Справа № 826/11037/14
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі: Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сателлит» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" (далі - ТОВ "Сателлит") звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві (далі - ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві), в якому просив визнати недійсними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача № від 17.07.2014р. та № від 17.07.2014р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявлених позивачем вимог.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, службовими особами відповідача на підставі пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України було проведено позапланову перевірку правомірності нарахування ТОВ «Сателлит» суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника за вересень 2012р., жовтень 2012р., травень 2013р. та грудень 2013р., за результатами якої складено акт від 02.07.2014р. № 50/26-55-15-02/13501985.

В ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем вимог:

- п. 198.1, п.198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого було завищено податковий кредит на загальну суму 3 074 936 грн., а саме: серпень 2012р. на суму ПДВ в розмірі 3 456 грн., вересень 2012р. на суму ПДВ в розмірі 3 551 грн., жовтень 2012р. на суму ПДВ в розмірі 3 463 грн., листопад 2013р. на суму ПДВ в розмірі 1 744 670 грн., грудень 2013р. на суму ПДВ в розмірі 1 319 796 грн.;

- п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, наслідком чого стало безпідставне задекларованння суми податку на додану вартість, заявленої до бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника, на загальну суму ПДВ 1 751 677 грн., а саме: за вересень 2012р. в розмірі 3 456 грн., за жовтень 2012р. в розмірі 3 551 грн., за грудень 2013р. в розмірі 1 744 670 грн.

На підставі акта перевірки від 02.07.2014 № 50/26-55-15-02/13501985 відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 17.07.2014 № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 2 189 597,00 грн. та податкове повідомлення-рішення від 17.07.2014 № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 3 074 936 грн.

Позивач заперечує законність вищевказаних податкових повідомлень-рішень відповідача, у зв'язку з чим просить визнати їх недійсними та скасувати з підстав невідповідності нормам чинного податкового законодавства.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також права та обов'язки платників податків і зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України, який вступив в силу з 01.01.2011 року.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Положеннями абз. «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При дослідженні матеріалів справи колегією суддів встановлено, що в періоді, який перевірявся, позивач мав господарські взаємовідносини з контрагентами ТОВ НВП «Фітокар» та ТОВ "Інтер-Експорт".

Так, 15.09.11р. між ТОВ "Сателлит" та ТОВ НВП «Фітокар» було укладено контракт про надання послуг по фумігації, за умовами якого ТОВ НВП «Фітокар», на підставі і після отримання заявки ТОВ «Сателлит», зобов'язується надати послуги з фумігації різноманітних вантажів, сховищ, транспортних засобів, з вантажами і без них, що потребують проведення знезараження, а в разі необхідності залучити спеціалізовані організації для виконання таких робіт.

На підтвердження виконання договірних зобов'язань позивачем до суду були надані копії платіжних доручень, за якими останній перерахував кошти на рахунок ТОВ НВП «Фітокар»; копії податкових накладних від 03.08.12 № 3, від 25.08.12 № 19, від 08.10.12 № 5; копії актів здачі-прийняття робіт №№ ОУ-0000137, ОУ-0000183, ОУ-0000155; копії платіжних доручень № 4841 від 14.09.12, № 4152 від 21.08.12, № 5973 від 09.10.12.

Що стосується господарських взаємовідносин з ТОВ "Інтер-Експорт" (п.н. 36694822), колегія суддів зазначає, що згідно декларації з ПДВ за листопад 2013р. (декларація з ПДВ № від 20.12.2013р.) та Реєстру отриманих та виданих податкових накладних, позивачем були включені податкові накладні на загальну суму 10 468 021,50 грн., в т.ч. ПДВ 1 744 670,25 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "Інтер-Експорт" (п.н. 36694822).

В свою чергу, згідно декларації з ПДВ за грудень 2013р. (декларація з ПДВ № від 22.01.2014р.) та Реєстру отриманих та виданих податкових накладних позивачем були включені податкові накладні на загальну суму 7 918 773,50 грн., в т.ч. ПДВ 1 319 795,58 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "Інтер-Експорт" (п.н. 36694822).

На підтвердження виконання договірних зобов'язань з ТОВ "Інтер-Експорт" позивачем до суду були надані копії податкових накладних (а.с. 168-270 Том 1), копії видаткових накладних (а.с. 271-230 Том 1; а.с. 1-42 Том 2) та копії платіжних доручень (а.с. 43-70 Том 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Пунтом 5 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України № 165 від 30.05.1997р., затвердженим в Міністерстві юстиції України 23.06.1997 за № 233/2037, визначено один випадок недійсності податкової накладної, а отже і неможливості формування на її підставі податкового кредиту - якщо вона заповнена особою, яка не зареєстрована як платник ПДВ.

Отже, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних бухгалтерських документів.

Заперечуючи проти вимог даного позову відповідач, зокрема, посилається на акт ДПІ у Жовтневому районі міста Дніпропетровська ДПС від 26.02.2013р. № 282/226/33808289 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ НВП «Фітокар», з питань правомірності проведених господарських відносин з платниками податків ТОВ «Галактика М», ТОВ «Ривс», ТОВ «Старт-д», ПП «АТМ», ТОВ «Матадор», ТОВ «Феріт-Д» за 2012 рік, в якому міститься висновок про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин із контрагентами, їх виду, обсягу, якості та розрахунків, а саме: встановлено дефектність первинних документів та відсутність об'єктів оподаткування, неможливість реального здійснення платником податків операцій постачальників - по ланцюгу постачання: Контрагенти/постачальники - ТОВ НВП «Фітокар» - контрагенти / покупці.

Крім того, відповідач вказує на наявність акту ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області від 23.05.2014р. №986/05-66-22-02-11-1/36694822 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Інтер-Експорт» (п.н. 36694822) з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності визначення, повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Євротрейдінг» (п.н. 37758593) за вересень 2013р., ТОВ «Укрвіт» (п.н. 37254301) за жовтень 2013р. та листопад 2013р., ТОВ «Юг Алекс Групп» (п.н. 38395885) за листопад 2013р. та грудень 2013р., ТОВ «Східний Альянс» (п.н. 32672035) за грудень 2013р., ТОВ «Твентікс» (п.н. 38421642) за лютий 2014р.

Так за даними Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України за вересень, жовтень, листопад, грудень 2013р., лютий 2014р., встановлено, що основними постачальниками ТОВ «Інтер-Експорт» (П.Н. 36694822) є:

- ТОВ «ЄВРОТРЕЙДІНГ» (П.Н. 37758593) у вересні 2013р., знаходиться на обліку у ДПІ у Центральному р-ні м.Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області (код 1403), сума ПДВ - 3 333 339,29 грн., або 82,8% від загальної суми податкового кредиту за вересень 2013р. Стан платника 14 «визнано банкрутом»;

- ТОВ «Юг Алекс Групп» (П.Н. 38395885) у листопаді та грудні 2013р., знаходиться на обліку у ДПІ у Центральному р-ні м.Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області (код 1403), за листопад 2013р. сума ПДВ 3 120 000,00 грн., або 74,44% від загальної суми податкового кредиту за листопад 2013р., за грудень 2013р. сума ПДВ - 2 200 000,00 гри., або 35,59% від загальної суми податкового кредиту за грудень 2013р. Стан платника 28 «триває процедура припинення (направлені заперечення органу ДПС)»;

- ТОВ «Східний Альянс» (П.Н. 32672035) у грудні 2013р., знаходиться на обліку у ДПІ у Будьонівському р-ні м.Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області (код 561), сума ПДВ - 124 337,05 грн., або 2,01% від загальної суми податкового кредиту за грудень 2013р. Стан платника 0 «платник податків за основним місцем обліку»;

- ТОВ «УКРВІТ» (П.Н. 37254301) у жовтні 2013р., знаходиться на обліку у ДПІ у Куйбишевському р-ні м.Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області (код 566), сума ПДВ - 1 893 839,75 грн., або 45,35% від загальної суми податкового кредиту за жовтень 2013р. Стан платника 28 «триває процедура припинення (направлені заперечення органу ДПС)»;

- ТОВ «Твентікс» (П.Н. 38421642) у лютому 2014р., знаходиться на обліку у ДПІ у Куйбишевському р-ні м.Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області (код 566), сума ПДВ - 92 112,80 грн., або 15,89% від загальної суми податкового кредиту за лютий 2014р. Стан платника 0 «платник податків за основним місцем обліку».

Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 Цивільного кодексу України. Такими є правочини, що посягають на економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Згідно з інформаційним листом Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Необхідно перевіряти фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Про відсутність факту здійснення господарської операції можуть також свідчити і результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, які фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

Як установлено в ході розгляду цієї справи, надані ТОВ «Сателлит» копії первинних бухгалтерських документів, зокрема, податкових та видаткових накладних, оформленні в межах виконання спірних договорів, укладених позивачем з контрагентами, відповідають вимогам податкового та бухгалтерського законодавства.

Придбаний позивачем товар зберігався на зерновому складі ТОВ «Артемівський КХП» за адресою: 84500, Донецька область, місто Артемівськ, провул. Чайковського, 9, що в свою чергу підтверджується наявними в справі копіями складських квитанцій на зерно (а.с. 100-112 Том 2) та копіями договорів складського зберігання зерна і додаткових угод до договорів (а.с. 113-192 Том 2).

Крім того, як свідчать матеріали даної справи, результати спірних правовідносин між позивачем і ТОВ НВП «Фітокар» та ТОВ "Інтер-Експорт" належним чином відображені у податковій звітності та відповідають зареєстрованому економічному змісту діяльності як позивача, так і його контрагентів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у разі, якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема податкових накладних. Разом з тим, не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку. Також не є підставою для визнання неправомірними операцій платника податків подальше припинення чи анулювання статусу платника податку на додану вартість його контрагента. Усі операції, вчинені контрагентом платника податку до припинення такого контрагента, не можуть автоматично розглядатися як нікчемні правочини в силу самого собою припинення юридичної особи або анулювання її податкового статусу. У такому разі достатньо встановити необізнаність платника податку, що заявляє право на податковий кредит чи бюджетне відшкодування з податку на додану вартість про факт припинення або недобросовісний характер діяльності контрагента (зокрема про несплату податків чи неподання податкової звітності).

У разі, якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податкова інспекція не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням органу державної влади, прийнятим у випадках, передбачених законом.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Так, на момент укладення та виконання спірних правочинів з ТОВ НВП «Фітокар» та ТОВ "Інтер-Експорт" юридичні особи-контрагентів позивача не були припинені у визначеному законом порядку та на час вчинення господарських взаємовідносин були наділені адміністративною процесуальною дієздатністю.

Відповідно до змісту рішень Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які на підставі частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Крім того, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Як свідчать матеріали цієї справи, на момент здійснення господарських операцій у Єдиному державному реєстрі були відсутні відомості, які б ставили під сумнів цивільну правоздатність контрагентів позивача ТОВ НВП «Фітокар» та ТОВ "Інтер-Експорт".

У свою чергу, податковий орган не надав доказів недобросовісності дій позивача, тобто факту обізнаності ТОВ «Сателлит» про можливе порушення вимог законодавства його контрагентами.

При цьому, на думку колегії суддів, відсутність платника податків за місцем реєстрації та можлива його діяльність поза межами правового поля не може свідчити про нереальність здійснення правочинів, оскільки платник податку, який включив суми сплаченого податку на додану вартість, не може нести відповідальність за дії третіх осіб (контрагентів) щодо дотримання ними порядку звітування та сплати ними своїх зобов'язань перед бюджетом.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги факт доведеності позивачем доцільності та подальшого використання у власній господарській діяльності отриманого ним товару за умовами виконання спірних правочинів.

Таким чином, аналізуючи обставини даної справи та оцінюючи зібрані по справі докази, колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позивачем вимог в частині визання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві № від 17.07.2014р. та № від 17.07.2014р.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

Повний текст ухвали виготовлено - 16.02.15 р.

.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.