Справа № 2а-1670/5919/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Київ К/9991/19248/12

№ К/9991/19248/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцев М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2011

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2012

у справі № 2а-1670/5919/11 Полтавського окружного адміністративного суду

за позовом Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький міськмолокозавод»

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області (ОДПІ)

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2012, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 24.06.2011 № /2096.

У касаційній скарзі Кременчуцька ОДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити її без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для збільшення у податковому обліку позивача грошового зобов'язання із податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 06.06.2011 № 3688/23-209/0446782. Згідно з цими висновками позивач порушив норми ст. 198 Податкового кодексу України (ПК), частин 1, 5 ст. 203, пунктів 1, 2 ст. 215, ст. 228 Цивільного кодексу України (ЦК), а саме: завищив суму податкового кредиту у податковому обліку за лютий 2011 року на 120305,00 грн. за податковими накладними, виписаними ТОВ «Укренергохолдінг» за наслідками нікчемного правочину з поставки природного газу, що призвело до заниження позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість за лютий 2011 року на цю суму. За висновком податкового органу правочин, укладений між позивачем та ТОВ «Укренергохолдінг», є нікчемним з огляду на відсутність у вказаного постачальника основних фондів (складських приміщень, виробничих активів, транспортних засобів), технічного персоналу, необхідних для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах.

На підставі акту перевірки ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.06.2011 № /2096, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання із податку на додану вартість на 120305,00 грн. за основним платежем та на 1,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

У судовому процесі встановлено, що позивач сформував податковий кредит у податковому обліку за лютий 2011 року у сумі 120305,00 грн. за податковими накладними, виписаними ТОВ «Укренергохолдінг» за наслідками господарських операцій з поставки природного газу згідно з договором від 04.09.2009 № Г-09/03/04-024 та додатковими угодами до цього договору.

Згідно з підпунктом «а» пункту 198.1 ст. 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі, в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 цієї статті (у редакції до внесення змін Законом України від 4 липня 2013 року № 408-VII) встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (підпункт 198.6 цієї статті).

На підставі приєднаних до справи доказів, а саме: копії договору постачання природного газу від 04.03.2009 № Г-09/03/04-024 (разом із додатковими угодами) (а.с. 64-76), акту приймання-передачі природного газу, податкових накладних (а.с. 77-80), виписки з банківського рахунку позивача (а.с. 61-63), та з врахуванням встановлених фактів виробничої необхідності позивача у природному газі, єдиним постачальником якого був ТОВ «Укренергохолдінг», суди попередніх інстанцій встановили факт поставки позивачу природного газу від ТОВ «Укренергохолдінг». Відповідно до цих обставин суди попередніх інстанції дійшли юридично правильного висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту за наслідками господарської операції із цим постачальником. Оцінка доказів у справі судом зроблена з дотриманням норм статті 86 КАС України.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність цих висновків, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев