Справа № 805/7768/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Київ К/800/46512/13, К/800/47806/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційними скаргами Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Жданівці Донецької області та Управління Пенсійного фонду України у м. Жданівці Донецької області на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2013 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Жданівці Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Жданівці Донецької області про стягнення витрат з виплати та доставки пенсій,

в с т а н о в и л а:

Управління Пенсійного фонду України у м. Жданівці Донецької області звернулось до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Жданівці Донецької області, в якому просило суд стягнути з відповідача витрати, понесені органом Пенсійного фонду у зв'язку з виплатою та доставкою пенсій, призначених у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за період з 01.01.2013 по 30.04.2013 у загальній сумі 18 646,69 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року позов задоволено частково: стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України у м. Жданівка Донецької області на користь Управління Пенсійного фонду України у м. Жданівка Донецької області витрати на виплату та доставку пенсії за період з 01.01.2013 по 30.04.2013 в сумі 7322,16 грн.; в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2013 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року скасовано; прийнято нову, якою позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Жданівці Донецької області витрати на виплату та доставку пенсій по втраті годувальника за період з першого січня 2013 року до 30 квітня 2013 року в розмірі 1809,52 грн.; в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Жданівці Донецької області із посиланням на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю; у поданій касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України у м. Жданівці Донецької області, у свою чергу, просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційних скарг, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарги не підлягають задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем не прийнято до заліку витрати, понесені органом Пенсійного фонду з виплати пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період січень 2013 року - квітень 2013 року на загальну суму 18649,69 грн., у зв'язку з чим орган Пенсійного фонду звернувся до суду із вказаним позовом.

Судом першої інстанції позовні вимоги задоволені частково, а саме, в сумі 7332,16 грн., яка складається з витрат позивача по виплаті та доставці основного розміру пенсій по втраті годувальника за період з 01.01.2013 року до 30.04.2013 року наступним 14 особам: ОСОБА_2 - основний місячний розмір пенсії - 150,0 грн., витрати по доставці - 1,19 грн., всього - 604,76 грн.; ОСОБА_3 - основний місячний розмір пенсії - 150,0 грн., всього - 600,00грн.; ОСОБА_4 - основний місячний розмір пенсії - 150,0 грн., витрати по доставці - 1,19 грн., всього - 604,76 грн.; ОСОБА_5 - основний місячний розмір пенсії - 150,0 грн., всього - 600,00грн.; ОСОБА_6 - основний місячний розмір пенсії - 150,0 грн., всього - 600,00грн.; ОСОБА_7 - основний місячний розмір пенсії - 11,06 грн., витрати по доставці - 0,09 грн., всього - 44,6грн.; ОСОБА_8 - основний місячний розмір пенсії - 11,06грн., всього - 44,24грн.; ОСОБА_9 - основний місячний розмір пенсії - 150,0 грн., витрати по доставці - 1,19 грн., всього - 604,76 грн.; ОСОБА_10 - основний місячний розмір пенсії - 150,0 грн., всього - 600,00грн.; ОСОБА_11 - основний місячний розмір пенсії - 150,0 грн., всього - 600,00грн.; ОСОБА_12 - основний місячний розмір пенсії - 150,0 грн., витрати по доставці - 1,19 грн., всього - 604,76 грн.; ОСОБА_13 - основний місячний розмір пенсії - 150,0 грн., витрати по доставці - 1,19 грн., всього - 604,76 грн.; ОСОБА_14 - основний місячний розмір пенсії - 150,0 грн., витрати по доставці - 1,19 грн., всього - 604,76 грн.; ОСОБА_15 - основний місячний розмір пенсії - 150,0 грн., витрати по доставці - 1,19 грн., всього - 604,76 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов в частині відшкодування витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції виходив з того, що інші особи, по особовим справах яких судом першої інстанції задоволено позов, не мають право на одержання щомісячних страхових виплат згідно з спеціальними нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, погоджується із вказаними висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення:

профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням;

відновлення здоров'я та працездатності потерпілого;

допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків;

пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

У частині 4 статті 26 Основ встановлено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі смерті потерпілого мають право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на момент смерті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, досягли 55 річного віку та не працювали. За вказаних обставин, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій в частині віднесення зазначених осіб до категорії непрацездатних осіб, встановленої пунктом 2 частини другої статті 33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

При цьому, колегія суддів вказує на необґрунтованість доводів відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Жданівці Донецької області щодо відсутності підстав для відшкодування понесених органом Пенсійного фонду витрат по виплаті та доставці пенсій з мотивів відсутності причинного зв'язку між смертю особи та нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням, оскільки зазначеним доводам заявника судом апеляційної інстанції надано оцінку під час ухвалення судового рішення та зазначено, зокрема, що причинний зв'язок між смертю годувальника та нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням встановлювався, зокрема, по особовій справі ОСОБА_16, рішенням суду у справі №2а/0570/14314/2012, що набрало законної сили.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із позицією суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для відшкодування відповідачем органу Пенсійного фонду України витрат по виплаті та доставці пенсії, у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, по особовим справам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Так само, колегія вказує на обґрунтованість висновків суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для відшкодування витрат на виплату та доставку пенсії у зв'язку з втратою годувальника по ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7. ОСОБА_8, ОСОБА_9; ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, оскільки пенсія зазначеним особам призначена у зв'язку з досягненням пенсійного віку вже після настання страхового випадку відповідно до положень Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів погоджується із позицією суду апеляційної інстанції в частині того, що наявність у вказаних осіб на утриманні на момент смерті потерпілого дітей, які не досягли 8-річного віку, не є підставою для відшкодування Фондом пенсії по втраті годувальника, що призначена вже після досягнення пенсійного віку відповідно до положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за умови, якщо такі особи не відносяться до категорії осіб, встановленої частиною третьою статті 33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Доводи касаційних скарг висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судом та апеляційної інстанції дана вірно, порушень норм матеріального чи процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення судом не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Жданівці Донецької області та Управління Пенсійного фонду України у м. Жданівці Донецької області відхилити, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: