Справа № 2а-3676/10/0770
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року Справа № 4790/13/876

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Ужгороді Закарпатської області Державної податкової служби на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2013 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м.Ужгороді Закарпатської області Державної податкової адміністрації України та Державної податкової адміністрації України про зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

Ще в травні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Ужгороді Закарпатської області Державної податкової адміністрації України (далі - ДПІ) та Державної податкової адміністрації України (далі - ДПА) в якому просив зобов'язати ДПА виключити інформацію про позивача який обліковується за серією та номером паспорта з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів та здійснювати подальший облік за раніше встановленими формами обліку (за прізвищем, іменем та по-батькові та місцем проживання); зобов'язати ДПІ вести облік позивача як платника податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленими формами обліку (за прізвищем, іменем та по-батькові та місцем проживання); зобов'язати ДПІ скасувати інформацію про нього, що була надана згідно наказу ДПА України та МВС України від 19.10.2004 № 602/1226; зобов'язати ДПІ проставити у його паспорті відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2013 року в справі №2а-3676/10/0770 заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила ДПІ, яка покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. В апеляційній скарзі покликається на те, що позивач обліковується в податкових органах за номером та серією паспорта, у відповідності до чинного законодавства. Зазначає, що жодним нормативним документом не передбачено обліку платників лише за прізвищем, іменем та по-батькові, більше того з 01.01.2011 ПК України не передбачає можливість вилучення інформації з реєстру чи заборони її внесення щодо осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та проставлення у паспортах таких осіб відмітки про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому апеляційний суд, у відповідності до ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера повинен здійснюватись за раніше встановленою формою обліку без застосування ідентифікаційного номера (за прізвищем, ім'ям, по-батькові та за місцем проживання).

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи проте є лише частково вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач є віруючим громадянином України та прихожанином Української православної церкви, який через свої релігійні переконання не бажає мати раніше присвоєний ДПА ідентифікаційний номер та вимагає його обліку як платника податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленими формами обліку без застосування ідентифікаційного номера (за прізвищем, іменем та по батькові за місцем проживання) та внести відповідні записи в паспорт, про що письмово повідомив відповідачів 31.03.2010 (а.с.7-8). У свою чергу, ДПІ проінформував заявника про процедуру відмови від ідентифікаційного номера, передбачену «Порядком внесення відмітки до паспорта громадян України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи-платника податків та обов'язкових платежів», затвердженого спільним наказом ДПА та Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2004 №602/1226 (далі - Порядок), та необхідність подання певного переліку документів (а.с.10-12).

Не погодившись із такими діями відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Статтею 35 Конституції України кожному гарантоване право на свободу світогляду і віросповідання.

Обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, визначено у ст.67 Основного Закону.

Згідно з ч.2 ст.1 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів» (в редакції, чинній на час звернення позивача до відповідачів та суду першої інстанції) (далі - Закон №320/94-ВР) для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Частиною 2 ст.5 цього Закону, яка регламентує порядок реєстрації фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів, передбачено, що до Державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи.

Обсяг інформації про фізичних осіб, яка включається до Державного реєстру, визначено ст.ст.3 та 5 Закону №320/94-ВР. Зокрема, передбачено, що до інформаційного фонду Державного реєстру включаються такі дані: індивідуальні ідентифікаційні номери, що надаються фізичним особам - платникам податків та інших обов'язкових платежів і зберігаються за ними протягом усього їх життя; інформація про сплату фізичними особами податків та інших обов'язкових платежів; прізвище, ім'я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання; місце основної роботи; види сплачуваних податків та інших обов'язкових платежів; інформація про сплату фізичними особами податків та інших обов'язкових платежів.

Згідно з ч.3 ст.9 зазначеного Закону фізичні особи - платники податків та інших обов'язкових платежів, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи, зобов'язані: зареєструватись у Державному реєстрі з моменту виникнення об'єкта оподаткування чи сплати податків та інших обов'язкових платежів; подавати до державних податкових інспекцій по районах, районах у містах і містах без районного поділу відомості про зміну даних відповідно до ч.3 ст.5 цього Закону протягом місяця з дня виникнення таких змін.

Системний аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку, що у випадку, коли фізична особа, яка через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомила про це органи державної податкової служби, то з Державного реєстру підлягає виключенню вся інформація про таку особу, а не лише її ідентифікаційний номер.

Відповідно до п.1.3 Порядку громадяни України, які відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, обліковуються як платники податків та інших обов'язкових платежів за серією та номером паспорта. Зазначена норма суперечить положенням Закону №320/94-ВР, який має вищу юридичну силу, про необхідність видалення всієї інформації про таких осіб, зазначений Закон також не передбачає облік таких громадян за серією та номером паспорта.

Таким чином, податкові органи неправомірно відмовили позивачу у виключенні з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів ідентифікаційного номеру та всієї інформації про неї, що призвело до порушення її прав та свобод.

Така позиція сприяє дотриманню конституційного принципу верховенства права, а також узгоджується із рішеннями Верховного Суду України, зокрема постановою від 28 березня 2013 року в справі №21-26а13, постановою від 28 травня 2013 року в справі №21-135а13 та від 01 липня 2014 року в справі №21-238а14.

Звідси, слід дійти висновку, що позивач має безумовне право на скасування ідентифікаційного номера та виключення пов'язаної з ним інформації із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів з усіма відповідними наслідками, зокрема, збереження раніше встановленої форми обліку платників та інших обов'язкових платежів.

В частині вимог про внесення до паспорта відмітки про право здійснювати будь-які платежі без застосування ідентифікаційного номера, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно розділу 4 Порядку, фізична особа, яка відмовляється від ідентифікаційного номера, подає до органу внутрішніх справ за своїм місцем реєстрації довідку за формою №В3 та паспорт громадянина України. Посадова особа органу внутрішніх справ при зверненні громадянина за місцем його реєстрації щодо внесення відмітки до його паспорта розглядає довідку за формою №В3 щодо повноти і правильності її заповнення та відповідності пред'явленому паспорту і в разі відсутності невідповідностей вносить на 7 - 9 сторінки паспорта відмітку, зміст і форму якої наведено в додатку 4 (п.п.5.1, 5.2 розділу 5 цього Порядку).

Аналіз викладеного дає підстави для висновку про те, що чинним законодавством визначено державний орган, який наділений повноваженнями вносити таку відмітку до паспорта особи, - це орган внутрішніх справ за місцем реєстрації останньої, тому заявлені до податкових органів вимоги про внесення вказаних відміток є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах закону.

Більше того, як вбачається із матеріалів справи, відповідні відмітки були внесенні позивачу ще 02.03.2009 (а.с.82), що додатково підтверджує безпідставність позовних вимог в цій частині.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов'язання скасувати та виключити з Державного реєстру фізичних осіб платників податків та інших обов'язкових платежів його ідентифікаційний номер та усі відомості про нього, що містяться у вказаному реєстрі, а також щодо зобов'язання ДПІ здійснювати в подальшому його облік, як платника податків та інших обов'язкових платежів, за раніше встановленою формою обліку без застосування ідентифікаційного номера (за прізвищем, ім'ям, по-батькові та за місцем проживання).

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування судом апеляційної інстанції постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувану постанову слід скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Ужгороді Закарпатської області Державної податкової служби задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2013 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Зобов'язати Державну податкову службу України та Державну податкову інспекцію у м.Ужгороді Закарпатської області Державної податкової служби виключити з Державного реєстру фізичних осіб платників податків та інших обов'язкових платежів ідентифікаційний номер ОСОБА_1 та усі відомості про нього, що містяться у вказаному реєстрі.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у м.Ужгороді Закарпатської області Державної податкової служби здійснювати в подальшому облік ОСОБА_1, як платника податків та інших обов'язкових платежів, за раніше встановленою формою обліку без застосування ідентифікаційного номера (за прізвищем, ім'ям, по-батькові та за місцем проживання).

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін