Справа № 803/364/14
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року Справа № 876/3995/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Кухтея Р.В., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Крижановської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2014 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Ягодинської митниці Міндоходів про скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП) звернулася до адміністративного суду з позовом, у якому просила визнати протиправними та скасувати рішення Ягодинської митниці Міндоходів (далі - Митниця) про коригування митної вартості товарів від 03.09.2013 року № 205000006/2013/000094/1 (далі - Рішення) та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205070000/2013/00134 від 03.09.2013 року (далі - Картка відмови).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2014 року у справі № 803/364/14 позов було задоволено.

У поданій апеляційній скарзі Митниця просила зазначене судове рішення скасувати і ухвалити нове відмову у задоволенні позову ФОП. Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що для здійснення митного контролю та митного оформлення товару «шкіра свиняча заморожена» позивачкою 03.09.2013 року було подано комплект документів, необхідних для здійснення митного оформлення, серед яких і декларація митної вартості форми ДМВ-1. Однак, до митної вартості товару не були включені витрати на навантаження.

Судом першої інстанції не враховано, що згідно п. 5.2. контракту 1/2013/NL від 03.01.2013 року, укладеного ФОП з Vion Sales West BV, на виконання якого здійснювалася поставка товару, дату оплати і дату навантаження сторони погоджують в письмовому вигляді. Таке «погодження в письмовому вигляді» передбачене контрактом №26/2013/PL від 08.05.2013 р. про транспортування товару, укладеного ФОП з ARTI-TRANS ОСОБА_5, де у п. 2.2.2. зазначено, що замовник (ФОП) зобов'язаний забезпечити упаковку і маркування вантажу, перед подачею транспортного засобу підготувати вантаж до навантаження, і забезпечити оперативне навантаження, розвантаження транспортного засобу.

При здійсненні митного оформлення вантажу за митною декларацією №205070000/2013/046863 Митницею було встановлено, що згідно з ціновою інформацією ЄАС Державної митної служби України митна вартість товару «шкіра свинна заморожена» має становити 1,1812 євро/кг.

На виконання п. 2.3 розділу II Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 року № 599, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296, а також п. 2 ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України (далі - МК України), посадовою особою Митниці у графі «Для відміток митного органу» декларації митної вартості №205070000/2013/046863 було зроблено запис про необхідність надання прайс-листа від виробника товару, висновку про вартісні та якісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, банківських платіжних документів про оплату товару.

Того ж дня 03.09.2013 року ФОП зазначила, що надати додаткові документи не має змоги.

Митницею у відповідності до ч. 5 ст. 55 МК України з декларантом були проведені відповідні консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості. Результати цієї процедури та неприйнятність застосування методів визначення митної вартості товарів, що передують резервному, відображені у графі 33 Рішення.

Щодо послідовності застосування методів визначення митної вартості, то у графі 33 оспорюваного Рішення обґрунтовані підстави неможливості застосування інших методів визначення митної вартості.

Приймаючи Рішення, відповідачем була врахована цінова інформація митної декларації № 508050000/3/9579 від 19.08.2013 року.

03.09.2013 року позивачем через представника було подано нову митну декларацію № 205070000/2013/046892, за якою товар був випущений у вільний обіг, за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України.

Такими діями декларант засвідчив правомірність прийнятої органом доходів і зборів Картки відмови.

18.11.2013р. позивачем на адресу Митниці було направлено заяву із додатковими документами. Проте, викладена у заяві позиція ФОП не була належним чином обґрунтована, а додані до неї документи не підтвердили задекларованої митної вартості.

Тому Митниця листом від 25.11.2013 року № 1/1.3-6/3043 повідомила позивача про неможливість застосування методу визначення митної вартості, заявленої декларантом з відповідним обґрунтуванням.

Представник Митниці у ході апеляційного розгляду підтримала доводи, викладені у апеляційній скарзі, та просила задовольнити її у повному обсязі.

Представник ФОП заперечив обґрунтованість вимог апелянта, просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позов ФОП, суд першої інстанції виходив із того, що 03.09.2013 року на підставі контракту від 03.01.2013 року № 1/2013/NL, укладеного між ФОП та компанією «Vion Sales West BV», інвойсу від 29.08.2013 року № 5448118 позивачка ввезла на територію України товар - «шкіра свиняча заморожена» кількістю 19985 кг за ціною 0,80 євро за 1 кг.

Декларантом для митного оформлення товару були подані такі документи:

контракт від 03.01.2013 року № 1/2013/ NL;

інвойс від 29.08.2013 року № 5448118;

вантажно-митну декларацію від 03.09.2013 року № 205070000/2013/046863;

декларацію митної вартості від 03.09.2013 року № 205070000/2013/046863;

міжнародну товарно-транспортну накладну (СМR) від 29.08.2013 року № 422409;

сертифікат про походження товару від 29.08.2013 року № S 5277;

ветеринарне свідоцтво ВРД-00 від 02.09.2013 року № 904405;

сертифікат якості від 29.08.2013 року;

контракт на перевезення товару від 08.05.2013 року № 26/2013/PL;

довідку про транспортні витрати від 02.09.2013 року;

копію декларації країни відправлення № MRN13NL15F76E215662A1 від 29.08.2013року, а також інші документи, перелічені у графі 44 ВМД.

В графах 12, 45 ВМД від 03.09.2013 року № 205070000/2013/046863 декларант вказав митну вартість товару, визначену за ціною контракту, яка становить 179331,36 грн. або 16988,00 євро, тобто 0,80 євро за кілограм, та 1000,00 євро - вартість перевезення товару (включаючи навантаження, розвантаження та страхування).

Митницею у графі «Для відміток митного органу» ДМВ від 03.09.2013 р. № 205070000/2013/046863 було зроблено запис про необхідність подання у порядку ст.ст. 53,54 МК України додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, а саме платіжного доручення на оплату товару, оригіналу прайс-листа фірми виробника, висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Того ж дня Митницею було відмовлено у митному оформленні товару та видано оспорювані Картку відмови та Рішення. Відповідач у Рішенні визначив митну вартість товару, що ввозився за контрактом від 03.01.2013 року № 1/2013/NL, за ціною 1,1812 євро за кілограм.

Суд дійшов висновку, що Рішення та Картка відмови є протиправними та підлягають скасуванню з огляду на те, що згідно з ч. 8 ст.55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Позивачка скористалася правом, передбаченим ч. 8 ст. 55 МК України, та 18.11.2013 року надіслала на адресу Митниці документи щодо задекларованого у ВМД від 03.09.2013 року № 205070000/2013/046863 товару, які вказані у графі «Для відміток митного органу» ВМД, а саме оригінал прайс-листа виробника товару № U 3206 від 26.08.2013 року, платіжне доручення № 1095 від 13.08.2013 року, повідомлення SWIFT № 6761 РА.99067 UBGB від 13.09.2013 року, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03/3043 від 25.01.2013 року, висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 5225 від 15.11.2013 року.

Судом не взято до уваги посилання відповідача на те, що згідно ВМД від 19.08.2013 року № 508050000/3/9579 вартість товару (шкіра свиняча заморожена) становила 1,1812 євро за кг, оскільки з даної ВМД неможливо встановити за яким методом визначено ціну товару у декларації, чи визначена дана ціна у зв'язку з коригуванням органом доходів і зборів вартості товару, та чи оскаржував декларант рішення про визначення митної вартості саме у такому розмірі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем було надано органу доходів і зборів усі необхідні документи, що дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору (контракту), а тому висновки Митниці щодо документального непідтвердження митної вартості товару «шкіра свиняча заморожена» є необґрунтованими.

Суд не погодився із застосуванням відповідачем резервного методу визначення митної вартості, оскільки Рішення Митниця прийняла того ж дня, коли декларант ознайомився із записом про необхідність надання додаткових документів (03.09.2013 року), не надавши позивачу достатнього часу для надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, що свідчить про формальний характер проведеної процедури консультацій.

Даючи оцінку оскаржуваній постанові суду першої інстанції та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із таких міркувань.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України відомості про визначення митної вартості товарів повинні базуватися на об'єктивних документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Приписами ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до ч. 9 ст. 58 МК України, розрахунки згідно методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, що імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджується документально та піддається обчисленню.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості.

Ці документи мають підтверджувати витрати, що додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначені митної вартості та передбачені п.п. 1, 2, 5-7 ч. 10 ст. 58 МК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовуються, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, 03.09.2013 року на підставі контракту від 03.01.2013 року № 1/2013/NL, укладеного між ФОП та компанією «Vion Sales West BV», інвойсу від 29.08.2013 року № 5448118 позивач ввезла на територію України товар - «шкіра свиняча заморожена» кількістю 19985 кг за ціною 0,80 євро за 1 кг.

Для митного оформлення товару позивачкою було надано, зокрема, контракт від 03.01.2013 року № 1/2013/ NL, інвойс від 29.08.2013 року № 5448118, вантажно-митну декларацію від 03.09.2013 року № 205070000/2013/046863, декларацію митної вартості від 03.09.2013 року № 205070000/2013/046863, міжнародну товарно-транспортну накладну (СМR) від 29.08.2013 року № 422409, сертифікат про походження товару від 29.08.2013 року № S 5277, ветеринарне свідоцтво ВРД-00 від 02.09.2013 року № 904405, сертифікат якості від 29.08.2013 року, контракт на перевезення товару від 08.05.2013 року № 26/2013/PL, довідку про транспортні витрати від 02.09.2013 року, копію декларації країни відправлення № MRN13NL15F76E215662A1 від 29.08.2013 року.

У ВМД від 03.09.2013 року № 205070000/2013/046863 позивачка вказала митну вартість товару, визначену за ціною контракту.

Даючи оцінку покликанням апелянта на те, що до митної вартості товару позивачкою не були включені витрати на навантаження, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до п. 5.1 контракту від 03.01.2013 року № 1/2013/ NL поставка товару здійснюється автотранспортом на територію України на умовах FCA Інкотермс-2010, які передбачають обов'язок продавця передати товар, випущений у митному режимі експорту, у вказаному покупцем перевізнику місці.

При цьому відповідно до п. 2.2.2 контракту № 26/2013/PL від 08.05.2013 р. про транспортування товару укладеного між ФОП та ARTI-TRANS ОСОБА_5 позивачка зобов'язувалася забезпечити упаковку та маркування вантажу, і перед подачею транспортного засобу підготувати вантаж до навантаження, забезпечити оперативне навантаження, розвантаження транспортного засобу.

З огляду на викладене апеляційний суд погоджується із позицією представника ФОП про те, що наведене свідчить про безпідставність висновків митного органу про необхідність включення позивачкою до митної вартості товару витрат на його навантаження, оскільки вона не брала на себе таких зобов'язань.

Окрім того, виходячи із приписів ч. 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Позивачка скористалася правом, передбаченим ч. 8 ст. 55 МК України, та 18.11.2013 року надіслала на адресу Митниці документи щодо задекларованого у ВМД від 03.09.2013 року № 205070000/2013/046863 товару, які вказані у графі «Для відміток митного органу», а саме оригінал прайс-листа виробника товару № U 3206 від 26.08.2013 року, платіжне доручення № 1095 від 13.08.2013 року, повідомлення SWIFT № 6761 РА.99067 UBGB від 13.09.2013 року, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03/3043 від 25.01.2013 року, висновок № 5225 від 15.11.2013 року ДП «Укрпромзовнішекспертиза».

При цьому відповідачем не було подано належних доказів у підтвердження наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих позивачкою відомостей щодо митного оформлення товару та неможливості застосування основного методу визначення митної вартості товару.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що надані позивачкою митному органу документи дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту), а тому висновки Митниці щодо документального непідтвердження позивачем митної вартості товару «шкіра свиняча заморожена» є необґрунтованими.

Сама лише наявність у Митниці інформації про те, що ідентичні або подібні товари було оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю, при відсутності інших передбачених законом підстав для витребовування додаткових документів, не може бути підставою для такого витребовування та відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною контракту.

При цьому суд першої інстанції підставно поставив під сумнів обґрунтованість доводів Митниці, викладених у листі від 25.11.2013 року № 1/1.3-6/3074 за результатами розгляду документів, що надійшли від позивача.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2014 року у справі № 803/364/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Р.В.Кухтей

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 20 лютого 2015 року.