Справа № 825/3923/14
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3923/14 Головуючий у 1-й інстанції: Смірнова О.Є. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубської О.А.
суддів Парінова А.Б., Беспалова О.О.
при секретарі судового засіданняНечай Ю.О.

за участю:
представника позивачаПадалки С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод" до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, в якому просив суд визнати противоправною та скасувати вимогу Ніжинської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2014 № Ю-979 в розмір 387879,12 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року позов задоволено частково - визнано противоправною та скасовано вимогу Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2014 № Ю-979 в сумі 206401,88 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати в частині задоволених вимог та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог постанова суду першої інстанції не оскаржена.

Відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судове засідання з'явився представник позивача, проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача до суду не з'явився, хоча він був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ "Ніжинський механічний завод" (код ЄДРПОУ - 14312565) зареєстровано в якості юридичної особи 02.08.1994, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 13.01.2015.

05.11.2014 Ніжинською ОДПІ винесено ПАТ "Ніжинський механічний завод" вимогу № Ю-979 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 387879,12 грн.

За результатами оскарження даної вимоги в адміністративному порядку, її залишено без змін рішенням від 28.11.2014 № 287/10/25-01-10-05-15 Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області.

Позивач, вважаючи що вказану вимогу винесено незаконно, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що вимога Ніжинської ОДПІ до позивача про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2014 № Ю-979 в сумі 206401,88 грн. є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки термін виконання зобов'язань по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на вказану суму у ПАТ "Ніжинський механічний завод" настав до порушення провадження у справі про банкрутство позивача (ухвала Господарського суду Чернігівської області від 22.08.2014 у справі № 927/1282/14), в той же час, оскаржувана вимога Ніжинської ОДПІ про сплату боргу в частині нарахування позивачеві недоїмки в розмірі 156986,72 грн., штрафу в розмірі 11962,35 грн. та пені в розмірі 12528,17 грн. є правомірною, зважаючи на наявність судового рішення, яке набрало законної сили і яким встановлено ці обставини.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Основного Закону України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 8 статті 9 цього Закону платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому, в силу вимог частини 12 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За визначенням пункту 6 частини 1 статті 1 названого Закону недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Право органів доходів і зборів стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску закріплено пунктом 7 частини 1 статті 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Підстави надсилання органами доходів і зборів вимоги про сплату недоїмки визначені пунктом 6.3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 455, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 за № 1622/24154, до яких віднесено такі випадки: якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Відповідно до пункту 6.4 Інструкції № 455 вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Згідно з абзацом 6 пункту 6.4 Інструкції вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі або відокремленому підрозділу, якщо її передано службовій особі такого платника під підпис або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 6.9 Інструкції № 455 якщо протягом наступного базового звітного періоду платник наростив суми боргу, то після проходження відповідної процедури узгодження та оскарження вимога подається до органу державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби України тільки на суму зростання боргу.

Якщо протягом наступних базових звітних періодів платник повністю погасив суми боргу, зазначені у вимозі, що подана до органу державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби України, то орган доходів і зборів подає до відповідного підрозділу повідомлення про сплату боргу за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.08.2014 у справі № 927/1282/14 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ "Ніжинський механічний завод", якою введено процедуру розпорядження майном та мораторій на задоволення вимог кредиторів і зупинено виконання боржником грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), строк виконання яких настав до введення мораторію.

Ніжинською ОДПІ до Господарського суду Чернігівської області 12.09.2014 надіслана заява про визнання кредиторських вимог в сумі 445352,95 грн., в тому числі: 82303,60 грн. - пеня за порушення термінів розрахунку в сфері ЗЕД (підставою виникнення яких стало податкове повідомлення рішення від 11.12.2013 № яке оскаржено платником в судовому порядку та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2014 по справі № 825/588/14 залишено без змін постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.03.2014, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Таким чином, сума є узгодженою відповідно до п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України; 76866,13 грн. - орендна плата (підстава виникнення - податкова декларація з плати за землю від 31.01.2014 № 900366469); 35,47 грн. - земельний податок з юридичних осіб (підстави виникнення податкова декларація з плати за землю від 31.01.2014 № ); 160,21 грн. - збір за використання води (підстави виникнення декларація від 07.07.2014 № ); 285987,54 грн. - єдиний внесок (підстави виникнення - розрахунки єдиного внеску від 20.05.2014 № , від 19.06.2014 № , від 18.07.2014 № , від 20.08.2014 № ).

Отже, станом на 09.09.2014 (дату заявлення вимог) сума боргу по єдиному внеску за період з 20.05.2014 по 20.08.2014 становила 285987,54 грн., зокрема:

16561,93 грн. - залишок суми єдиного внеску визначеного платником у звіті від 20.05.2014 № про суми нарахованого єдиного внеску за квітень 2014 року (повна сума визначеного до сплати єдиного внеску становить 81460,48 грн.);

88433,53 грн. - сума єдиного внеску визначеного платником у звіті від 19.06.2014 № про суми нарахованого єдиного внеску за травень 2014 року;

90097,92 грн. - сума єдиного внеску визначеного платником у звіті від 18.07.2014 № про суми нарахованого єдиного внеску за червень 2014 року;

90894,16 грн. - сума єдиного внеску визначеного платником у звіті від 20.08.2014 № про суми нарахованого єдиного внеску за липень 2014 року.

Позивачем в період з 01.09.2014 по 31.10.2014 сплачено єдиного внеску в сумі 79585,66 грн., тобто залишок боргу по єдиному внеску, який був заявлений у заяві про визнання кредиторських вимог становить 206401,88 грн. (285987,54 грн. - 79585,66 грн.).

Згідно з положеннями частин 1-3 статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

За змістом абзаців 1 та 4 частини 5 статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється зокрема на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування.

Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Відповідно до частини 6 статті 19 названого Закону під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п'ятою цієї статті не поширюється дія мораторію.

Виходячи з аналізу наведених норм, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на зобов'язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, проте звернення стягнення на грошові зобов'язання, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство підприємства, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Судом встановлено, що термін виконання зобов'язань по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 206401,88 грн. у ПАТ "Ніжинський механічний завод" настав до порушення провадження у справі про банкрутство позивача (ухвала Господарського суду Чернігівської області від 22.08.2014 у справі № 927/1282/14).

У зв'язку із цим, правильним є висновок суду попередньої інстанції, що в частині суми 206401,88 грн. вимога Ніжинської ОДПІ до позивача про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2014 № Ю-979 є протиправною та підлягає скасуванню.

В той же час, судова колегія погоджується і з висновком суду про правомірність спірної вимоги в частині нарахування ПАТ "Ніжинський механічний завод" недоїмки в розмірі 156986,72 грн., штрафу в розмірі 11962,35 грн. та пені в розмірі 12528,17 грн.

Судом встановлено, що вимога Ніжинської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2014 № Ю-979 формувалася станом на 31.10.2014, то за період з 01.09.2014 по 31.10.2014 платником було подано до Ніжинської ОДПІ два звіти про суми нарахованого єдиного внеску за серпень 2014 року - сума до сплати 75607,66 грн. звіт від 19.09.2014 № та за вересень 2014 року - сума до сплати 81379,06 грн. звіт від 17.10.2014 № .

Сума єдиного внеску за серпень 2014 року та за вересень 2014 року позивачем не сплачена.

Оскільки, термін виконання зобов'язань по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 156986,72 грн. у ПАТ "Ніжинський механічний завод" настав після порушення провадження у справі про банкрутство позивача ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.08.2014 у справі № 927/1282/14, то дана сума боргу (недоїмки) підлягає стягненню в загальному порядку.

Рішенням Ніжинської ОДПІ від 24.07.2014 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску позивачу нараховано штраф в сумі 11962,35 грн. та пеню в сумі 12528,17 грн.

Судом вірно встановлено, що вказане рішення було оскаржено позивачем до суду, проте постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.08.2014 № 825/2672/14, яке набрало законної сили, у задоволенні позову відмовлено повністю, при цьому судом встановлено, що оскаржуване рішення винесено контролюючим органом правомірно, з дотриманням норм законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога Ніжинської ОДПІ до позивача про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2014 № Ю-979 в частині нарахування ПАТ "Ніжинський механічний завод" недоїмки в розмірі 156986,72 грн., штрафу в розмірі 11962,35 грн. та пені в розмірі 12528,17 грн. є правомірною.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів прийшла до висновку про законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, її відповідність вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, в той же час доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, відтак, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод" до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування вимоги - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддіА.Б Парінов

О.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 23 лютого 2015 року.

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.