Справа № 806/5109/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2015 р. м. Київ К/800/54627/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

головуючого: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула в порядку письмового провадження касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28.08.2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайт Ф" до Житомирської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, повернення надмірно сплаченої суми митних платежів,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайт Ф" звернулось до суду з позовом до Житомирської митниці, Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 02.04.2013 року № 101060000/2013/300290/2 та повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченої суми митних платежів у розмірі 8625 грн. 56 коп.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 28.08.2013 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013 року, визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості від 02.04.2013 року №101060000/2013/300290/2 та стягнуто з Державного бюджету України надмірно сплачену суму митних платежів у розмірі 8625,56 грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Житомирська митниця Міндоходів подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Розгляд касаційної скарги здійснено у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неприбуттям сторін у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15.12.2012 року між ТОВ "Лайт Ф" (покупець) та Компанією "WUHU DAJIE CLUTCH CJ., LTD", Китай (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №5-15/01-13, за яким продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити запчастини для автомобілів, а саме: комплекти зчеплення для автомобілів у кількості та за цінами, які зазначені у інвойсах та специфікаціях.

Доставка товару здійснюється на територію України згідно правил "Інкотермс-2000". Відповідно до пункту 3.1 контракту оплата за товар здійснюється протягом 55 календарних днів від дати відвантаження товару продавцем. Датою відвантаження вважається дата коносаменту.

Позивачем 29.03.2013 року заявлено до митного оформлення отриманий від Компанії "WUHU DAJIE CLUTCH CJ., LTD", Китай, товар: комплекти зчеплення для автомобілів ЗАЗ, LADA торгівельної марки WEBER та подано митну декларацію №101060000/2013/005178.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товарів позивачем подано митному органу зовнішньоекономічний контракт від 15.12.2012 №5-15/01-13, специфікацію 1 до контракту від 30.12.2012 року, інвойс від 30.12.2012 року № DJ121230-3, комерційну пропозицію від 17.12.2012 року б/н, договір на транспортно-експедиційне обслуговування від 12.03.2012 року №1-12/03-12, транспортний рахунок від 19.02.2013 року №VAT 01/SHI/02/2013, платіжне доручення від 20.02.2013 року № 108 про оплату транспортно-експедиційних послуг, прайс-лист від виробника від 17.12.2012 року б/н, пакувальний лист від 15.01.2013 року б/н, сертифікат про проходження товару від 22 січня 2013 року №ССРІТ 121053468, коносамент від 25.01.2013 року №NGBLEG1301086E, експортну декларацію країни відправлення від 24.01.2013 року №49928756, платіжне доручення від 26.02.2013 року №110 про оплату за товар постачальнику.

Житомирською митницею 02.04.2013 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 101060000/2013/300290/2. Згідно рішення митна вартість товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки документи, зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, подані для митного оформлення, містять розбіжності (дата інвойсу у пакувальному листі не відповідає даті інвойсу), а також у зв'язку з неподанням декларантом на письмову вимогу митного органу відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. За інформацією, яка наявна у митного органу, вартість схожих товарів є вищою в порівнянні з митною вартістю оцінюваних товарів. Проведено процедуру консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору другорядних методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-64 Митного кодексу України. За результатами проведеної консультації встановлено, що методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв'язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях: на основі митних декларацій від 10 грудня 2012 року №101060000/2012/022581, з урахуванням коригувань на обсяг партії схожих товарів, умови поставки, комерційні умови тощо, що відповідає принципам і критеріям, визначеним Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари..

Згідно з частиною 1 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частинами 1, 2 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, або скориговану за результатами контролю, здійсненого митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частиною 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частинами 3, 4, 5, 6, 7, 8 статті 57 Митного кодексу України встановлено, що Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Як встановлено, позивачем при поданні митної декларації було подано необхідні документи, що підтверджують митну вартість товару.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій відносно того, що не відповідність дати інвойсу у пакувальному листі даті інвойсу у даному випадку не свідчить про розбіжності у поданих позивачем документах, оскільки пакувальний лист не є документом, на підставі якого підтверджується заявлена митна вартість товару.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про необґрунтованість оскарженого рішення про коригування митної вартості.

При цьому, суди попередніх інстанцій також дійшли висновку, що у зв'язку з тим, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є протиправним, позовна вимога про поверненню позивачу сплачених митних платежів підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанції з огляду на таке.

Аналіз положень Митного кодексу України дає колегії суддів підстави для висновку, що питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості в разі виникнення обґрунтованого сумніву, відносяться до виключної компетенції митних органів. Тому суди, встановивши протиправність рішень митного органу про визначення митної вартості товару за тим чи іншим методом, не вправі підміняти митний орган, стягуючи з державного бюджету надмірно сплачену з такої вартості суму ввізного мита, фактично визначаючи при цьому інший метод обчислення митної вартості.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції, постановляючи у цій справі рішення щодо стягнення з державного бюджету на користь позивача суми надмірно сплаченого ввізного мита, фактично визначив митну вартість ввезеного ним товару за першим методом, чим підмінив митний орган.

Отже, рішення судів попередніх інстанцій у частині стягнення з Державного бюджету України надмірно сплаченої суми митних платежів у розмірі 8625,56 грн. належить скасувати та ухвалити нове рішення у цій частині про відмову у позові.

Відповідно до ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права при прийнятті рішення щодо стягнення з Державного бюджету України коштів, що є підставою для ухвалення нового рішення у справі у цій частині.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28.08.2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013 року скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з Державного бюджету України на розрахунковий рахунок ТОВ "Лайт Ф" надмірно сплачену за митною декларацією від 02.04.2013 року № 101060000/2013/005371 суму митних платежів у розмірі 8625 грн. 56 коп.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету України на розрахунковий рахунок ТОВ "Лайт Ф" надмірно сплачену за митною декларацією від 02.04.2013 року №101060000/2013/005371 суму митних платежів у розмірі 8625 грн. 56 коп. відмовити.

В іншій частині постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28.08.2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: