Справа № 2а-3402/12/1470
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

---------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 2а-3402/12/1470

Категорія: 9.5 Головуючий в 1 інстанції: Єнтіна А. П.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Романішина В.Л., Єщенка О.В.

розглянув в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фінансової інспекції у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2012 року за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції у Миколаївській області до Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання виконати вимогу,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2012 року Державна фінансова інспекція в Миколаївській області звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині визначення розрахунку плати за землю за договором оренди землі від 26.01.2006р., укладеному між Кривоозерською селищною радою та ОСОБА_1; зобов'язання виконати п.2 вимоги Контрольно-ревізійного відділу в Березнегуватському районі від 29.10.2010р. №05-14/764 в частині проведення претензійно-позовної роботи з орендарем ОСОБА_1 для відшкодування втрат на суму 5313,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час проведення ревізії встановлено, що між Кривоозерською селищною радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі від 26.01.2006р., яким, в порушення ст.21 Закону України «Про оренду землі», при визначенні розміру орендної плати невірно визначено її розмір в 2009 році, що призвело до втрат місцевого бюджету на суму 5313,50 грн. За наслідками контрольного заходу Кривоозерській селищній раді направлено вимогу про усунення порушень від 29.10.2010р. №05-14/764 в частині приведення договору у відповідність до вимог чинного законодавства, однак відповідачем не вчинено жодних дій щодо її виконання, а також не оскаржено вказану вимогу в судовому порядку.

За наслідками розгляду адміністративного позову Миколаївським окружним адміністративним судом 07 листопада 2012 року ухвалено постанову про відмову в задоволенні позову Державної фінансової інспекції у Миколаївській області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державна фінансова інспекція у Миколаївській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняте нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що на підставі п.10 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» контролюючому органу надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених порушень; при цьому, позовні вимоги можуть бути як матеріального, так і нематеріального характеру, зокрема, щодо зобов'язання до вчинення певних дій.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, в жовтні 2010 року, на підставі постанови Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10.09.2010р., Контрольно-ревізійним відділом в Березнегуватському районі проведено позапланову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Кривоозерської селищної ради за період з 01.03.2002р. по 01.10.2010р., за результатами якої складено акт перевірки №05-24/10 від 18.10.2010р.

В акті перевірки зазначено, що суцільною ревізією повноти сплати орендної плати за землю за наявними в селищній раді договорами оренди встановлено, що в порушення ст.21 Закону України «Про оренду землі» при укладанні договорів не виконано умови щодо встановлення річної орендної плати за земельні ділянки в трикратному розмірі земельного податку, що, в свою чергу, потягло недоотримання коштів (в т.ч. по договору оренди землі від 26.01.2006р. укладеного між Кривоозерською селищною радою (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) в сумі 5313,50 грн.).

На підставі вказаного акту ревізії, 29.10.2010р. Контрольно-ревізійним відділом в Березнегуватському районі прийнято вимогу про усунення порушень №05-14/764, в пункті 2 якої вимагалося переукласти угоди на оренду земельних ділянок та провести претензійно-позовну роботу з орендарями для відшкодування втрат бюджету в 2009р. на загальну суму 465,95 тис. грн.

Відмовляючи в задоволенні позову Державної фінансової інспекції в Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання виконати п.2 вимоги Контрольно-ревізійного відділу в Березнегуватському районі від 29.10.2010р. №05-14/764 в частині переукладення договору від 26.01.2006р. і проведення претензійно-позовної роботи з орендарем ОСОБА_1 для відшкодування втрат на суму 5313,50 грн. суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем невірно обраний спосіб захисту своїх прав, невідповідну форму реалізації владних повноважень, а його позовні вимоги не відповідають законодавству та не можуть бути задоволені, оскільки суд не може зобов'язати відповідача переукласти цивільні-правові угоди за минулий час (2006 рік) та на підставі неукладених договорів зобов'язати провести претензійно-позовну роботу. Колегія суддів погоджується з таким висновком Миколаївського окружного адміністративного суду.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.19 Господарського кодексу України однією з сфер державного фінансового контролю за господарською діяльністю суб'єктів господарювання є збереження та витрачання коштів і матеріальних цінностей суб'єктами господарських відносин - за станом і достовірністю бухгалтерського обліку та звітності.

Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що органи державної влади і посадові особи, уповноважені здійснювати державний контроль і державний нагляд за господарською діяльністю, їх статус та загальні умови і порядок здійснення контролю і нагляду визначаються законами.

Згідно ч.2, ч.5 ст.2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування. Інспектування здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи.

Статтею 10 Закону передбачено повноваження Головного контрольно-ревізійного управління України, контрольно-ревізійних управлінь в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійних підрозділів (відділів, груп) у районах, містах і районах у містах, зокрема:

- перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо) (п.1);

- пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів (п.7);

- ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (п.7);

- у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, одержані підконтрольними установами за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства (п.8);

- звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п.10).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом перевірки КРВ було питання відповідності орендної плати вимогам Закону України «Про оренду землі».

Пунктом 2 вимоги про усунення порушень №05-14/764 є вимога переукласти угоди на оренду земельних ділянок, провести претензійно-позовну роботу з орендарями для відшкодування втрат бюджету в 2009р. на загальну суму 465,95 тис. грн.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.3 ст.653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановленого договором чи не обумовлено характером його зміни.

Договором оренди з ОСОБА_1 не передбачено настання зміни зобов'язань раніше досягнення домовленості сторін про це, тому колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції стосовно того, що адміністративний суд не має повноважень зобов'язати відповідача виконати п.2 вимоги щодо переукладення договорів оренди земельної ділянки, оскільки відповідно до вищезазначеного укладення договору є результатом вільного волевиявлення сторін.

Крім того, згідно до ст.10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» такі повноваження також відсутні у позивача. У випадку встановлення порушень у використанні бюджетних коштів позивачу надано право звертатися до суду з позовами про стягнення у дохід держави коштів, одержаних або недоотриманих підконтрольними установами за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства.

Повноваження КРУ звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів може стосуватися лише законних вимог КРУ, викладених в акті перевірки. Однак, як зазначалося вище, вимога позивача щодо зобов'язання селищну раду переукласти договори землі є протиправною та такою, що виходить за межі компетенції позивача, визначеної Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні».

Проведення претензійно-позовної роботи з метою стягнення недоотриманої орендної плати з ОСОБА_1 за 2009 рік, враховуючи відсутність для цього підстав внаслідок неможливості переукладання зазначених цивільно-правових угод, втрачає сенс. Більше того, зобов'язавши сторону у справі провести претензійно-позовну роботу суд, тим самим, зобов'язав би звернутися з позовом до суду, однак звернення до суду з позовом є процесуальним правом у адміністративному, господарському та цивільному судочинстві, яке ґрунтується на принципі диспозитивності, що унеможливлює примушення сторони по угоді до цього.

Зобов'язуючи державний орган провести претензійну-позовну роботу з певним суб'єктом господарюванням суд тим самим вийшов би за межі своїх повноважень, оскільки вирішення питань про необхідність чи відсутність підстав для її проведення покладається на розсуд саме такого державного органу.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що невиконання відповідачем п.2 вимоги КРУ викликано об'єктивними причинами, які унеможливлюють для останнього його виконання в будь-який час.

При розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана відповідна правова оцінка. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

В силу ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2012 року за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції у Миколаївській області до Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання виконати вимогу - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач: Димерлій О.О.

Судді: Романішин В.Л.

Єщенко О.В.