Справа № 367/7403/14-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/7403/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Чернов Д.Є.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.

при секретарі: Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 08 січня 2015 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області, Ірпінської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 як фізична особа-підприємець звернулась до Ірпінського міського суду Київської області до Ірпінського міського суду Київської області з адміністративним позовом в якому просила (з урахуванням уточнень) визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Ірпені Київської області щодо стягнення з неї єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування за період з 01.02.2013 року протиправними, зобов»язати Ірпінську ОДПІ повернути їй надлишок сплачених коштів, а саме єдиний внесок на загальнообов»язкове державне соціальне страхування за період з 01.02.2013 року.

Відповідно до постанови Ірпінського міського суду Київської області від 08 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є суб»єктом підприємницької діяльності та з 23.12.2001 року перебуває на спрощеній системі оподаткування.

З 23.01.2013 року Управлінням Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області позивачці призначено пенсію за віком як особі, яка проживає в зоні посиленого радіологічного контролю довічно.

Як вбачається із заперечення, поданого відповідачем до суду від 04.12.2014 року відповідно до звіту за 2013 рік, що був поданий позивачкою 31.01.2014 року остання добровільно взяла на себе зобов»язання по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування за 2013 рік на загальну суму 4 800,76 грн та відповідно до картки особового рахунку 20.08.2013 року перерахувала кошти у сумі 2 388 грн, 18.09.2013 року перерахувала добровільно кошти у розмірі 398,01 грн.

У 2013 році відповідач не направляв до позивачки листів або ж вимог щодо сплати єдиного соціального внеску.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" ( далі Закон № 2464-VI).

З 6.08.2011 року набрала чинності частина 4 статті 4 Закону № 2464-VI, відповідно до якої особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті (тобто фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування), які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Позивачка не надала до суду даних про те, що пенсійним органом було направлено на її ім»я вимогу про сплату єдиного соціального внеску, починаючи з 01.01.2013 року.

Із позовної заяви позивачки вбачається, що остання зверталась до Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені із заявою про повернення їй надлишку сплачених коштів єдиного внеску на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування та щодо звільнення від його сплати. Самого звернення до матеріалів справи долучено не було.

Відповідно до листа від 27.08.2014 року №150/р-03 УПФ у м. Ірпені, позивачка зверталась до відповідача від 19.08.2014 року із запитом щодо роз»яснення сплати єдиного внеску за 2012 рік по 01.10.2013 року у відповідності до п.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування».

Зазначеним листом УПФ було роз»яснено вимоги чинного законодавства щодо сплати єдиного соціального внеску, а також роз»яснено позивачці, що сплачені нею кошти за період з 01.01.2012 року по 01.10.2013 року не підлягають поверненню.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб»єктів владних повноважень.

Фактично позивачка оскаржує відповідь відповідача щодо її запиту про роз»яснення порядку сплати єдиного соціального внеску та відмови повернути сплачені нею кошти в якості єдиного внеску.

В уточнених позовних вимогах (а.с. 39-40) позивачка просила суд визнати дії УПФ щодо стягнення з неї єдиного внеску за період з 01.02.2013 року протиправними та просила зобов»язати Ірпінську державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Київській області повернути надлишок сплачених коштів, а саме єдиного внеску за період, починаючи з 01.02.2013 року.

Проте, в ході розгляду справи не було встановлено факту стягнення з позивачки пенсійним органом єдиного внеску, починаючи з 01.02.2013 року, а тому відсутні підстави для визнання таких дій пенсійного фонду неправомірними.

Відсутні правові підстави і для зобов»язання податковий орган повернути позивачці надлишок сплачених коштів, а саме єдиний внесок, оскільки не встановлено факту примусового стягнення з позивачки єдиного соціального внеску, починаючи з 01.02.2013 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки спростовуються зібраними у справі доказами.

Проте, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування постанови Ірпінського міського суду Київської області з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заявлених ОСОБА_2 позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; 2) усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 4) усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; 5) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті; 6) адміністративні справи щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

Отже, до місцевого загального суду як адміністративного можуть бути подані в тому числі позови у яких однією із сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, усі спори фізичних осіб із суб»єктами владних повноважень.

Із позовної заяви вбачається, що спір виник між суб»єктом владних повноважень УПФ України у м. Ірпені Київської області, Ірпінською об»єднанню податковою інспекцією ГУ Міндоходів у Київській області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, яка відповідно до вимог чинного законодавства України займається підприємницькою діяльністю.

Таким чином, фізична особа або ж орган місцевого самоврядування у даному спорі відсутні.

За змістом частини 2 статті 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним.

Проаналізувавши норми чинного законодавства України судова колегія приходить до висновку, що спір, який виник між позивачкою як фізичною особою-підприємцем та пенсійним і податковим органом, які є органами владних повноважень, підсудний окружному адміністративному суду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Таким чином, оскільки справа була розглянута неповноважним судом, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови в справі про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160,197,198,202,205,207,212,254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 08 січня 2015 року скасувати та ухвалити у справі нову постанову наступного змісту.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області та Ірпінської об»єднаної державної податкової інспекції у Київській області про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити дії.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України у порядку та в строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 18 лютого 2015 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.