Справа № 2а-5853/10/1870
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2015 року м. Київ К/9991/8688/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області

на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 10.11.2010 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2011

у справі №2а-5853/10/1870

за позовом Державного підприємства «Мисливське господарство «Конотопське»

до Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області

про визнання частково недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 10.11.2010, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2011, позов задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано податкове повідомлення-рішення Конотопської МДПІ Сумської області від 06.08.2009 №/3 в частині донарахування податку на прибуток в сумі 5623,63 грн. та штрафних санкцій в розмірі 2811,82 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю, у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведена планова виїзна документальна перевірка з питань дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005 по 30.09.2008, за результатами якої складено акт №3 від 09.02.2009.

На підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.02.2009 №/0, яким донараховано податкове зобов?язання з податку на прибуток в сумі про сплату 20841,00 грн. основного платежу та 9889 грн. штрафних санкцій.

За наслідками апеляційного узгодження скарги платника задоволені частково, прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.08.2009 №/3 яким визначено податкове зобов?язання з податку на прибуток у сумі 16405 грн. та застосована штрафна санкція у розмірі 7631,20 грн.

Позивачем оскаржено вищезазначене податкове повідомлення-рішення в частині донарахування податку на прибуток в сумі 7467,57 грн. та штрафних санкцій в сумі 3413,17 грн. з яких, 5624 грн. податку на прибуток та 2811,82 грн. штрафних санкцій було донараховано за порушення позивачем п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (далі - Закон України №334/94-ВР).

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається відповідач у касаційній скарзі, та вважає, що судом повно встановлено обставини у справі, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні відносини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем за договором купівлі-продажу було придбано у ВАТ «Червоний металіст» вугілля в листопаді 2003 року на суму 11126,89 грн. (без ПДВ - 9272,41 грн.) та в січні 2005 року на суму 15866,53 грн. (без ПДВ - 13222,11 грн.). Кредиторська заборгованість перед ВАТ «Червоний металіст» рахувалась по бухгалтерському обліку позивача у сумі 26993,42 грн.

У зв?язку із закінченням строку позовної давності, кредиторська заборгованість в сумі 9272,41 грн. + 13222,11 грн., що відповідає загальній вартості вугілля без ПДВ, визнана безнадійною та віднесена позивачем до складу інших доходів операційної діяльності на підставі пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та П(С)БО 15 «Дохід», Інструкції про застосування Плану рахунків обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом МФУ від 30.11.1999 № 299. у УІ кварталі 2006 року та в ІІ кварталі 2008 року в сумі 11126,89 грн. та 15866,53 грн. відповідно.

Суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку, що якщо сума кредиторської заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою залишилася нестягнутою після закінчення терміну позовної давності, вона на підставі пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» включається до складу валових доходів та оподатковується у загальновстановленому порядку відповідно до законодавства.

Доводи податкового органу, що при цьому платник повинен одночасно зменшити валові витрати періоду, у якому фактично отримано товар, при списанні кредиторської заборгованості по якій минув термін позовної давності, оскільки ним фактично не понесено витрат відповідно до п.5.1 ст.5 цього Закону, є помилковими.

Абзацом 2 пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» передбачено, що валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, крім випадків, визначених у частині четвертій статті 3 Закону України «Про списання вартості несплачених обсягів природного газу».

За змістом вказаних норм платник податку зобов`язаний збільшити валові доходи на суму кредиторської заборгованості у тому податковому періоді, в якому така кредиторська заборгованість стає безнадійною, а, отже, набуває ознак безповоротної фінансової допомоги, при цьому чинне законодавство України не містить застережень щодо обов'язку платника податку за наведених обставин здійснювати будь-яке коригування податкового обліку у бік зменшення валових витрат.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 17.10.2011 у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Мусон» до Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м. Севастополя про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи межі перегляду справи судом касаційної інстанції, встановлені ст. 220 КАС України, те, що в іншій частині судові рішення не оскаржуються, судова колегія не вбачає підстав для скасування постановлених у справі судових рішень з мотивів, наведених у касаційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області відхилити, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 10.11.2010 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун