Справа № 501/474/15-а
Суддя: Журавель П. І.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 17.02.2015
Справа № 501/474/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

Головуючого судді - Журавля П.І.,

При секретарі - Бочаровій Т.Ю.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області справу з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Іллічівської міської ради про скасування суб'єкта владних повноважень,-

В С Т А Н О В И В:

16 січня 2015 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 з зазначеним позовом (а.с. 3-5).

Позивачка просить суд:

Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Іллічівської міської ради (3) від 25.04.2014 року №131;

Зобов'язати Виконавчий комітет Іллічівської міської ради (3) прийняти рішення яким дозволити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приватизацію кімнати АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 17.03.2014 року вона звернулась до Виконавчого комітету Іллічівської міської ради з заявою про приватизацію кімнати в гуртожитку.

Рішенням Виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 25.04.2014 року №131 їй відмовлено в задоволені заяви.

Рішення Виконавчого комітету Іллічівської міської ради на її думку є незаконним з наступних підстав.

Іллічівським судноремонтним заводом її чоловіку у складі сім'ї від, дружина та троє дітей видано ордер від 09.10.2003 року №9 на житлове приміщення у гуртожитку АДРЕСА_1.

Вказаний ордер видано на підставі наказу по судноремонтному заводу від 12.09.2003 року №191.

За вказаним ордером вони вселились та постійно мешкали в гуртожитку по лютий 2004 року.

Факт їх вселення та проживання у гуртожитку додатково підтверджується й довідкою Судноремонтного заводу від 24.12.2013 року №84300-293

В січні 2004 року в зв'язку з аварійним станом гуртожитку його було виведено з експлуатації.

Пунктом 2 Рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 11.02.2004 року №77 секцію «Б» гуртожитку визнано такою, що загрожує обвалом.

Пунктами 4, 4.1 Рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 11.02.2004 року №77 виконавчий комітет зобов'язав судноремонтний завод виселити з аварійного гуртожитку 40 сімей.

Будучи сумлінними та законопослушними громадянами виконуючи рішення відповідача вони тимчасово на час ремонту виселились з гуртожитку.

На час проведення капітального ремонту гуртожитку, у відповідності до ст. 101 ЖК УРСР за їхньої згоди та за участі адміністрації заводу їм було надано інше жиле приміщення, договір найму з нами не розривався.

13.07.2011 року закінчено капітальний ремонт гуртожитку та введено його в експлуатацію.

У 2013 році гуртожиток передано до комунальної власності.

У 2014 році Іллічівської міською радою прийнято рішення про надання дозволу на приватизацію жилих і нежилих приміщень гуртожитку.

Беззаперечним фактом того що житлові відносини виникли між нашою родиною судноремонтним заводом є факт видачі 12.11.2011 року нашій родині ордерів №№81, 82 на вселення в житлове приміщення гуртожитку АДРЕСА_1.

Факт реєстрації моєї родини у іншому гуртожитку під час проведення капітального ремонту у відповідності до ст. 101 ЖК УРСР не перериває постійної нашої реєстрації на проживання у гуртожитку, а є виключно виконанням приписів до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» якій зобов'язує громадян протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання реєструвати місце проживання.

Таким чином ми постійно зареєстровані та мешкаємо у гуртожитку з 2003 року по цей час та на нашу родину розповсюджується право на приватизацію займаного нами протягом 11 років житла.

При прийнятті спільного рішення відповідач керувався загальної нормою права ст.. 1 Закону України «Про забезпеченні реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та не врахував спеціальні норми права п.3 ст. 2 цього ж закону яка імперативно вказує що наймачі, які проживали у гуртожитку до початку реконструкція після проведення реконструкції мають пріоритетне право на приватизацію цих житлових приміщення у гуртожитках.

Отже законом прямо передбачено не тільки моє право на приватизацію, а й моє пріоритетне право на приватизацію житлових приміщень.

Пункт 10 ст. 8 закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначає що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Зважаючи, що законних підстав для відмови у задоволенні моєї заяви не має, та я маю пріоритетне право на приватизацію мені незаконно відмовили у задоволені заяви про приватизацію.

Положення ст.ст. 1, 2 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» допускають його неоднозначне трактування органом влади -відповідачем.

Пунктом 56 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» заява №23759/03 та №37943/06 від 14 жовтня 2010 року визначено, що відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення важливих питань, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів держаної влади у майні права заявника. Та на підставі чого визнали прийнятою скаргу заявника відносно порушення п.1 Конвеції «Про захист прав людини та основоположення свобод».

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» визначено, що Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (995_004) та практику Суду як джерело права.

Частиною 4 ст. 99 КАС України визначено, що у разі якщо позивач скористався правом на досудове оскарження рішення то строк позовної давності обчислюється з дня, коли позивач дізнався про результат розгляду її скарги.

Я право на досудове регулювання спору, керуючись ст. 26 закону України «Про забезпечення прав реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», реалізувала шляхом звернення до відповідача з заявою від 25.11.2014 року, на яку листом від 24.12.2014 року №1-Ж-3260 мені було відмовлено, отже строк позивної давності для звернення до суду мною не пропущено.

В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву в якій просить розглянути позов за її відсутності і задовольнити її вимоги (а.с.17).

Представник надав суду письмові пояснення на позов не заперечує проти вимог позову, просить розглянути справу за його відсутності (а.с.18-24).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно наказу Іллічівського Судноремонтного заводу від 12.09.2003 року № 191 чоловіку позивачки у складі сім'ї він, дружина та троє дітей видано ордер від 09.10.2003 року № 9 на житлове приміщення у гуртожитку АДРЕСА_1 (а.с.11).

За вказаним ордером родина позивачки вселились та постійно мешкала у гуртожитку по січень 2004 року. Про що 24.12.2013 року Іллічівським Судноремонтним заводом позивачці видано довідку № 84300-293 якою підтверджується факт її вселення та проживання у гуртожитку по січень 2004 року (а.с.9).

Рішенням Виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 11.02.2004 року № 77 визнано аварійною секцію "Б" гуртожитку по АДРЕСА_1. Пунктами 4, 4.1 рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 11.02.2004 року № 77 виконавчий комітет зобов'язав судноремонтний завод виселити з аварійного гуртожитку 40 сімей (а.с.13).

Рішенням Виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 11.11.2004 року № 662 визнано секцію "А" гуртожитку та гуртожиток в цілому по АДРЕСА_1, аварійними.

Рішенням Виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 13.02.2006 року № 224 родину ОСОБА_1 прийнято на квартирний облік із збереженням часу перебування на квартирному обліку у Іллічівському судноремонтному заводі.

У липні 2011 року гуртожиток після реконструкції введено до експлуатації.

Іллічівським судноремонтним заводом 12.11.2011 року видано ОСОБА_1 та її родині ордери №№ 81, 82 на вселення в житлові приміщення гуртожитку АДРЕСА_1.

18.11.2013 року ОСОБА_1 зареєструвалась у кімнаті АДРЕСА_1.

Рішенням Іллічівської міської ради від 24.02.2012 року № 168-VІ надано згоду на прийом до комунальної власності будівлі гуртожитку.

Рішенням Виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 24.01.2013 року № 16 затверджено акт прийому передачі до комунальної власності будівлі гуртожитку.

Рішенням Іллічівської міської ради від 11.10.2013 року № 403-VІ надано право мешканцям будівлі гуртожитку на приватизацію житлового фонду будівлі гуртожитку.

17.03.2014 року позивачка звернулась до органу приватизації Іллічівської міської ради з заявою про приватизацію житлових приміщень.

Рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 25.04.2014 року № 131 позивачці відмовлено у задоволені заяви про приватизацію (а.с.12).

Листом від 25.11.2014 року позивач звернулась до Виконавчого комітету Іллічівської міської ради з заявою про досудове врегулювання спору (а.с.14).

Листом від 24.12.2014 року в задоволені заяви ОСОБА_1 про досудове врегулювання спору відмовлено (а.с.15).

Позивачка є багатодітною матір'ю (а.с.7).

В ордерах №№ 81, 82 від 12.11.2011 року Іллічівського судноремонтного заводу зазначено, що вони видані замість ордеру № 9 від 12.09.2003 року на підставі якого позивачка та її родина первісно вселились у гуртожиток .

Статтею 101 ЖК УРСР визначено, що на час капітального ремонту житлового фонду наймачеві та членам його сім'ї на час проведення капітального ремонту надається інше жиле приміщення, не розриваючи при цьому договору найму на ремонтоване приміщення.

Отже житлові відносини виниклі між судноремонтним заводом та позивачем у 2003 році та по цей час не припинялись.

Статтею 2 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" визначено що наймачі, які проживали у гуртожитках до початку реконструкції, після проведення реконструкції мають пріоритетне право на приватизацію цих житлових приміщень у гуртожитках.

Оскільки в гуртожитку у якому мешкає позивач проводилась реконструкція суд вважає невірними посилання відповідача на ст. 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" так як ця норма не регулює правовідносини сторін при приватизації житлового фонду який перебував на реконструкції.

Статтею 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду визначено що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Зважаючи що законних підстав для відмови у задоволені заяви ОСОБА_1 не має позивачу незаконно відмовили у задоволені заяви про приватизацію.

Статтею 10 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

У відповідності зі ст.. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позицію Європейського суду з прав людини по справах №23759/03 та №37943/06 від 14.10.2010 р.

За таких обставин вимоги позову ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.158,159,160,165,171-2 Кодексу Адміністративного Судочинства України, ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практик Європейського суду з прав людини», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Іллічівської міської ради (3) від 25.04.2014 року № 131.

Зобов'язати Виконавчий комітет Іллічівської міської ради (3) прийняти рішення яким дозволити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приватизацію кімнати НОМЕР_1 житлового осередку № 511 з відповідною часткою підсобних приміщень загального користування у гуртожитку АДРЕСА_1

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом 10 днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час її проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Журавель П.І.