Справа № 2а-9703/08/0470
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2014 р. м. Київ К/9991/42337/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Борисенко І.В., Голубєвої Г.К.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2010 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2011 у справі № 2а-9703/08/0470

за позовом Прокурора Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Південної міжрайонної податкової інспекції у м. Кривому Розі

до ОСОБА_4

про стягнення заборгованості по податку з власників транспортних засобів, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2008 року Прокуратура в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 8 916,00 грн., яка виникла у період з 2005 року по 2007 рік.

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позовні вимоги задоволено, з відповідача стягнуто податковий борг у сумі 8 916,00 грн.

Не погодившись із судовими рішеннями, відповідач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги відповідач, зокрема зазначив, що позивачем було порушено строк звернення до суду про стягнення коштів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що передумовою звернення Прокуратури в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції до суду про стягнення податкової заборгованості слугував факт несплати відповідачем, який має у власності транспортний засіб, зокрема автомобіль КРАЗ - 257, 1991 р.в., державний номер НОМЕР_1, з об'ємом двигуна 14 860 куб. см, у строки, встановлені Законом України від 11.12.1991 № 1963-XII "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1963-XII), податку з власників транспортних засобів за 2005, 2006, 2007 роки.

Несплата відповідачем податку з власників транспортних засобів за 2005, 2006, 2007 роки була зумовлена знищенням транспортного засобу шляхом його розбору власником ще у 1999 році та умовним зняттям транспортного засобу з обліку 28.02.2007 внаслідок непредставлення транспортних засобів на державний технічний огляд протягом п'яти років і більше.

Саме ці обставини з посиланням на обов'язок органу державної автоінспекції вже 2003 році зняти з обліку транспортний засіб у зв'язку з непредставленням останнього на державний технічний огляд протягом п'яти років (з 1999 року) та виникнення підстав у суб'єкта владних повноважень звернутися до суду ще 1996 році через несплату податку з 1995 року покладені як в основу заперечень відповідача проти позову, так і в основу доводів касаційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що податок з власників транспортних засобів не сплачувався відповідачем з 1995 року, а відтак, з урахуванням вимог ст. 6 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів", згідно яких у разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки, та вимог ст. 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", згідно якої податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1 095 календарних днів, сума податку, що утворилася за період 2005 - 2007 роки, до зняття транспортного засобу з обліку, підлягає стягненню.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розглядаючи справи про стягнення заборгованості з платників податку суди повинні з'ясовувати не лише обов'язок платника сплачувати певний вид податку, але і дослідити питання щодо порядку стягнення такої податкової заборгованості, а також, з урахуванням обставин у цій справи, з'ясувати, чи був об'єктом оподаткування належний відповідачеві транспортний засіб.

Так, у преамбулі Закону України № 2181-III від 21.12.2000 "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" зазначено, що "цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення".

Статтею 14 Закону України "Про систему оподаткування" визначено, що до загальнодержавних податків і зборів належить податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів

Отже, Закон № 2181-III застосовується до стягнення коштів, встановлених Законом про систему оподаткування податків і зборів (обов'язкових платежів) і санкцій за порушення, пов'язані зі сплатою виключно цих платежів.

Згідно п. 1.2. ст. 1 Закону № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Зобов'язання зі сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів виникло у відповідача на підставі Закону № 1963-XII, а отже стягнення заборгованості з вказаного податку провадиться у порядку, встановленому Законом № 2181-III.

Узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у встановлені строки, визнається згідно з п. 5.4 ст. 5 Закону № 2181-III сумою податкового боргу громадянина, внаслідок чого до платника податків застосовуються заходи щодо стягнення боргу, що врегульований статтями 6-15 вказаного Закону.

Зокрема, згідно пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-III під час виникнення у громадянина податкового боргу такому громадянинові податкова інспекція надсилає податкові вимоги у порядку, передбаченого пп. 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 вказаного Закону.

Відповідно до пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 зазначеного Закону стягнення коштів та продаж інших активів платника податків провадяться не раніше тридцятого календарного дня з моменту надіслання йому другої податкової вимоги.

Саме після настання зазначених у п. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-III обставин та з урахуванням строку, передбаченого пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Закону, виникає право на звернення контролюючого органу із позовом про стягнення податкового боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Під час вирішення спору суди попередніх інстанцій не встановили факт вжиття податковим органом заходів з погашення податкового боргу відповідачем.

Також, розв'язуючи спір та визнаючи правомірними вимоги позивача, суди першої та апеляційної інстанцій у порушення вимог ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням встановлених обставин справи про знищення відповідачем належного йому транспортного засобу, не з'ясували, чи був об'єктом оподаткування такий транспортний засіб.

Невстановлення та ненадання правової оцінки обставинам, які мають суттєве значення у справі, виключає можливість для висновку суду касаційної інстанції щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, судове рішення підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2010 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2011 у справі № 2а-9703/08/0470 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.В. Борисенко

Г.К. Голубєва