Справа № К/9991/68345/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Київ К/9991/68345/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого: Штульман І.В. (доповідач),

суддів: Бутенка В.І.,

Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 грудня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року, -

в с т а н о в и в :

У березні 2010 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення 38 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 25 листопада 2009 року № 266/09 «Про неутворення районних у місті Харкові рад».

Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що зазначене рішення суперечить Конституції України та положенням Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР), є таким, що порушує його права та інтереси.

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 грудня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року, позов залишено без задоволення.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 просить скасувати постанову Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 грудня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25 листопада 2009 року Харківською міською радою прийнято рішення № 266/09 «Про неутворення районних у місті Харкові рад», яким було вирішено не утворювати районні у місті Харкові ради після закінчення строку повноважень районних у місті Харкові рад 5 скликання.

За змістом частини 5 статті 140 Конституції України та частини 1 статті 41 Закону № 280/97-ВР питання організації управління районами в містах належить до компетенції міських рад.

У абзаці п'ятому частини 3 рішення Конституційного Суду України від 13 липня 2001 року № 11-рп/2001 (справа № 1-39/2001) визначено, що поняття «організація управління районами в містах» у контексті частини 5 статті 140 Конституції України та частини 1 статті 41 базового Закону пов'язане з питаннями організації і надає можливість міським радам у містах з районним поділом вирішувати питання щодо: матеріально-фінансового та організаційного забезпечення здійснення місцевого самоврядування в районах міста; утворення чи неутворення в місті районних рад та в разі їх утворення визначення обсягу і меж повноважень районних рад; адміністративно-територіального устрою; та інші питання в межах і порядку, визначених Конституцією України, базовим Законом та іншими законами України.

Конституція України визнає право за органами місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення, зокрема щодо управління районами у місті, в межах Конституції і законів України, що цілком узгоджується з положеннями частини 2 статті 4 Європейської Хартії місцевого самоврядування, відповідно до якої місцеві власті в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Таким чином, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що відповідач, приймаючи рішення про неутворення районних у місті Харкові рад, діяв у межах наданих йому повноважень.

У частині 1 статті 10 Закону № 280/97-ВР визначено, що міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно частин 1, 2 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

При цьому, Законом № 280/97-ВР не визначено іншої від зазначеної процедури прийняття рішень міськими радами щодо неутворення районних у місті рад.

Відповідно до частини 14 статті 46 Закону № 280/97-ВР порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради.

Судами встановлено, що проект рішення «Про неутворення районних у місті Харкові рад» був підготовлений та внесений на розгляд 38 сесії Харківської міської ради 5 скликання згідно вимог Регламенту міської ради.

Частиною 2 статті 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11 липня 2002 року № 93-IV визначено, що депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов'язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

25 листопада 2009 року на пленарному засіданні рішення «Про неутворення районних у місті Харкові рад» було прийнято більшістю депутатів Харківської міської ради 5 скликання після обговорення в порядку, визначеному Регламентом міської ради.

За змістом частини 3 статті 140 Конституції України та частини 2 статті

2 Закону № 280/97-ВР місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно частини 6 статті 4 Європейської Хартії місцевого самоврядування у процесі планування і прийняття рішень щодо всіх питань, які безпосередньо стосуються місцевих властей, з останніми мають проводитися консультації, у міру можливості своєчасно і належним чином.

Відповідно до пункту 15 частини 6 статті 55 Закону № 280/97-ВР голова районної у місті ради представляє раду у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, трудовими колективами, адміністрацією підприємств, установ, організацій і громадянами, а також у зовнішніх відносинах відповідно до законодавства.

Згідно частини 5 статті 7 Закону № 280/97-ВР порядок призначення та проведення місцевого референдуму, а також перелік питань, що вирішуються виключно референдумом, визначаються законом про референдуми.

Такий перелік питань наведений у статті 6 Закону України «Про всеукраїнський та місцеві референдуми» від 3 липня 1991 року № 1286-XII (далі - Закон № 1286-XII).

Проте, цей перелік не містить у собі норми щодо обов'язковості проведення місцевого референдуму у відповідних адміністративно-територіальних одиницях для вирішення питання про неутворення районних у містах рад.

Згідно абзацу третього пункту 2 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 280/97-ВР рішення про проведення референдумів територіальних громад міст з районним поділом щодо утворення (неутворення) районних у містах рад відповідно до статті 5 цього Закону приймаються на вимогу не менш як однієї десятої членів цих громад або половини від загального складу депутатів відповідних міських рад. Рішення міських рад з цього питання приймаються з урахуванням думки районних у містах рад та членів територіальних громад цих міст. Рішення територіальних громад міст з районним поділом або міських рад із зазначеного питання повинні бути прийняті не пізніш як за шість місяців до дня проведення чергових виборів.

Положення абзацу третього пункту 2 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 280/97-ВР визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 лютого 2000 року № 1-рп/2000 (справа № 1-5/2000).

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій вірно виходили з того, що відповідачем прийнято оскаржуване рішення «Про неутворення районних у місті Харкові рад» від 25 листопада 2009 року № 266/09 у спосіб, передбачений Законом № 280/97-ВР. При прийнятті вказаного рішення Харківською міською радою було дотримано приписів Конституції та закону України щодо врахування при його прийнятті думки членів територіальної громади міста і районних у місті Харкові рад. З кожною районною у місті Харкові радою були проведені відповідні консультації та отримана підтримка в реорганізації районних у місті Харкові рад, а референдум з цього питання не носить обов'язковий характер, може мати місце лише при наявності певних підстав для його проведення.

Виходячи зі змісту статті 6 Закону № 1286-XII і пункту 2 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 280/97-ВР обов'язковість проведення референдуму з питання утворення або неутворення районних у містах рад виникає лише при наявності однієї з підстав - вимоги щодо проведення такого референдуму не менш як однієї десятої членів територіальних громад або половини від загального складу депутатів міських рад.

Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, правильно вказав, що оскаржуване рішення відповідача не порушує прав позивача обирати і бути обраним, на місцеве самоврядування.

Так, згідно частин 1, 3 статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до частини 1 статті 38 Конституції України громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 7-рп/99 (справа № 1-25/99) положення частини 1 статті 38 Конституції України, за яким громадяни мають право «вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування», в контексті положень частини 2 статті 78 Конституції України треба розуміти так, що громадянину України надано право вільно бути обраним до будь-якого органу державної влади, зокрема до Верховної Ради України, до органу місцевого самоврядування - сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, а також бути обраним сільським, селищним, міським головою, але реалізувати набутий представницький мандат громадянин може тільки в одному з цих органів чи на посаді сільського, селищного, міського голови.

Позивач, як і будь-який інший член територіальної громади міста Харкова, може реалізувати свої права обирати та бути обраним, на місцеве самоврядування шляхом участі у виборах Харківської обласної ради, Харківської міської ради, Харківського міського голови та інших органів місцевого самоврядування відповідно до вимог Конституції і законів України.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України та частини 3 статті 24 Закону № 280/97-ВР органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення 38 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 25 листопада 2009 року № 266/09 «Про неутворення районних у місті Харкові рад».

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів та встановлених обставин справи, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 грудня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.