Справа № 826/368/15
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 лютого 2015 року 13:45 № 826/368/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Савченко А. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України

про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України, в якому, просить суд стягнути з Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12.03.2014 по 07.10.2014 у розмірі 35324,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2014 у справі № 826/18002/13-а її було поновлено на посаді головного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Західний» Київської міжрегіональної митниці Міндоходів та стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.09.2013 по 11.03.2014 у розмірі 32626,23 грн. На підставі вказаного судового рішення Київською міжрегіональною митницею Міндоходів відповідний наказ № 1535-о видано лише 08.10.2014. Позивач зауважує, що питання про виплату заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 12.03.2014 по 07.10.2014 включно не вирішувалось, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом, оскільки, як зазначає, не була працевлаштована весь час вимушеного прогулу.

Ухвалами суду від 15.01.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні.

Позивач у судове засідання 16.02.2015 не прибула, надіславши заяву про розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 16.02.2015 не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. У матеріалах справи містяться письмові заперечення проти позову, в яких відповідач з доводами позивача не погоджується, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Посилаючись на норми статі 569 Митного кодексу України та статті 2 Закону України «Про державну службу» зазначає, що станом на 11.03.2014 виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2014 у справі № 826/18002/13-а щодо поновлення позивача на посаді головного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Західний» Київської міжрегіональної митниці Міндоходів було ускладнено відсутністю вільної посади в даному відділі, передбаченої штатним розписом Київської міжрегіональної митниці Міндоходів. Так, після прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 21.05.2014 № 236 «Про Державну фіскальну службу України» та постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деякі акти Кабінету Міністрів України» в митних органах України розпочався процес реорганізації. При першій нагоді, а саме 08.10.2014, наказом № 1525-о позивача було поновлено на посаді головного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Західний» Київської міжрегіональної митниці Міндоходів.

Згідно частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою до судового засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 16.02.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходила службу в митних органах України, остання посада - з 01.06.2013 головний інспектор митного відділу митного оформлення № 1 митного поста «Західний» Київської міжрегіональної митниці Міндоходів.

Наказом Київської міжрегіональної митниці Міндоходів від 02.09.2013 № 677-о на підставі пункту 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу» припинено перебування ОСОБА_1 на державній службі.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2014 у справі № 826/18002/13-а за позовом ОСОБА_1 до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зокрема:

- визнано протиправним та скасовано наказ Київської міжрегіональної митниці Міндоходів «Про припинення перебування ОСОБА_1 на державній службі» від 02.09.2013 № 677-о;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Західний» Київської міжрегіональної митниці Міндоходів з 03.09.2013;

- стягнуто з Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.09.2013 по 11.03.2014 в розмірі 32626,23 грн. та зобов'язано провести виплату за виключеннями загальнообов'язкових платежів (податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску).

Наказом Голови комісії з реорганізації Київської міжрегіональної митниці Міндоходів від 08.10.2014 № 1535-о «Про поновлення та переведення ОСОБА_1»:

- скасовано наказ Київської міжрегіональної митниці Міндоходів від 02.09.2013 № 677-о «Про припинення перебування на державній службі»;

- поновлено ОСОБА_1 (таб. № 2067) на посаді головного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Західний» Київської міжрегіональної митниці Міндоходів з 03.09.2013;

- переведено ОСОБА_1, головного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Західний», з 08.10.2014 на посаду провідного спеціаліста відділу персоналу на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника (ОСОБА_2), до дня фактичного виходу її з відпустки, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом митниці врахувавши, що ОСОБА_1 має 12 ранг державного службовця;

- присвоєно ОСОБА_1 спеціальне звання «Радник податкової та митної справи ІІІ рангу» з 08.10.2014;

- начальнику управління фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку - головному бухгалтеру Герлянд Т.С. наказано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.09.2013 по 11.03.2014 в розмірі 32380,86 та повести виплату за виключенням загальнообов'язкових платежів (податок з доходів фізичних осіб, єдиний соціальний податок, військовий збір).

Вважаючи, що відповідач на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України повинен їй сплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.03.2014 по 07.10.2014 за затримку виконання рішення суду в розмірі, згідно її розрахунку 35324,64 грн., позивач звернулась з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», а згідно частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Право на компенсацію заробітку, втраченого за час виконання судового рішення про поновлення на роботі, встановлено статтею 236 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Процедуру реалізації зазначеного права у рамках адміністративного судочинства встановлено статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, частиною 9 вказаної статті особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою.

Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною судовою постановою.

Проте, розгляд спірного питання щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачем обрано не у спосіб, визначений законом.

Питання про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення не може розглядатись як новий публічно-правовий спір.

Така позиція викладена і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.06.2013 № К/9991/92667/11.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з позивача стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя В.П. Катющенко