Справа № 810/3153/14
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/3153/14

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 вересня 2014 року Справа № 810/3153/14

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого – судді Харченко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз"

до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Таращанського відділення Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 27.02.2014 № 0000100.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами камеральної перевірки, у ході якої органом доходів і зборів встановлено порушення платником податків строків сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств за березень – жовтень 2013 року, позивача притягнуто до фінансової відповідальності у вигляді застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1423,73 грн. На думку позивача, оскаржуване податкове повідомлення – рішення про нарахування штрафних (фінансових) санкцій прийнято відповідачем з порушенням норм матеріального права та не відповідає вимогам закону, висновки контролюючого органу відносно факту вчинення позивачем податкового правопорушення є помилковими, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що посадові особи Таращанського відділення Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем правомірно, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У судове засідання, призначене на 26.09.2014, з'явився представник позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про вручення йому судової повістки (а.с. 113). Матеріали справи містять клопотання представника відповідача про розгляд справи за його відсутності (а.с. 116).

Частиною четвертою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Беручи до уваги ту обставину, що про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з'явився та надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У лютому 2014 року посадовою особою Таращанського відділення Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75, статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати Таращанською філією по експлуатації газового господарства ПАТ "Київоблгаз" авансових внесків з податку на прибуток підприємств за період з 01.03.2013 по 30.11.2013, за результатами якої складено акт від 24.02.2014 № 26/1500/25298354 (далі – акт перевірки).

На підставі акта перевірки позивачем, зокрема, винесено податкове повідомлення-рішення від 27.02.2014 № 0000100, яким відповідно до приписів пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України до Таращанської філії по експлуатації газового господарства ПАТ "Київоблгаз" за затримку більше 30 календарних днів строків сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу, що становить 1423,73 грн. (7118,65 грн. х 20 % =1423,73 грн.).

Отримавши наведене вище рішення, позивач скористався наданим статтею 56 Податкового кодексу України правом на його оскарження в адміністративному порядку шляхом подання скарги до Головного управління Міндоходів у Київській області.

Скаргу позивача рішенням Головного управління Міндоходів у Київській області від 07.05.2014 № 1108/10/10-36-10-01-04/272-273 залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Таращанського відділення Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 27.02.2014 № 0000100 – без змін.

Не погоджуючись із рішенням, прийнятим Таращанським відділенням Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області, позивач оскаржив його до суду.

Позивач звертає увагу на те, що розмір авансових внесків, що повинні сплачуватись його відокремленим підрозділом з березня 2013 року по лютий 2014 року, було визначено у відповідності до вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України у розрахунку податкових зобов`язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток за 2012 рік та в подальшому, у зв`язку з виявленням помилки, було збільшено шляхом подання уточнюючого розрахунку за цей звітний (податковий) період. Уточнений щомісячний розмір авансового внеску склав 3843,00 грн. та був сплачений позивачем за березень – жовтень 2013 року у повному обсязі та у строки, що визначені чинним податковим законодавством. На підтвердження зазначених обставин позивачем надано суду належним чином засвідчені копії платіжних доручень.

Позивач зазначає, що під час перевірки своєчасності сплати авансових внесків за березень – жовтень 2013 року органом доходів і зборів додатково до відомостей про розмір авансового внеску, самостійно визначений платником податків у розрахунках податкових зобов`язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток за 2012 рік (звітному та уточнюючому), використано дані про розмір авансового внеску, зазначений в уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток за три квартали 2012 року. Оскільки розрахований у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року щомісячний розмір авансового внеску з податку на прибуток підприємств у сумі 1542,00 грн. в силу приписів пункту 2 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України сплачується виключно у січні - лютому 2013 року, використання органом доходів і зборів показників цього розрахунку під час перевірки своєчасності сплати авансового внеску за період з березня по жовтень 2013 року є безпідставним та призвело до необґрунтованого застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів з 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України.

Так, Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу приписів підпункту 9.1.1 пункту 9.1 статті 9 та підпункту 14.1.165 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податок на прибуток підприємств належить до загальнодержавних податків, нараховується та сплачуються відповідно до норм розділу ІІІ цього Кодексу.

Відповідно до приписів пункту 1 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, розділ III цього Кодексу, який визначає порядок справляння податку на прибуток підприємств, застосовується під час розрахунків з бюджетом починаючи з доходів і витрат, що отримані і проведені з 1 квітня 2011 року, якщо інше не встановлено цим підрозділом.

Згідно з приписами підпункту 133.1.1 пункту 133.1 статті 133 розділу ІІІ Податкового кодексу України, платниками податку на прибуток підприємств з числа резидентів є суб'єкти господарювання – юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами.

Об'єктом оподаткування цим податком є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 – 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 – 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу (підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України).

В силу приписів пункту 152.1 статті 152 Податкового кодексу України, податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, від податкової бази, визначеної згідно зі статтею 149 цього Кодексу.

Пунктом 152.4 статті 152 цього Кодексу передбачено, що платник податку, який має у своєму складі відокремлені підрозділи, розташовані на території іншої, ніж такий платник податку, територіальної громади може прийняти рішення щодо сплати консолідованого податку та сплачувати податок за місцезнаходженням таких відокремлених підрозділів, а також за своїм місцезнаходженням, визначений згідно з нормами цього розділу та зменшений на суму податку, сплаченого за місцезнаходженням відокремлених підрозділів.

Зміна порядку сплати податку протягом звітного року не дозволяється. При цьому відокремлені підрозділи подають податковому органу за своїм місцезнаходженням розрахунок податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку, форма якого встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, виходячи з положень цього пункту. Рішення про сплату консолідованого податку поширюється також на відокремлені підрозділи, створені таким платником податку протягом будь-якого часу після такого повідомлення.

Відповідно до абзацу 1 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З 01.01.2013 Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні" від 05.07.2012 № 5083-VІ запроваджено щомісячну сплату окремими категоріями платників податку на прибуток авансових внесків з цього податку.

Так, пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України у редакції Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні" від 05.07.2012 № 5083-VІ встановлено, що платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому визначено граничний строк подачі річної податкової декларації за попередній звітний (податковий) рік, до місяця подання податкової декларації за поточний звітний (податковий) рік.

Податкові декларації за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту, подаються протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (підпункт 49.18.3 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України).

Пунктом 2 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України передбачено, що платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу, сплачують у січні-лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

У разі, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку (пункт 50.1 статті 50 Податкового кодексу України).

Аналіз вищенаведених правових норм дозволяє дійти висновку про те, що щомісячний розмір авансового внеску з податку на прибуток за січень та лютий 2013 року складатиме 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев’ять місяців 2012 року. У свою чергу, сума авансового внеску з податку на прибуток, що підлягає сплаті щомісячно за період з березня 2013 року по лютий 2014 року, обчислюється у розмірі 1/12 нарахованої до сплати суми податку за 2012 рік. Результати самостійного виправлення помилок, що стосуються показників податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств за відповідні звітні періоди, у точу числі помилок, допущених при розрахунку щомісячних авансових внесків з податку на прибуток, відображаються в уточнюючих деклараціях (розрахунках).

При цьому, авансові внески з податку на прибуток за березень 2013 року - лютий 2014 року вважаються узгодженим податковим зобов'язанням і сплачуються щомісяця у строк, що визначений абзацом 1 пункту 57.1 статті 57 з урахуванням приписів підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, тобто не пізніше 30 числа звітного місяця. Строк сплати авансових внесків, як і податкових зобов'язань з податку на прибуток, не переноситься, якщо останній день сплати припадає на вихідний або святковий день.

В силу приписів пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Порушення строків перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств тягне за собою накладення штрафних (фінансових) санкцій у розмірі, визначеному статтею 126 Податкового кодексу України.

Як встановлено судом, у податковій звітності щодо сплати консолідованого податку на прибуток за 2012 рік, у тому числі і в уточнюючому розрахунку за цей звітний період, Таращанською філією по експлуатації газового господарства ПАТ "Київоблгаз" задекларовано щомісячний розмір авансового внеску, що підлягає сплаті за період з березня 2013 року по лютий 2014 року та складає 3843,00 грн.

Оплату за призначенням платежу "авансовий внесок за березень 2013 року" проведено позивачем за платіжними дорученнями від 12.03.2013 № 935 і 27.03.2013 № 1196 на загальну суму 3844,00 грн., за призначенням платежу "авансовий внесок за квітень 2013 року" – за платіжним дорученням від 23.04.2013 № 1657 на суму 3843,00 грн., за призначенням платежу "авансовий внесок за травень 2013 року" – за платіжним дорученням від 28.05.2013 № 2156 на суму 3843,00 грн., за призначенням платежу "авансовий внесок за червень 2013 року" – за платіжним дорученням від 25.06.2013 № 2626 на суму 3843,00 грн., за призначенням платежу "авансовий внесок за липень 2013 року" – за платіжним дорученням від 25.07.2013 № 3169 на суму 3843,00 грн., за призначенням платежу "авансовий внесок за серпень 2013 року " – за платіжним дорученням від 15.08.2013 № 3494 на суму 3843,00 грн., за призначенням платежу "авансовий внесок за вересень 2013 року " – за платіжним дорученням від 26.09.2013 № 4169 на суму 3845,00 грн., за призначенням платежу "авансовий внесок за жовтень 2013 року " – за платіжним дорученням від 29.10.2013 на суму 3843,00 грн.

Таким чином, авансовий внесок за березень – жовтень 2013 року, самостійно обчислений на підставі даних про нараховану до сплати суму податку на прибуток підприємств за 2012 рік, перераховано позивачем у повному обсязі та у строки, що визначені чинним податковим законодавством.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що відповідачем до картки особового рахунку Таращанської філії по експлуатації газового господарства ПАТ "Київоблгаз" поряд із сумою авансових внесків, яка визначена на підставі розрахунків податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток за 2012 рік та складає 3843,00 грн., безпідставно з березня 2013 року було внесено відомості про додаткові щомісячні суми авансових внесків у розмірі 1542,00 грн.

Слід зазначити, що авансові внески у розмірі 1542,00 грн. обчислювались на підставі відомостей про нараховану суму податку на прибуток підприємств за дев’ять місяців 2012 року та сплачувались позивачем у відповідності до вимог пункту 2 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, тобто у розмірі 1/9 нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року податку на прибуток та за звітні періоди січень і лютий 2013 року.

Необґрунтоване відображення сум авансових внесків у розмірі 1542,00 грн. у складі податкових зобов`язань, що підлягають сплаті з березня 2013 року, було виправлено органом доходів і зборів у картці особового рахунку Таращанської філії по експлуатації газового господарства ПАТ "Київоблгаз" у вересні 2013 року, шляхом коригування у сторону зменшення (починаючи з березня 2013 року) нарахованих авансових внесків на суму 1542,00 грн.

Водночас, безпідставне врахування у ході камеральної перевірки з питань своєчасності сплати авансових внесків з податку на прибуток за період з 01.03.2013 по 30.11.2013 даних уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток за три квартали 2012 року призвело до протиправного притягнення Таращанської філії по експлуатації газового господарства ПАТ "Київоблгаз" до відповідальності у вигляді застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення строків сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств.

Пунктом 1 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що висновки органу доходів і зборів стосовно несвоєчасної сплати платником податків авансових внесків з податку на прибуток підприємств не знайшли свого документального підтвердження у ході судового розгляду справи, зважаючи на те, що подані позивачем документальні свідоцтва фіксують своєчасність сплати сум узгоджених податкових зобов`язань з цього податку, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Таращанського відділення Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 27.02.2014 № 0000100 є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

З огляду на викладене, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 182 грн. 70 коп., підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Податкове повідомлення-рішення Таращанського відділення Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 27.02.2014 № 0000100, – визнати протиправним та скасувати.

3.Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Харченко С.В.