Справа № 826/19947/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2015 р. м. Київ К/800/31179/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

секретар судового засідання - Романишин О.Р.,

за участю представників:

від позивача - Кагарлик Д.М., довіреність б/н від 11.07.2013 року,

від відповідача - Попович О.М., довіреність №40-15-4953 від 17.10.2014 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон»

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2014року

у справі №826/19947/13-а

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон»

до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві

про визнання протиправними та скасування приписів та постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон» (далі по тексту ТОВ «Інвест-Регіон») звернулось до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві (далі по тексту Інспекція), яким просило визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21.11.2013 року №564/13/7/26-50/2111/02/4; визнати протиправними та скасувати приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 04.10.2013 року та від 11.11.2013 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2014року у справі № 826/19947/13-а позовні вимоги задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2014року у справі № 826/19947/13-а постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

При скасуванні рішення окружного адміністративного суду та ухваленні нового, суд апеляційної інстанції виходив з необґрунтованості позивачем своїх вимог, оскільки оскаржені постанова приписи прийняті Інспекцією на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ТОВ «Інвест-Регіон» звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним адміністративним судом норм матеріального права, просить вищезазначене рішення суду другої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в жовтні 2013 року Інспекцією проведено позапланову перевірку об'єкта будівництва автозаправочної станції «Shell» за адресою вул. Братиславська, 48 у Деснянському районі м.Києва з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

В ході перевірки встановлено, що на об'єкті було здійснено влаштування підземних резервуарів для палива, капітальний ремонт фасадів будівлі, на території АЗС була побудована основа під газову заправочну станцію та безпосередньо встановлена сама газова заправочна станція з виконанням робіт по закріпленню її до основи, що зафіксовано у акті від 04.10.2013 року. Зазначено, що після проведення вказаних робіт, АЗС «Shell» експлуатується без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, чим порушено вимоги п. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Крім того, зазначено, що автозаправочна станція є об'єктом підвищеної небезпеки і на підставі «Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорії складності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 року № 557 «Про затвердження Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорії складності», та ДБН В.1.2-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ» належить до V категорії складності.

Інспекцією винесено припис від 04.10.2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано ТОВ «Інвест-Регіон» усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку, а також висунуто вимогу заборонити експлуатацію зазначеного об'єкта з 04.10.2013 року.

З метою перевірки виконання вимог припису від 04.10.2013 року відповідачем проведено позапланову перевірку вказаної вище автозаправочної станції «Shell»

Перевіркою встановлено, що вимоги припису про усунення порушень від 04.10.2013року не виконані, чим порушено вимоги п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що зафіксовано в акті.

Інспекцією винесено припис від 11.11.2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано ТОВ «Інвест-Регіон» усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку, а саме виконати вимоги припису від 04.10.2013 року.

Постанову Інспекції №564/13/7/26-50/2111/02/4 від 21.11.2013 року ТОВ «Інвест-Регіон» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.2 п.1 ч.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», та накладено штраф у сумі 11 470 грн.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Згідно частини 2 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до IV і V категорій складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 8 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Приймаючи рішення у справі, апеляційний адміністративний суд виходив з того, що оскільки підземні резервуари для зберігання палива були влаштовані ТОВ «Інвест-регіон», то останні повинні бути прийняті в експлуатацію уповноваженим органом державного архітектурно-будівельного контролю.

З цього приводу судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне вказати наступне.

Стаття 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI, який набрав чинності 12 березня 2011 року, визначає порядок прийняття в експлуатацію, після набрання ним чинності, закінчених будівництвом об'єктів та містить заборону на експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, за час його дії.

З дня набрання чинності Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» № 208/94-ВР від 14.10.1994, стаття 1 якого встановлювала відповідальність за правопорушення у сфері містобудування, не передбачав відповідальності за експлуатацію або використання об'єктів містобудування, не прийнятих в експлуатацію. Вперше таке положення закріплено у цьому Законі 24 жовтня 2000 року шляхом доповнення частини першої зазначеної статті абзацом, що встановлював відповідальність за експлуатацію або використання будинків чи споруд після закінчення будівництва без прийняття їх державними приймальними (технічними) комісіями (Закон України від 21 вересня 2000 року № 1988-III).

19 січня 2012 року згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності та вдосконалення державного регулювання у сфері містобудівної діяльності» від 22 грудня 2011 року № 4220-VI Закон України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» викладено у новій редакції. Пункт 6 частини другої статті 2 якого передбачає, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації.

Конституційний Суд України в Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Поняття «експлуатація не прийнятого в експлуатацію об'єкта» не може тлумачитись як триваюче правопорушення. Змістом цього правопорушення є невиконання обов'язку із введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта містобудування до початку його експлуатації.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 04 березня 2014 року у справі №21-433а13.

Обов'язок введення об'єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об'єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб'єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов'язок, не ввели об'єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена відповідна відповідальність.

Враховуючи викладене, судова колегія наголошує, що в даній справі підлягають дослідженню питання строку закінчення будівництва підземних резервуарів для палива; наявності на цей момент встановленого законодавством обов'язку вводити об'єкт в експлуатацію; закону, який би встановлював відповідальність за невиконання обов'язку із введення в експлуатацію.

В касаційній скарзі позивач звертає увагу колегії суддів касаційної інстанції, що він не встановлював резервуари для пального, оскільки на момент придбання АЗС у ТОВ «КЛО» резервуари вже були встановлені. При цьому посилається на Позитивний висновок комплексної - державної експертизи від 10 серпня 2000 року.

Із змісту судових рішень не вбачається дослідження вказаних вище обставин справи.

За змістом частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, судові рішення прийняті за неповного з'ясування обставин справи, отже вони підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід врахувати вищенаведене та прийняти обґрунтоване та законне рішення за результатами повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон» - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2014 року у справі №826/19947/13-а - скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: