Справа № 802/1626/14-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1626/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Томчук А.В.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

12 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Александрової К.В.,

представника позивача - Скопчак Я.В., представник на підставі довіреності

представників відповідача - Бабій Р.В., Кіт С.М., представники на підставі довіреностей

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 02 липня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глоінвест" до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Глоінвест» звернулось до суду з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 02.07.2014 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції № від 06.02.2014 року та № від 17.04.2014 року, в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позову. Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу відповідач зазначив, що відображені в рядку «собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» витрати на опалення освітлення та інші послуги на утримання приміщень не можуть в повному обсязі стосуватися отриманого за даний період доходу від операційної діяльності, так як даний дохід отримано від часткової участі об'єкту витрат у господарській діяльності підприємства. Крім того, податковим органом донараховано податкові зобов'язання з податку на додану вартість виходячи з бази оподаткування, за послугами по яким підприємством не доведено їх зв'язок з веденням господарської операції та під час придбання яких суми податку на додану вартість були включені до складу податкового кредиту.

Представники відповідача підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін,перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, посадовими особами податкового органу проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ "Глоінвест" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 років, на підставі якої складено акт №43/2201/33811024 від 16.01.2014 року.

За результатами вказаної перевірки податковим органом встановлено порушення ТОВ "Глоінвест":

1. п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п. 44.1 ст. 44 п.138.2, п.п.138.10.5. п.138.10 ст.138, п.п.139.1.5, п.п. 139.1.9 п.139.1 ст.139, п.141.1. ст. 141, п.144.1 ст. 144, п.146.5. ст. 146 Податкового Кодексу України в результаті чого підприємством:

- занижено податок на прибуток за період 01.04.2011 року по 31.12.2012 року в сумі суму 258 898,00 грн., у тому числі за 4 кв. 2012 року - 258 898,00 грн.;

- завищено визначення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року на суму 4 478 189,00 грн., у тому числі:

- 3 кв. 2011 року в сумі - 87716,00 грн.;

- 1 кв. 2012 року в сумі - 210342,00 грн.;

- 2 кв. 2012 року в сумі - 257752,00 грн.;

- 3 кв. 2012 року в сумі - 1556782,00 грн.;

- 4 кв. 2012 року в сумі - 2453313,00 грн.

2. п.198.3. ст. 198.3, п.198.5.ст. 198 Податкового Кодексу України в результаті чого підприємством завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (ряд. 24 Декларації) за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року на суму 221317,00 грн., у тому числі: - за грудень 2012 року - 221317,00 грн. ПДВ на суму 41768,00 грн.;

3. п.п.170.7.3 п.170.7 ст.170 Податкового кодексу України в результаті чого підприємством занижено податок на доходи фізичних осіб в сумі 1500,00 грн. за вересень 2011 року.

25.01.2014 року не погоджуючись з висновками податкового органу, які зазначені в акті перевірки, товариством подано заперечення на вище зазначений акт перевірки.

03.02.2014 року у відповідь на вказані заперечення Вінницькою ОДПІ листом №2462/10/2201 відмовлено у задоволенні заперечень на акт перевірки.

06.02.2014 року на підставі висновків акта перевірки Вінницькою ОДПІ прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

1. № (форма "Р"), яким збільшено суму грошового зобов'язання TOB "Глоінвест" з податку на прибуток приватних підприємств на 323623,00 грн., з яких 258898,00 грн. основний платіж та 64725,00 грн. штрафні (фінансові) санкції;

2. № (форма "П"), яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток на 4478189,00 грн.;

3. № (форма "В4"), яким зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість на 221317,00 грн.;

4. № (форма "Р"), яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку на суму 1875,00 грн., з яких 1500,00 грн. основний платіж та 375,00 грн. штрафні (фінансові) санкції.

З висновками податкового органу, які зазначені в акті перевірки та прийнятими на підставі них податкових повідомлень-рішень товариство не погодилось та звернулось зі скаргою до Головного управління Міндоходів у Вінницькій області.

26.02.2014 року ГУ Міндоходів у Вінницькій області своїм рішенням №3588/10/02-32-10-02-11 продовжило строк розгляду первинної скарги до 17 квітня 2014 року. Окрім того, відповідно до підпунктів 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України ГУ Міндоходів у Вінницькій області зобов'язало Вінницьку ОДПІ провести документальну позапланову перевірку TOB "Глоінвест" з питань, що стали предметом оскарження.

В подальшому, головним державним ревізором-інспектором проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ "Глоінвест" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та ПДВ, що стали предметом оскарження за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, про що складено акт від 24.03.2014 року №738/2201/33811024.

За результатами даної перевірки податковим органом встановлено порушення товариством:

1. п.п 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п.44.1 ст. 44, п.138.4 п. 138.8 ст. 138 ПК України в результаті чого занижено податок на прибуток по декларації за 1 квартал 2012 року в сумі 10971,00 грн.; завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування на прибуток за період 01.04.2011 року по 31.12.2012 року на суму 2129924,00 грн. по декларації за 2012 рік, у тому числі: 1 кв. 2012 року в сумі - 882540,00 грн., 1 півріччя 2012 року в сумі - 257752,00 грн.; 3 кв. 2012 року в сумі - 1114976,00 грн.; 2012 рік в сумі 2129924,00 грн.;

2. п. 198.3 ст. 198.3 п. 198.5 ст. 198 ПК України в результаті чого завищено залишок від'ємне значення, який після бюджетного відшкодування включаються до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (ряд. 24 Декларації) за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року на суму 221317,00 грн., у тому числі за грудень 2012 року - 221317,00 грн.

Враховуючи висновки зазначеного акту ГУ Міндоходів у Вінницькій області прийняло рішення "Про результати розгляду первинної скарги" від 08.04.2014 року №5717/10/02-32-10-02-11.

Відповідно до прийнятого рішення ГУ Міндоходів у Вінницькій області:

- залишено без змін податкове повідомлення-рішення форми "В4" Вінницької ОДПІ від 06.02.2014 року № в сумі завищення від'ємного значення податку на додану вартість в розмірі 221317,00 грн.;

- скасовано податкове повідомлення-рішення (форма "П") Вінницької ОДПІ від 06.02.2014 року № в частині завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток у розмірі 2348265,00 грн., а в іншій частині податкове повідомлення-рішення від 06.02.2014 року № залишено без змін;

- скасовано податкове повідомлення-рішення (форма "Р") Вінницької ОДПІ від 06.02.2014 року № у розмірі 323623,00 грн., в т.ч. основний платіж 258898,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 64725,00 грн.

У зв'язку з чим, за результатами прийнятого рішення та на підставі акту перевірки №5717/10/02-32-10-02-11 від 08.04.2014 року податковим повідомленням-рішенням форми "П" від 17.04.2014 року № зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток у розмірі 2129924,00 грн.

З прийнятим рішенням ГУ Міндоходів у Вінницькій області товариство частково не погодилось, а саме в частині залишення без змін податкового повідомлення-рішення (форми "П") Вінницької від 06.02.2014 року № в частині завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток у розмірі 2129924,00 грн. та залишення без змін податкового повідомлення-рішення форми "В4" Вінницької ОДПІ від 06.02.2014 року № в сумі завищення від'ємного значення податку на додану вартість в розмірі 221317,00 грн. В зв'язку із чим товариство звернулось зі скаргою до Міністерства доходів і зборів України.

Своїм рішенням Міністерство доходів і зборів України "Про результати розгляду скарги" №7774/6/99-99-1001-15 від 30.04.2014 року залишило без змін податкові повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ від 06.02.2014 року № та № з урахуванням рішення, прийнятого за розглядом первинної скарги (податкове повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ від 17.04.2014 року №), а скаргу без задоволення.

Позивач оскаржив зазначені податкові повідомлення-рішення до адміністративного суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати понесені на оплату послуг по газопостачанню, електропостачанню, послуги по прибиранню приміщень, та інші комунальні витрати власного нерухомого об'єкту є пов'язаними із здійсненням господарської діяльності, виконанням вимог чинного законодавства України та підтриманням приміщення торгівельного комплексу в належному стані, а тому податковим органом не правомірно прийнято податкові повідомлення-рішення № від 06.02.2014 року та № від 17.04.2014 року.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги щодо скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.02.2014 року суд зазначив, що воно скасоване рішенням ГУ Міндоходів у Вінницькій області №5717/10/02-32-10-02-11 від 08.04.2014 року в частині завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток у розмірі 2348265,00 грн., а в іншій частині залишене без змін. Проте, судом першої інстанції встановлено, що фактично приймаючи нове податкове повідомлення-рішення № від 17.04.2014 року сума залишку від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток, яка залишена без змін в податковому повідомленні-рішенні № включена у рішення від 17.04.2014 року. Таким чином, фактично відсутній спір щодо скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.02.2014 року, оскільки останнє є скасованим податковим органом. Крім того, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги щодо скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.02.2014 року не оскаржуються до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду наступні обставини.

Так, податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 06.02.2014 року, яким за порушення п. 198.3, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 221317 грн. та податкове повідомлення-рішення № від 17.04.2014 року, яким за порушення п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст.44, п. 138.2, пп. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138, пп. 139.1.5, пп. 139.1.9 ст. 139, п. 141.1 ст. 141, п. 144.1 ст. 144, п. 146.5 ст. 146 Податкового кодексу України, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2129924 грн.

В акті перевірки перевіряючими зроблено висновок, що TOB "Глоінвест" відносило до складу витрат в рядок 05.1 Декларації "Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів робіт, послуг)" послуги по газопостачанню, електропостачанню, послуги по прибиранню приміщень, інші комунальні витрати, які були здійсненні по відношенню до загальної площі торговельного комплексу (при тому що починаючи з 2 кварталу 2012 року він частково здавався в оренду з метою отримання доходу). В періоді з 01.04.2012 року по 31.12.2012 торгівельний комплекс, який надавався TOB "Глоінвест" в оренду було використано не на повну потужність, тобто торгові площі здавалися в оренду не в повному обсязі. Згідно з частково наданих для перевірки договорів оренди укладених TOB "Глоінвест" із замовниками послуг встановлено, що не всі договори оренди передбачають компенсацію витрат на опалення освітлення та інші послуги на утримання приміщень в торгівельному комплексі, що призводить до збитковості підприємства. При частковій здачі в оренду торгових площ підприємство зобов'язано здійснювати розрахунок частини вищезазначених витрат, яка припадає на фактичний обсяг надання послуг оренди. У зв'язку з тим, що товариством не доведено зв'язок віднесених до складу собівартості реалізованих послуг оренди в Декларацію про прибуток підприємства, витрат на опалення освітлення та інші послуги на утримання виробничих приміщень в торгівельному комплексі, тому дані витрати не є витратами пов'язаними з веденням господарської діяльності підприємства в розмірі 2129924,00 грн.

Згідно з пп. 14.1.228 п. 14.1 ст. 14 ПКУ собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу III цього Кодексу - витрати, що прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу.

В силу п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно пп. 138.8.5 п. 138.5 ст. 138 ПКУ до складу загальновиробничих витрат включаються: д) витрати на опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення та інші послуги з утримання виробничих приміщень.

Відповідно до п. 138.8 ст. 138 ПКУ собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме:

- вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

- інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

В свою чергу п. 138.10 ст. 138 ПК України визначено, що до складу інших витрат серед інших включаються: адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством (пп.138.10.2 п.138 ст.138 ПК України), фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями та фінансовою орендою) та інші витрати підприємства в межах норм, встановлених цим Кодексом, пов'язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку) (пп.138.10.5 п.138 ст.138 ПК України). арантійними угодами, пов'язаними із запозиченнями.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Одним із видів діяльності ТОВ "Глоінвест" за КВЕД є: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (том 1 а.с.156-158).

Відтак, ТОВ "Глоінвест" володіє нежитловим двохповерховим приміщенням - Торговий комплекс "Європа", що розташоване за адресою: Україна, м. Хмельницький, проїзд Геологів, 7/1, загальною площею 27151,80 кв.м.

10.05.2012 року між ТОВ "Глоінвест" (орендодавець) та ПП "Таврія плюс" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна. Згідно з вказаним договором, орендодавець передає орендарю об'єкт оренди в тимчасове платне володіння та користування строком на 120 календарних місяців. Об'єктом оренди є нежитлове приміщення, загальною площею 3214,26 кв.м., розташованого на першому поверсі ТК "Європа" для розміщення адміністративного приміщення. Передача об'єкта в оренду оформлюється актом приймання-передачі. Також, відповідно до умов договору орендар зобов'язується своєчасно сплачувати орендну плату, експлуатаційні витрати та комунальні платежі в порядку, передбаченому даним договором.

ТОВ "Глоінвест", як орендодавець своє приміщення, яке належить йому на правах приватної власності в оренду і іншим контрагентам, на підтвердження чого було надано перелік орендарів за період за 2012 рік.

За умовами договорів оренди укладеними з контрагентами, які складались за типовою формою, орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове оплачуване користування частину нежитлового приміщення. Орендар сплачує щомісячно оплату експлуатаційного платежу в розмірі 500,00 грн., у тому числі ПДВ за торгівельне приміщення на поточний рахунок орендодавця авансом до 15 числа поточного місяця за наступний місяць. Виконання умов даних договір підтверджується "Правилами та положенням Торгового Комплексу" та актами прийому-передачі об'єкту оренди.

Так, як правильно зазначено судом першої інстанції, що норми Податкового, Цивільного та Господарського кодексів України надають суб'єктам підприємницької діяльності гарантії і свободи при здійсненні на власний ризик господарської діяльності, в тому числі і можливість самостійно визначати вартість продукції та послуг та містять заборону державним органам втручатись в підприємницьку діяльність, крім випадків, передбачених законодавчими актами.

Отже, згідно з Цивільним кодексом України, розмір орендної плати визначається за домовленістю сторін і як правило складається з споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення, наприклад витрат, понесених орендодавцем на утримання об'єкта оренди.

Водночас в договорі також можуть бути визначені окремі умови щодо орендної плати, за яких розмір орендної плати встановлюватиметься без витрат понесених на утримання та окремо, визначатиметься розмір витрат, понесених орендодавцем.

Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248 передбачено, що собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загально виробничі та постійні розподілені загально виробничі витрати.

Пунктом 15.6 вказаного Положення передбачено, що до складу загальновиробничих витрат включаються, зокрема витрати на опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення та інше утримання виробничих приміщень.

А тому аналізуючи вказані норми суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що витрати понесені на оплату послуг по газопостачанню, електропостачанню, послуг по прибиранню приміщень, та інші комунальні витрати власного нерухомого об'єкту були включені до складу собівартості наданої послуги з передачі в оренду та були прямо пов'язаними із здійсненням господарської діяльності.

Також судом першої інстанції з'ясовано, що підприємством включено до собівартості реалізованих послуг змінні загальновиробничі витрати - постачання електроенергії, прибирання приміщення, які віднесенні до собівартості послуг пропорційно обсягу зданої площі, та постійні загальновиробничі витрати - опалення, послуги охорони та послуги з технічного обслуговування систем, змонтованих в торгівельному комплексі, які відносяться до собівартості у періоді їх виникнення ( п.16 П(С)БО 16 "Витрати").

Так, в комплексі «Європа» функціонує біля 50 кілометрів трубопроводів різних діаметрів та їх призначення. Для ефективної експлуатації та обслуговування систем комплексу законодавчими актами передбачається, що данні роботи повинні виконувати спеціалізовані організації.

Робочим проектом котельної торгівельного центру, виготовленого ПП "Акватерм-Поділля", ліцензія регіонального розвитку та будівництва України АВ № 409408, Том 1, книга 1, аркуш 45, згідно Державних Будівельних Норм та Правил України передбачається обслуговування газової котельні фахівцями спеціалізованих організацій, які мають необхідні Дозволи і ліцензії та персонал, що пройшов відповідне навчання та атестацію. В їх випадку дану котельну обслуговує ПП "Клімат-сервіс СВС".

Згідно Державних Будівельних Норм та Правил України (ДБН В.2.5-20-2001), зобов'язано експлуатацію та обслуговування газових мереж проводити спеціалізованою ліцензійною організацією (Хмельницькоблгаз).

Обслуговування систем водопостачання та каналізації, відповідно до СНиП 2.04.02-84, СНиП 2.04.03-84, обов'язково проводити ліцензійними організаціями, які мають Дозвіл Держгірпромнагляду.

Обслуговування систем електропостачання згідно з: ДБН В. 5-23-2003, ПУЕ -2009, ДНАОП 0.00-1.32-01., а обслуговування ескалаторів згідно Правила влаштування та безпечної експлуатації ескалаторів (ДНАОП 0.00-1.06-77).

Також, відповідно до статті 5 Закону України "Про пожежну безпеку", власники підприємств, установ та організацій або уповноважені ними органи (далі-власники), а також орендарі зобов'язані забезпечувати додержання протипожежних вимог стандартів, норм, правил, а також виконання вимог приписів і постанов органів державного пожежного нагляду.

Відповідно до Закону України та вимог Держгірпромнагляду та Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій підприємство уклало договір зі спеціалізованою організацією для надання послуг з обслуговування автоматичної пожежної сигналізації, системи оповіщення про пожежу, автоматичної установки водяного пожежогасіння з внутрішнім протипожежним водопроводом, автоматичної системи протипожежного захисту, зовнішнього протипожежного водопроводу, вогнезахисту протипожежної конструкції, блискавко захисту.

Окрім того, в приміщенні торгівельного комплексу створена система опалення, яка забезпечує нормативні показники температури повітря та є єдиною неподільною системою, яка забезпечує теплом комплекс в цілому.

У зв'язку з необхідністю у залученні спеціальних організацій позивачем укладено ряд договорів про надання ТОВ "Глоінвест" (замовник) відповідних послуг, які потребують виконання спеціально обізнаними фахівцями (том. 1 а.с. 216-250, т. 2 а.с. 1-23)

Виконання вище вказаних договорів підтверджується актами прийому-передачі об'єкту оренди від 09.06.2012 року (том 1 а.с.215), актом приймання виконаних підрядних робіт за 2012-2013 роки (том 1 а.с.223), розрахунками вартості робіт (том 1 а.с.222, 227), калькуляцією витрат на обслуговування (том 2 а.с.12, 13, 23), а також довідкою про наданні послуги по обслуговуванню та охороні (том 1 а.с.208-209).

А тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що витрати понесені на оплату послуг по газопостачанню, електропостачанню, послуги по прибиранню приміщень, та інші комунальні витрати власного нерухомого об'єкту є пов'язаними із здійсненням господарської діяльності, виконанням вимог чинного законодавства України та підтриманням приміщення торгівельного комплексу в належному стані, у зв'язку з чим податковим органом не правомірно прийнято рішення про завищення податку на прибуток та заниження від'ємного значення об'єкту оподаткування податку на прибуток.

Крім того, в акті перевірки зазначається, що TOB "Глоінвест" занижено податкові зобов'язання у рядку 1Б Декларацій "Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20 відсотків, крім імпорту товарів" на суму 221317,00 грн. Зокрема встановлено, що включення до складу витрат в декларацію про прибуток підприємства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2012 року (п.3.1.2 даного акта) комунальних послуг по опаленню освітленню не пов'язаних з веденням господарської діяльності підприємства. В ході перевірки встановлено, що частина послуг отримана від платників податку на додану вартість, відповідно при придбанні таких послуг сума податку на додану вартість була віднесена до складу податкового кредиту у відповідних податкових періодах.

У зв'язку з чим, позивачу донараховано податкові зобов'язання з ПДВ виходячи з бази оподаткування, за послугами по яких підприємством не доведено їх зв'язок з веденням господарської діяльності та під час придбання яких суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту в декларації по ПДВ у розмірі 221317,00 грн., у т.ч. за травень 2012 року - 7595,00 грн., за червень 2012 року - 22942,00 грн., за липень 2011 року - 37278,00 грн., за серпень 2012 - 27553,00 грн., за вересень 2012 року - 22055,00 грн., за жовтень 2012 року - 22820,00 грн., за листопад 2012 року - 38854,00 грн., за грудень 2012 року - 42220,00 грн.

Однак доводи відповідача про те, що позивачем не правомірно включено в декларацію про прибуток підприємства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2012 року витрати на комунальні послуги по опаленню, освітленню, так як вони не пов'язані із зведенням господарської операції є безпідставними та необґрунтованим з підстав встановлених вище.

Відтак, позивачем доведено правомірність дій товариства по включенню до складу витрат понесених на оплату послуг по газопостачанню, електропостачанню, послуги по прибиранню приміщень, та інших комунальних витрат власного нерухомого об'єкту.

Крім того судом апеляційної інстанції неодноразово пропонувалось відповідачу надати розрахунок донарахування позивачу грошового зобов'язання по кожному періоду та розрахунок безпідставно віднесених витрат, які припадають на фактичний обсяг наданих послуг оренди, однак податковим органом не було надано належних відповідних доказів того, що позивачем було порушено вимоги чинного законодавства під формування валових витрат та доказів на підставі яких відповідачем було сформовано грошові зобов'язання.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правомірно скасовано податкові повідомлення-рішення № від 06.02.2014 року та № від 17.04.2014 року, якими позивачу зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість та податку на прибуток, оскільки правомірність прийняття оскаржуваних рішень не підтверджена під час апеляційного перегляду судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 02 липня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 19 лютого 2015 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.