Справа № 2-а-959/09
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-959/09 Головуючий у 1-й інстанції: Овдієнко К.М. Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Безименної Н.В.

суддів: Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області про стягнення недоплачених сум грошових допомог, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18.12.2009 року позов задоволено частково. Суд визнав неправомірними дії та зобов'язав відповідача виплатити позивачу недоплачену суму допомоги на оздоровлення за 2008 рік відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та недоплачену суму допомоги до 5 травня за 2009 рік відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

На вказану постанову відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно - залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а. с. 4).

Також, ОСОБА_2 є має право на пільги, встановленні законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни та є ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а. с. 3).

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам ІІ групи виплачується щорічна допомога на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

При цьому, у 2008 році положення статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено у новій редакції згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VI.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 року №107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Враховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у попередній редакції поновили свою дію у 2008 році - з 22.05.2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем за 2008 рік щорічну грошову допомогу на оздоровлення виплачено 26.01.2009 року (а. с. 11), тобто після визнання неконституційними змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 року №107-VI.

З урахуванням викладеного, а також виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, колегія суддів вказує на обґрунтованість застосування судом першої інстанції при вирішенні даного спору положень ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Додатково, судом першої інстанції в обґрунтування судового рішення про відмову у задоволенні позову за 2009 рік вказано на відсутність ознак протиправних дій відповідача щодо виплати позивачеві разової грошової допомоги на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2009 рік, оскільки термін виплати за вказаний період на момент судового розгляду справи ще не сплинув.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічно до 5-го травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам І групи десять мінімальних пенсій за віком; ІІ групи вісім мінімальних пенсій; ІІІ групи шість мінімальних пенсій за віком.

Однак, Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року інвалідам війни передбачена виплата разової допомоги у меншому розмірі, ніж це передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Проте, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року N 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, до 22.05.2008 року застосуванню до спірних правовідносин підлягали приписи Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Враховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» поновили свою дію з 22.05.2008 року.

Проте, позивачу всупереч вказаній вище нормі виплата щорічної разової допомоги здійснювалася відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.03.2009 року № 211 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

Оскільки, у 2009 році дія ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не зупинялась, то судом першої інстанції вірно задоволено позовні вимоги про зобов'язання відповідача виплатити недоплачену суму допомоги до 5 травня за 2009 рік відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області - залишити без задоволення, а постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуучий суддя: Н.В. Безименна

Судді: В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.