Справа № 806/214/15
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року Житомир справа № 806/214/15

час прийняття: 13 год. 01 хв. категорія 6.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря Длугаш О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Піхулі О.В., Біляк Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Ружинського районного управління юстиції в Житомирській області про визнання неправомірним рішення №17662509 від 02.12.2014 року та зобов'язання видати свідоцтво і здійснити державну реєстрацію права власності,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №17662509 від 02 грудня 2014 року ОСОБА_1, а саме на окрему частину житлового будинку, що розташована у с. Вчорайше по АДРЕСА_1, Ружинського району Житомирської області, та зобов'язати відповідача видати свідоцтво на цю окрему частину житлового будинку ОСОБА_1 та здійснити державну реєстрацію права власності цієї окремої частини житлового будинку.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що для реєстрації права власності на окрему частину житлового будинку, розташованого у с. Вчорайше по АДРЕСА_1, Ружинського району Житомирської області, надав відповідачу належним чином засвідчене рішення Ружинського районного суду, технічний паспорт на окрему частину житлового будинку, рішення виконаному про присвоєння адреси його частини будинку. Рішення про присвоєння адреси відокремленого житлового будинку державному реєстратору надати не зміг, оскільки такий не утворився у результаті поділу. Вважає, що державним реєстром 02.12.2014 з формальних міркувань, без посилання на норму закону, прийнято рішення про відому у державній реєстрації прав та їх обтяжень №17662509. Також зазначає, що підстава для зупинення розгляду його заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень була одна, а для відмови інша.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, на підставі доводів викладених у позовній заяві (уточнення позовних вимог).

Представники відповідача в засіданні суду позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на доводи наведені у письмових запереченнях проти позову.

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

ОСОБА_1 звернувся до Реєстраційної служби Ружинського районного управління юстиції Житомирської області із заявою про державну реєстрацію права приватної власності на житловий об'єкт нерухомого майна за адресою: Ружинський район, с. Вчорайше, АДРЕСА_1 Заява зареєстрована відповідачем 16.10.2014 за № 8557788.

Як видно із картки прийому заяви разом із заявою позивачем було подано до Реєстраційної служби Ружинського районного управління юстиції Житомирської області: квитанцію про оплату; копію паспорта та картки про присвоєння ідентифікаційного номеру; дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом; копію рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2007 року (справа № 2-115-2007); витяг про державну реєстрацію прав Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 25.10.2010 за № 27762393; супровідний лист Вчорайшенкої сільської ради від 12.06.2014 № 101/02-10 та рішення Виконкому Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області від 11 червня 2014 року № 27 і № 28; технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 в селі Вчорайше.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ружинського районного управління юстиції Житомирської області під час розгляду заяви ОСОБА_1 встановив відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. Внаслідок чого 22 жовтня 2014 року ним прийнято рішення № 16676101 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у зв'язку з тим, що заявнику необхідно надати документ про присвоєння адреси відокремленого житлового будинку.

02 грудня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ружинського районного управління юстиції Житомирської області прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 17662509.

Вказаним рішенням відповідач відмовив у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: Житомирська обл., Ружинський р., с. Вчорайше, АДРЕСА_1, за ОСОБА_1.

Рішення від 02.12.2014 № 17662509 обґрунтовано тим, що заявником у п'ятиденний строк не усунено обставин, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви. При цьому зазначено, що заявником надано копію рішення виконавчого комітету Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області від 11.06.2014 № 27 про присвоєння окремої поштової адреси на частину житлового будинку, а не на окремий об'єкт нерухомості, отже подані заявником документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Перевіряючи оспорюване рішення від 02.12.2014 № 17662509 на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд зважає на наступне.

У статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон).

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок).

Згідно зі ч. 1 ст. 4 Закону, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме, зокрема, право власності на нерухоме майно.

У абзаці 2 частини 3 цієї статті Закону визначено, що право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), в яких вони розташовані.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі ч.ч. 1, 3, 4, 5, 7 ст. 16 Закону, заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не приймається у разі відсутності документа, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації прав та їх обтяжень. При отриманні заяви та документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, проводиться реєстрація заяви у базі даних про реєстрацію заяв та запитів із зазначенням дати і часу реєстрації. Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 19 Закону визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до частини 5 статті 15 Закону, державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів (крім випадків, установлених частиною сьомою цієї статті) з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію і передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.

Приписами пункту 16 Порядку передбачено, що у разі подання документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, не в повному обсязі державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття. У разі коли заявник особисто отримує рішення про зупинення розгляду заяви, він пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу. На примірнику рішення, що залишається для формування реєстраційної або облікової справи, проставляються дата його отримання та підпис заявника. Заявник усуває обставини, що були підставою для прийняття державним реєстратором рішення про зупинення розгляду заяви, у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з моменту отримання відповідного рішення. Державний реєстратор з моменту усунення обставин, що були підставою для прийняття ним рішення про зупинення розгляду заяви, приймає рішення про відновлення її розгляду. Перебіг строку державної реєстрації продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Якщо протягом п'яти робочих днів після отримання заявником рішення про зупинення розгляду заяви до органу державної реєстрації прав, нотаріуса не надійшли документи, які підтверджують усунення в повному обсязі обставин, що були підставою для прийняття такого рішення, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Згідно зі п. 28 Порядку, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Частиною 1 статті 24 Закону встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена (ч. 4 ст. 24 Закону).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав у спадщину 1/2 ід. долі спадкового майна, яке складалося з жилого, дерев'яного будинку загальним розміром жилої площі 48 кв.м, розташованого в с . Вчорайше, Ружинського району, Житомирської області.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2007 року (справа № 2-115 2007) позов ОСОБА_1 задоволено, розділено між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_6 житловий будинок та господарські будівлі, розташовані за адресою: Житомирська область, Ружинський район, с. Вчорайше, АДРЕСА_1, по третьому варіанту експертизи, виділивши першому співвласнику ОСОБА_1 1/2 частину вказаного домоволодіння, загальною вартістю 7250 грн, що становить 48/100 часток домоволодіння, яке включає: коридор, площею 4,7 кв.м., вартістю 890 грн, жилу кімнату, площею 15,9 кв.м., вартістю 3010 грн, кладову площею 6,1 кв.м., вартістю 1150 грн, сарай, вартістю 2240 грн. Для ізоляції окремих квартир та приміщень зобов'язано, зокрема, ОСОБА_1: переобладнати кладову 1-6 в кухню - нішу, закрити дверні пройоми з приміщення 1-1 до приміщення 1-4, обладнати дверні пройоми з приміщення 1-1 до 1-2. Також зобов'язано ОСОБА_1 обладнати, виділені їм частини житлового будинку окремими інженерними мережами: електрозабезпеченням, газопостачанням та опалюваною системою.

Судове рішення набрало законної сили 25 лютого 2008 року.

На належну позивачу частину житлового будинку рішенням Виконкому Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області від 11 червня 2014 року № 27 встановлено поштову адресу: Житомирська область, Ружинський район, село Вчорайше, АДРЕСА_1

Також на частину житлового будинку за адресою: Житомирська область, Ружинський район, АДРЕСА_1, Комунальним підприємством "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради замовнику - ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт.

Зазначені документи були надані позивачем до Реєстраційної служби Ружинського районного управління юстиції в Житомирській області.

Аналіз наведених документів дає підстави для висновку, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 Ружинського району, Житомирської області, утворився шляхом виділення з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, Ружинський район, Житомирської області.

Суд критично оцінює доводи відповідача, наведені у письмових заперечення, щодо необхідності надання для проведення реєстрації права власності на нерухоме майно ще нотаріально посвідченого договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, оскільки поділ житлового будинку і господарських будівельні із виділенням кожному співвласнику 1/2 частини домоволодіння здійснено рішенням суду від 21 грудня 2007 року, яке набрало законної сили.

Приписами частини 5 статті 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене та враховуючи наявні у справі документи, а саме копію дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом, копію рішення суду від 21.12.2007, технічний паспорт на житловий будинок реєстровий № 3, витяг № 27762393 від 25.10.2010, суд приходить до висновку, що виникнення права власності та інших речових прав у ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 Ружинського району, Житомирської області, який утворився шляхом виділення з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, Ружинський район, Житомирської області, повністю підтверджено.

За таких обставин, суд вважає, що посилання відповідача у рішенні від 02 грудня 2014 року на те, що подані заявником документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують як на підставу для відмовити у державній реєстрації прав власності є необґрунтованим.

Крім того, суд звертає увагу, що рішенням про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22 жовтня 2014 року № 16676101 позивачу було надано час для подання документа про присвоєння адреси відокремленого житлового будинку.

ОСОБА_1 виконано вимогу державного реєстратора та надано рішення Виконкому Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області від 11 червня 2014 року № 27, відтак посилання відповідача у спірному рішенні на не усунення обставин, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви є передчасним.

Також судом з'ясовано, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02 грудня 2014 року прийнято відповідачем без додержання строків, визначених Законом і Порядком.

Так, рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22 жовтня 2014 року отримано ОСОБА_1 28.10.2014, а рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень відповідачем прийнято лише 02 грудня 2014 року.

Враховуючи наведене, рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 17662509 від 02 грудня 2014 року є протиправним, тому його необхідно скасувати, а позов ОСОБА_1 у цій частині - задовольнити.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на окрему частину житлового будинку та видати свідоцтво про право власності на цю окрему частину житлового будинку, суд зважає на наступне.

Відповідно до п.п. 2, 6 ч. 2 ст. 9 Закону, державний реєстратор: приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону.

Отже, державна реєстрація прав та їх обтяжень здійснюється виключно на підставі рішення державного реєстратора. Похідним документом від якого також є свідоцтво про право власності.

Таким чином, повноваження відповідача щодо здійснення реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя та контроль легальності.

За наведеного, суд приходить до висновку, що зобов'язання відповідача зареєструвати право власності та видати свідоцтво про право власності на нерухоме майно без прийняття відповідного рішення уповноваженим органом буде втручанням в діяльність державного реєстратора, пов'язану із проведенням державної реєстрації прав, що є неприпустимим, а тому підстави для задоволення позовних вимог у вказаній частині відсутні.

Разом з цим, суд відмічає, що у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

З огляду на те, що рішення № 17662509 від 02.12.2014 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за суб'єктом ОСОБА_1 визнано протиправним та скасовано, то суд, з метою повного захисту прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і зобов'язати Реєстраційну службу Ружинського районного управління юстиції Житомирської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме окрему частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1, у с. Вчорайше Ружинського району Житомирської області.

Відтак, позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 11, 86, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірним і скасувати рішення Реєстраційної служби Ружинського районного управління юстиції в Житомирській області №17662509 від 02 грудня 2014 року.

Зобов'язати Реєстраційну службу Ружинського районного управління юстиції в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме окрему частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1, у с. Вчорайше Ружинського району Житомирської області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 17 лютого 2015 р.