального характеру.

Суд зазначає, що податкові повідомлення-рішення, на підставі яких визначаються податкові зобов'язання платника податків, приймаються податковим органом за результатами безпосередньої оцінки фінансово-господарських документів, активів та інших обставин господарської діяльності особи, з дотриманням визначеної законом процедури, висновки податкового органу не можуть ґрунтуватися неперевірених припущеннях чи суб'єктивних думках посадових осіб інших податкових органів, а повинні доказуватись як факт і підтверджуватись документально.

З дослідженого у судовому засіданні акту перевірки позивача убачається, що посадові особи податкового органу реальність господарських операцій з попередньої оплати вартості продукції, часткової поставки продукції, стану дебіторської та кредиторської заборгованості належним чином не перевіряли, безпосереднього аналізу фінансово-господарських документів у їх сукупності не робили, а свої висновки обґрунтували лише цитатами з протоколів допиту свідків чи актів про неможливість проведення перевірок контрагентів, складених посадовими особами інших податкових органів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що твердження податкового органу про неправомірне формування позивачем податкового кредиту за господарськими операціями, що здійснювались між позивачем та ТОВ «Карраген» та ТОВ «Білдінг-Індастрі», з огляду на відсутність ознак реального характеру цих операцій, є безпідставним.

З приводу визначення позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, зокрема, з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначено статтею 198 Податкового кодексу України, згідно з якою право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу положень пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних. Податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця (п.п. 201.1., 201.4 ст. 201 ПК України).

Згідно з пунктом 201.7 статі 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

В силу положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Суд на підставі оцінки наявних у справі матеріалів та доказів у їх сукупності встановив, що факти перерахування коштів на рахунки ТОМ «Карраген» та ТОВ «Білдінг-Індастрі» в оплату за поставлену продукцію, а також часткової поставки продукції цими контрагентами позивачу підтверджуються документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності позивача. Позивач за правилом першої події сформував податковий кредит після списання коштів з його рахунку в якості оплати продукції на користь ТОВ «Каррагент» та ТОВ «Білдінг-Індастрі». Право позивача на віднесення до податкового кредиту сум ПДВ, сплачених контрагентам у складі ціни продукції, підтверджується виданими податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Твердження податкового органу про фіктивність господарських операцій з перерахування коштів та поставки товару у судовому засіданні були спростовані, надані позивачем докази є переконливими і достатніми для висновку суду щодо реальності цих операцій.

Протоколи допиту в якості свідків громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суд до уваги не приймає як неналежні та недопустимі докази, адже ці відомості отримано відповідачем не тільки поза межами судового процесу, а й з порушенням принципу безпосередньої перевірки цих доказів як судом, так і посадовими особами Броварської ОДПІ, які здійснювали перевірку відповідача. Крім того, за своїм змістом свідчення вказаних громадян стосуються їх особистої протиправної діяльності та ступеню вини, які належить з'ясовувати в межах кримінального провадження.

Факт того, що позивач перерахував на рахунки ТОВ «Карраген» та ТОВ «Білдінг-Індастрі» значну суму, а останні не виконали перед позивачем зобов'язань з поставки продукції, враховуючи існуючий порядок адміністрування ПДВ, не впливає на виникнення у контрагентів позивача податкових зобов'язань та віднесення позивачем до податкового кредиту сум ПДВ, сплачених контрагентам у складі ціни продукції.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що спори між суб'єктами господарювання з приводу невиконання або неналежного виконання господарських зобов'язань мають вирішуватись господарськими судами в рамках господарського судочинства, а з'ясування наявності умислу в діях посадових осіб Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", направленого на вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191 та 212 КК України, не є завданням адміністративного судочинства і має відбуватись в рамках кримінального провадження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення рішення від 01.10.2014 № , згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість" на 14011250,00 грн., з яких: 9340833,00 грн. - за основним платежем; 4670417,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом), підлягає скасуванню.

За наведених обставин позов є таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню з державного бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в::

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 01.10.2014 № , згідно з яким Державному підприємству спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість" на 14011250,00 грн., з яких: 9340833,00 грн. - за основним платежем; 4670417,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" судові витрати у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - "17" лютого 2015 р.