Справа № 816/1457/14
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 р.Справа № 816/1457/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

представника відповідача - Клименко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.11.2014р. по справі № 816/1457/14

за позовом Приватного підприємства "Ручки Агро"

до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

15 квітня 2014 року Приватне підприємство "Ручки - Агро" (далі по тексту - позивач, ПП "Ручки - Агро") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі по тексту - відповідач, Гадяцька ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області), в якому просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 16 жовтня 2013 року № та № .

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.11.2014р. по справі №816/1457/14 адміністративний позов Приватного підприємства "Ручки - Агро" до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській від 16.10.2013 року № та податкове повідомлення-рішення Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській від 16.10.2013 року № в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем в сумі 602860 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 141 350,5 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Ручки - Агро" витрати зі сплати судового збору в сумі 3 605 гривень 28 копійок.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, в частині задоволення позовних вимог, норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив суд скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.11.2014р. по справі №816/1457/14 в частині задоволення позову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ПП "Ручки - Агро" відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі та його представник у судовому засіданні зазначив що позивачем передано в суборенду землі ПСП «Гарант-2005», а інші землі у позивача відсутні, тому ПП "Ручки-Агро" статусу суб'єкта спеціального режиму оподаткування у зв'язку із відсутністю в його користуванні земель, і, як наслідок, продукції власного виробництва. Отже, вказує на те, що позивач має сплачувати податок на додану вартість на загальних підставах. З огляду на викладене, стверджує, що спірні податкові повідомлення - рішення, винесені за результатами виявлених порушень за наслідками проведеної перевірки позивача, повністю відповідають нормам чинного законодавства та є такими, що не підлягає скасуванню. Враховуючи зазначене, вважає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що позивач по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представника позивача.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Приватне підприємство "Ручки-Агро" (ідентифікаційний код 33268457) зареєстроване як юридична особа (том 1 а. с. 17-18), перебуває на обліку в Гадяцькій ОДПІ, зареєстроване як суб'єкт спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, що підтверджується копію Свідоцтва № 100195807 НБ № 008503 про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування на додану вартість, яке діє з 10.02.2009 року (а.с. 193 т.1), фіксованого сільськогосподарського податку (том 1 а. с. 41), що, зокрема, не заперечується сторонами та встановлено під час проведення податкової перевірки.

З 10 вересня 2013 року по 18 вересня 2013 року, на підставі рішень керівника податкового органу оформлених наказами від 09 вересня 2013 року № 161, від 16 вересня 2013 року № 174, згідно направлень на перевірку, працівниками Гадяцької ОДПІ проведено документальну виїзну позапланову перевірку ПП "Ручки-Агро" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2010 року по 30 червня 2013 року.

За результатами перевірки складено акт від 25 вересня 2013 року № 489/22.14/33268457, згідно із висновками якого встановлені, серед іншого, наступні порушення:

-п. 209.2, підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 ПК України, пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року № 11 "Про затвердження Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках" у розмірі 439 895 грн.;

- пункту 187.1 статті 187, пункту 198.3 статті 198, пунктів 209.2, 209.6, 209.7, 209.11 статті 209 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження податку на додану вартість у сумі 602 860 грн.;

-ст. 3, підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пунктів 135.1, 135.2, 135.4 статті 135, пунктів 137.1, 137.4 статті 137 Податкового кодексу України внаслідок чого занижено податок на прибуток в сумі 646 892 грн. 70 коп.

На підставі акту перевірки від 25 вересня 2013 року № 489/22.14/33268457 Гадяцькою ОДПІ винесені податкові повідомлення-рішення від 16 жовтня 2013 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на загальну суму 1 294 079 грн. 25 коп., у тому числі 602 860 грн. - за основним платежем та 691 291 грн. 25 коп. штрафних (фінансових) санкцій; № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 781 972 грн. 99 коп., у тому числі 646 892 грн. 70 коп. - за основним платежем та 135 080 грн. 29 коп. штрафних (фінансових) санкцій.

Позивач не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями від 16 жовтня 2013 року № , № , звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог щодо нарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 549 868 грн. 75 коп. із розрахунку: 439895 грн. (пільга) + 109 973, 75 грн. (25% штраф) на підставі податкового повідомлення-рішення № від 16 жовтня 2014 року, суд першої інстанції виходив з правомірності нарахування позивачу грошових зобов`язань у зазначеній частині.

Разом з тим, приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення рішення: від 16.10.2013 року № в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем в сумі 602860 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 141 350,5 грн., а також № є незаконними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що фактичною підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень слугували, зокрема, викладені в акті перевірки від 25 вересня 2013 року № 489/22.14/33268457 висновки відповідача про заниження позивачем податку на додану вартість у сумі 602860,00 грн., з огляду на ті обставини, що на його думку, суб'єкт господарювання здійснював реалізацію продукції не власного виробництва, так як у господарства відсутні землі для вирощування сільськогосподарської продукції, а тому, враховуючи, що ПП "Ручки-Агро" було передано у суборенду землі ПСП "Гарант-2005", підприємство не має права бути суб'єктом спеціального режиму оподаткування, та має сплачувати податок на додану вартість на загальних підставах, в зв'язку з відсутністю власної вирощеної сільгосппродукції. Висновки про порушення позивачем підпункту 7.4.1. статті 7.4., пункту 8-1.6, пункту 8-1.11. статті 8 Закону України "Про податок на додану вартість" відповідач обґрунтовує посиланням на наявність договорів суборенди земельних ділянок, укладених ПП "Ручки-Агро" із ПСП "Гарант-2005". Вважає, що заниження податку на прибуток в сумі 646892,70 грн. встановлено в результаті допущених порушень податкового законодавства, які відображені в п. 3.1.1. розділу акту перевірки, тобто свої висновки відповідач обґрунтовував відсутністю у позивача власної вирощеної сільськогосподарської продукції, враховуючи, що ПП "Ручки-Агро" було передано у суборенду землі ПСП "Гарант-2005", отже відсутні землі для вирощування сільськогосподарської продукції.

Колегія суддів вважає такі висновки відповідача хибними, виходячи з наступного.

Порядок та підстави справляння податку на прибуток визначаються Законом України від 28 грудня 1994 року N 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств", який діяв до 01.04.2011 року, а з 01 квітня 2011 року - Податковим кодексом України.

Так, об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на: суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону; суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону (ст. 3 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств").

Відповідно до пункту 4.1, підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Валовий доход включає, серед іншого, загальні доходи від продажу товарів (робіт, послуг), у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв, що не мають статусу юридичної особи, а також доходи від продажу цінних паперів, деривативів, іпотечних сертифікатів участі, іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, сертифікатів фондів операцій з нерухомістю (за винятком операцій з їх первинного випуску (розміщення), операцій з їх кінцевого погашення (ліквідації) та операцій з консолідованим іпотечним боргом відповідно до закону).

Об'єктом оподаткування є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 ПК України, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу (підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України).

Також, пунктами 135.1, 135.2, 135.4 статті 135 Податкового кодексу України визначено, що доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань.

Пунктами 137.1, 137.4 статті 137 Податкового кодексу України передбачено, що дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Датою отримання доходів, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, є звітний період, у якому такі доходи визнаються згідно з цією статтею, незалежно від фактичного надходження коштів (метод нарахувань), визначений з урахуванням норм цього пункту та статті 159 цього Кодексу.

Главою 2 розділу XIV Податкового кодексу України регулюються відносини зі справляння фіксованого сільськогосподарського податку.

Відповідно до пункту 301.1 статті 301 цього Кодексу платниками фіксованого сільськогосподарського податку з урахуванням обмежень, встановлених пунктом 301.6 цієї статті, можуть бути сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Об'єктом оподаткування податком для сільськогосподарських товаровиробників є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди (пункт 302.1 статті 302 ПК України).

Базою оподаткування податком для сільськогосподарських товаровиробників є нормативна грошова оцінка одного гектара сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень), проведена за станом на 1 липня 1995 року, для земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ) - нормативна грошова оцінка одного гектара ріллі в Автономній Республіці Крим або в області, проведена за станом на 1 липня 1995 року (пункт 303.1 статті 303 ПК України).

Платники податку, відповідно до приписів абзацу а) пункту 307.1 статті 307 ПК України, не є платниками податку на прибуток підприємств.

Згідно з підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 2 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів вважає, що кваліфікаційною вимогою для особи, яка претендує на набуття статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку, є частка сільськогосподарського товаровиробництва, яка повинна перевищувати 75 відсотків загального обсягу доходу суб'єкта господарювання.

Колегія суддів зазначає, що платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету до 01 січня 2011 року визначав Закон України "Про податок на додану вартість", який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, які виникли та існували на час його дії.

Відповідно до абзацу 1 пункту 8-1.6. статті 8-1 Закону України "Про податок на додану вартість", сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є поставка вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих виробничих потужностях, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів (послуг) становить не менше 75 відсотків вартості всіх товарів (послуг), поставлених протягом попередніх дванадцяти послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Згідно з абзацом 2 пункту 8-1.6. статті 8-1 Закону України "Про податок на додану вартість" ця норма діє з урахуванням того, що: а) для новоствореного сільськогосподарського підприємства, зареєстрованого як суб'єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність менше дванадцяти календарних місяців, така питома вага сільськогосподарських товарів (послуг) розраховується за наслідками кожного звітного податкового періоду; б) з метою розрахунку такої питомої ваги до складу основної діяльності сільськогосподарського підприємства не включаються оподатковувані операції з поставки капітальних активів, що перебували у складі його основних фондів не менше дванадцяти послідовних звітних податкових періодів сукупно, якщо такі поставки не були постійними і не становили окремої підприємницької діяльності.

За змістом пункту 8-1.1. статті 8 Закону України "Про податок на додану вартість" резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 8-1.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів (послуг), не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається у розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей (пункт 8-1.2. статті 8 Закону України "Про податок на додану вартість").

Нормою абзацу 1 пункту 8-1.11. статті 8 Закону України "Про податок на додану вартість" передбачено, що якщо суб'єкт спеціального режиму оподаткування поставляє протягом попередніх дванадцяти послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарські товари (послуги), питома вага яких перевищує 25 відсотків від вартості всіх поставлених товарів (послуг), то: а) на таке підприємство не поширюється спеціальний режим оподаткування, встановлений цією статтею. Таке підприємство зобов'язане визначити податкове зобов'язання з цього податку за наслідками звітного періоду, в якому було допущено таке перевищення, і сплатити податок до бюджету в загальному порядку; б) податковий орган виключає таке підприємство з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування та може повторно включити його до такого реєстру після спливу наступних дванадцяти послідовних звітних податкових періодів за наявності підстав, визначених цією статтею; в) таке підприємство вважається платником цього податку на загальних підставах з першого числа місяця, в якому було допущено таке перевищення.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України, який набрав чинності з 01 січня 2011 року.

За змістом норми пункту 209.1. статті 209 Податкового кодексу України, резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Відповідно до абзацу 1 пункту 209.6. статті 209 Податкового кодексу України, сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Причому за статтею 145 Податкового кодексу України, земельні ділянки включено до групи 1 основних засобів.

Варто зазначити, що до 01 липня 2012 року в абзаці 1 пункту 209.6 статті 209 Податкового кодексу України вживався термін "виробничих потужностях", а після цієї дати "основних фондах".

Пунктом 209.2. статті 209 Податкового кодексу України передбачено, що згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником (пункт 209.7. статті 209 Податкового кодексу України).

За приписами абзацу 1 пункту 209.11. статті 209 Податкового кодексу України якщо суб'єкт спеціального режиму оподаткування поставляє протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарські товари/послуги, питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів/послуг, то: а) на таке підприємство не поширюється спеціальний режим оподаткування, встановлений цією статтею. Таке підприємство зобов'язане визначити податкове зобов'язання з цього податку за підсумками звітного податкового періоду, в якому було допущено таке перевищення, і сплатити податок до бюджету в загальному порядку; б) контролюючий орган виключає таке підприємство з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування та може повторно включити його до такого реєстру після закінчення наступних 12 послідовних звітних податкових періодів за наявності підстав, визначених цією статтею; в) таке підприємство вважається платником зазначеного податку на загальних підставах з першого числа місяця, в якому було допущено таке перевищення.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів вказує на те, що особи, яки претендують на обрання спеціального режиму оподаткування повинні відповідати наступним кваліфікуючим вимогам (ознакам): - діяльність з постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) є основною; - такі сільськогосподарських товари (послуги) повинні бути вироблені (надані) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах; - питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів у Полтавській області надані посвідчені копії договорів суборенди земельних ділянок, укладених ПП "Ручки-Агро" із ПСП "Гарант-2005", які наявні у матеріалах справи, а саме:

- договір суборенди земельної ділянки земельної ділянки б/н від 01.09.2009 року, укладеного на один рік зі строком дії до 01.09.2010 р., де орендодавець - ПП "Ручки-Агро" надає, а орендар - ПСП "Гарант-2005" приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку, площею 1052 га за адресою: Полтавська область, Гадяцькій район, с. Ручки;

- договір суборенди земельної ділянки земельної ділянки б/н від 01.09.2010 року, укладеного на один рік зі строком дії до 01.09.2011 р., де орендодавець - ПП "Ручки-Агро" надає, а орендар - ПСП "Гарант-2005" приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку, площею 1142 га за адресою: Полтавська область, Гадяцькій район, с. Ручки;

- договір суборенди земельної ділянки земельної ділянки б/н від 01.09.2012 року, укладеного на один рік зі строком дії до 01.09.2010 р., де орендодавець - ПП "Ручки-Агро" надає, а орендар - ПСП "Гарант-2005" приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку, площею 1135 га за адресою: Полтавська область, Гадяцькій район, с. Ручки (а.с. 118-128; т. 4).

Колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту зазначених договорів суборенди не вбачається обставини проведення їх державної реєстрації.

Крім того, згідно умов угод про розірвання суборенди земельної ділянки від 25 жовтня 2009 року, 15 жовтня 2010 року, від 11 жовтня 2011 року укладених між ПП "Ручки-Агро" та ПСП "Гарант-2005", сторони домовились за взаємною згодою розірвати Договори суборенди земельної ділянки від 01.09.2009 року, від 01.09.2010 року та від 11 жовтня 2011 року (а.с. 189-194 т. 10).

Також, згідно наданої інформації ПСП "Гарант-2005", протягом 2009-2013 років у користуванні ПСП "Гарант-2005" перебували земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Великобагачанського району, протягом 2013-2014 років - на території Миргородського та Великобагачанського району. В інших районах Полтавської області земельні ділянки у користування підприємства не перебували та по бухгалтерському обліку ПСП "Гарант-2005" не проводились, в тому числі і на території Ручківської сільської ради. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення ПСП "Гарант-2005" від ПП "Ручки-Агро" не передавались, а тому вони не використовувались ПСП "Гарант-2005" (а.с. 195; т. 10).

На підтвердження факту наявності виробничих потужностей (основних фондів) представником позивача залучені посвідчені копії договорів оренди земельних ділянок державної форми власності, укладених між орендодавцем - Гадяцькою районною державною адміністрацією та орендарем ПП "Ручки-Агро" (а.с. 76-84; т. 2).

Так, згідно погоджених умов договорів оренди земельних ділянок:

- від 30.05.2007 року, укладеного між орендодавцем - Гадяцькою районною державною адміністрацією та орендарем ПП "Ручки-Агро" та зареєстрованого у Гадяцькому РВ ПРФ ДП Центр ДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 17.07.2007 року № 58, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Ручківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області загальною площею 236,5884 га, в тому числі: рілля - 236,5884 га. для товарного сільськогосподарського виробництва строком до 31.12.2017 року.

- від 29.05.2008 року, укладеного між орендодавцем - Гадяцькою районною державною адміністрацією та орендарем ПП "Ручки-Агро" та зареєстрованого у Гадяцькому РВ ПРФ ДП Центр ДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 03.06.2008 року № 16, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Ручківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області загальною площею 23,3890 га, в тому числі: рілля - 23,3890 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком до 31.12.2017 року.

- від 15.03.2008 року, укладеного між орендодавцем - Гадяцькою районною державною адміністрацією та орендарем ПП "Ручки-Агро", орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Ручківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області загальною площею 187,71 га, в тому числі: рілля - 187,71 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком до 31.12.2012 року.

Також на підтвердження факту наявності виробничих потужностей (основних фондів) представником, в матеріалах справи наявні посвідчені копії договорів оренди земельних ділянок приватної форми власності, укладених між орендодавцями - фізичними особами та орендарем ПП "Ручки-Агро" (а.с. 5-250 т. 3, а.с. 1-88; т. 4).

Згідно із Довідкою відділу Держземагенства у Гадяцькому районі Полтавської області № 206 від 06.06.2014 року, виданої ПП "Ручки-Агро" про кількісний стан земель на території Ручківської сільської ради Гадяцького району, оригінал якої наявний в матеріалах справи, площі закріплені за даним користувачем на 01.07.2009 року - 1055,20 га (з них 1052,41 га - рілля; 2,79 га - господарські двори); 01.07.2010 року - 1055,20 га (з них 1052,41 га - рілля; 2,79 га - господарські двори); 01.07.2011 року - 1145,1715 га (з них 1142,3815 га - рілля; 2,79 га - господарські двори) (а.с. 102; т. 4).

Згідно із Довідками відділу Держкомзему у Гадяцькому районі Полтавської області № 91 від 20.01.2010 року, № 201 від 27.01.2011 року, № 312 від 25.01.2012 року та відділу Держземагентства у Гадяцькому районі Полтавської області № 54 від 17.01.2013 року, та вбачається зі змісту Акту перевірки, за позивачем по Ручківській сільській раді рахувались наступні земельні ділянки:

- станом на 01.01.2010 року: державна власність - 239, 38 га, в тому числі: 236, 59 га-ріллі; 2,79 га - господарські двори; приватна власність - 815,82 га, в тому числі: 815,82 га - рілля;

- станом на 01.01.2011 року: державна власність - 239, 38 га, в тому числі: 236, 59 га-ріллі; 2,79 га - господарські двори; приватна власність - 815,82 га, в тому числі: 815,82 га - рілля;

- станом на 01.01.2012 року: державна власність - 239, 38 га, в тому числі: 236, 59 га-ріллі; 2,79 га - господарські двори; приватна власність - 905,7915 га, в тому числі: 905,7915 га - рілля;

- станом на 01.01.2013 року: державна власність - 239, 3784 га, в тому числі: 236, 5884 га-ріллі; 2,79 га - господарські двори; приватна власність - 898,9531 га, в тому числі: 898,9531 га - рілля (а.с. 155-160; т. 10).

З наявних у матеріалах справи копій звітів ПП "Ручки-Агро" державних статистичних спостережень вбачається, що за формами: - № 4-сг (річна) "Посівні площі сільськогосподарських культур" під урожай 2010-2014 року; - № 29-сг (річна) "Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду" за 2010 - 2013 роки; № 21-заг. (річна) "Реалізація сільськогосподарської продукції" за 2010-2013 роки, № 21-заг. (місячна) "Реалізація сільськогосподарської продукції за січень-вересень 2014 року"; - ф.№ 37-сг (річна) Сівба та збирання врожаю сільськогосподарських культур, проведення інших польових робіт на 01 жовтня 2014 року (а.с. 15-68 т. 11).

Так, колегія суддів вказує на декларування позивачем наявності посівних площ сільськогосподарських культур, а отже, декларування наявності (виробничих потужностей) основних фондах, а саме земель для вирощування сільськогосподарської продукції.

При цьому Відділом статистики у Гадяцькому районі Головного управління статистики у Полтавській області в листі від 27.10.2014 року № 01-15/468 зазначено, що ПСП "Гарант-2005" до відділу статистики у Гадяцькому районі статистичну звітність не надавало (а.с. 15 т. 11).

Також, колегія суддів зазначає, що відомості про наявність земельних ділянок, що є додатком до звітних Податкових декларацій з фіксованого сільськогосподарського податку позивача за 2010-2013 роки, містять задекларовану ПП "Ручки-Агро" інформацію про документи, що посвідчують право користування земельними ділянками, дату укладання та термін дії договорів оренди земельних ділянок, а також дату їх державної реєстрації, категорію земельних ділянок та їх площу (а.с. 11-14 т. 11).

При цьому, колегія суддів вказує на те, що ПСП "Гарант-2005" до Гадяцької ОДПІ відомостей про наявність земельних ділянок не подавав, що не заперечується представником відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що фактичної передачі земель від ПП "Ручки-Агро" до ПСП "Гарант-2005"не відбулось, а зазначені земельні ділянки оброблялись підприємством позивача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що лише оформлення ПП "Ручки-Агро" та ПСП "Гарант-2005" договорів суборенди земельних ділянок, в сукупності з іншими доказами, не свідчить про фактичне вибуття зазначених земельних ділянок та здійснення на них діяльності іншим аніж позивач суб'єктом господарювання, та не є беззаперечним доказом відсутності у позивача посівних площ сільськогосподарських культур, а саме земель для вирощування сільськогосподарської продукції, тобто (виробничих потужностей) основних фондів в розумінні податкового законодавства.

Таким чином, колегія суддів вважає спростованими матеріалами справи висновки податкового органу про те, що суб'єкт господарювання здійснював реалізацію продукції не власного виробництва, так як у господарства відсутні землі для вирощування сільськогосподарської продукції, а тому, враховуючи, що ПП "Ручки-Агро" було передано у суборенду землі ПСП "Гарант-2005", підприємство не має права бути суб'єктом спеціального режиму оподаткування, та має сплачувати податок на додану вартість на загальних підставах, в зв'язку з відсутністю власної вирощеної сільгосппродукції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 16 жовтня 2014 року, яким позивачу донараховані основні податкові зобов'язання в розмірі 602 860 грн. та пропорційно нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 141 350,5 грн. із розрахунку: 691219,25 грн. - 549 868 грн. 75 коп. (донарахування зобов'язання за нецільове використання коштів зі спеціального рахунку) є протиправним та таким, що порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, а отже підлягає скасуванню в цій частині.

Щодо оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 16 жовтня 2014 року про заниження податку на прибуток в сумі 646892,70 грн. у зв`язку з відсутністю у позивача власної вирощеної сільськогосподарської продукції, враховуючи, що ПП "Ручки-Агро" було передано у суборенду землі ПСП "Гарант-2005", отже відсутні землі для вирощування сільськогосподарської продукції, колегія суддів вказує на таке.

Колегія суддів зауважує, що посилання відповідача на наявність договорів суборенди земельних ділянок, укладених ПП "Ручки-Агро" із ПСП "Гарант-2005", як на підтвердження втрати позивачем статусу суб`єкта спеціального режиму оподаткування , а також відсутність у позивача власної вирощеної сільськогосподарської продукції, спростовані наявними у матеріалах справи доказами та наведеними вище обставинами.

Таким чином, колегія суддів вказує на не доведеність відповідачем відсутності у позивача земель для вирощування сільськогосподарської продукції.

З огляду на викладене, враховуючи подані сторонами докази перебування у користуванні позивача на умовах оренди земель сільськогосподарського призначення, суд приходить до висновку про те, що доводи відповідача щодо нарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 646 892,70 грн. за основним платежем є не обґрунтованими та такими, що спростовані наявними у матеріалах справи доказами, тому податкове повідомлення - рішення № від 16 жовтня 2014 року є протиправними та таким, що підлягає скасуванню.

Твердження відповідача про те, що за перевіряє мий період не встановлено отримання підприємством в оренду основних засобів або залучення сторонніх організацій для обробки земель, збирання та зберігання урожаю, колегія суддів вважає такими, що спростовані матеріалами справи, з огляду на таке.

У відповідності до наявного в матеріалах справи договору оренди сільськогосподарської техніки від 02.01.2011 року, укладеного між ПП «Ручки-Агро» «Орендар» та ПСП «Гарант-2005» (Орендадавець), Орендодавець зобов`язується передати у тимчасове володіння і користування Орендарю сільськогосподарську техніку, зазначені в акті прийому-передачі сільськогосподарської техніки, який є Додатком до Договору, а Орендар зобов`язується виплачувати Орендодавцеві орендну плату за користування сільськогосподарською технікою і виплачувати Орендодавцеві орендну плату за користування сільськогосподарською технікою і повернути її у порядку, встановленому цим Договором (т.2 а.с.85).

На виконання умов даного договору, згідно акту приймання-передачі сільськогосподарської техніки від 02.01.2011 року, Орендарем прийнято в користування Трактор К 701 вартістю 102648,5 грн. та Борону БГР-42 «Солоха» вартістю 33333,33 грн. (т.2 а.с.86).

12.03.2012 року між ПСП «Гарант-2005» (Виконавець) та ПП «Ручки-Агро» (Замовник) укладено договір на виконання робіт, предметом якого є, зокрема, виконання робіт по обробці грунту, посіву та збиранню урожаю (т.2 а.с.87).

Актами виконаних робіт №2 від 04.05.2013 року, №3 від 06.05.2013 року, №4 від 08.05.2013 року, №5 від 12.05.2013 року підтверджено виконання робіт з посіву кукурудзи (т.2 а.с.88-89).

Проведення польових робіт підтверджується наявними у матеріалах справи обліковими листами тракториста-машиніста (т.2 а.с.25-210).

На підтвердження зберігання сільськогосподарської продукції в матеріалах справи міститься договір від 01.06.2011 року №01.06-11 складського зберігання сільськогосподарської продукції, згідно якого, Поклажодавець (ПП «Ручки-Агро») зобов`язаний передати Зерновому складу (ПСП «Гарант-2005») на зберігання сільськогосподарську продукцію (т.1 а.с.148-152).

Також, укладена між вказаними підприємствами додаткова угода№1 до Договору складського зберігання №01.06-11 від 01.06.2011 року (т.1 а.с.153).

Відвезення продукції (кукурудзи) на збереження ПСП «Гарант-2005» підтверджено відомістю обліку ТТН за 2011 р. (т.1 а.с.154-155).

Також, 14.07.2012 року укладено договір №14.07-12 складського зберігання продукції, згідно умов якого Поклажодавець (ПП «Ручки-Агро») зобов`язаний передати Зерновому складу (ПСП «Гарант-2005») на зберігання сільськогосподарську продукцію (т.1 а.с.156-160); між вказаними підприємствами додаткова угода№1 до Договору складського зберігання №14.07-12 від 14.07.2012 року (т.1 а.с.161).

Відвезення продукції (кукурудзи) на збереження ПСП «Гарант-2005» підтверджено відомостями обліку ТТН за 2012 р. (т.1 а.с.162-164).

Крім того, листом №181 від 14.05.2014 року , щодо наявності завезеного зерна кукурудзи, яке вирощено на полях, що належать ПП «Ручки-Агро», ПСП «Гарант-2005» надав підтвердження, а саме, зазначив наступне :

- у 2011 році в період з 29.10.2011 року по 18.11.2011 року завозилась кукурудза урожаю 2011 року в кількості 4790 тон на зерновий склад ПСП «Гарант-2005»;

- у 2012 році в період з 26.10.2012 року по 17.11.2012 року завозилась кукурудза урожаю 2012 року в кількості 4768 тон на зерновий склад ПСП «Гарант-2005»;

- у 2013 році в період з 24.04.2013 року по 27.04.2013 року завозилась кукурудза урожаю 2012 року в кількості 605 тон на зерновий склад ПСП «Гарант-2005».

Дана кількість кукурудзи прийнята згідно ТТН і підтверджується відомістю про облік ТТН та знаходилась на зберіганні до її повної реалізації.

З огляду на зазначене, колегія суддів вказує на те, що за перевіряє мий період встановлено отримання підприємством в оренду основних засобів, залучення сторонніх організацій для обробки земель, збирання та зберігання урожаю.

Таким чином, доводи податкового органу про те, що ПП «Ручки-Агро» не могло фактично здійснювати господарські операції з обробітку земельних ділянок, оскільки на підприємстві відсутні виробничо-складські приміщення та інше майно, яке економічно необхідне для здійснення господарської діяльності, а саме: основні фонди, виборниці активи, складські приміщення, транспортні засоби, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи документами, що були надані до суду першої інстанції та про які відомо відповідачу.

Щодо посилань відповідача на лист від 26.03.2014 року №397/7/16-20-22-01-19 щодо неможливості проведення зустрічної звірки ПСП «Гарант 2005», колегія суддів вважає необхідним зазначити, що факт перебування земельних ділянок у користуванні позивача є підтвердженими зазначеними вище доказами, а щодо дотримання ПСП «Гарант 2005» вимог Податкового законодавства, то колегія суддів вказує на те, що чинним законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб.

Також, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства іншим платником податків.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та ПСП «Гарант 2005» взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє наведені доводи відповідача.

Згідно з частиною третьою статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем, як суб'єктом спеціального режиму оподаткування, цілком правомірно розраховано податковий кредит за перевіряємий період в рамках оскаржуваних ППР у відповідній частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень від 16 жовтня 2013 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 781 972 грн. 99 коп., у тому числі 646 892 грн. 70 коп. - за основним платежем та нараховано 135 080 грн. 29 коп. штрафних (фінансових) санкцій та № в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем в сумі 602860 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 141 350,5 грн., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.11.2014р. по справі № 816/1457/14 в частині задоволення позовних вимог залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій С.П.
Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 16.02.2015 р.