Справа № 813/3033/14
Суддя: Ільчишин Н.В.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року Справа № 876/11832/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Гудима Л.Я.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

представників позивача Даніленко Р.В., Карпов В.Ю.,

представника відповідача Тістечко Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Релігійної організації «Релігійний центр свідків Єгови в Україні» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2014 року у справі за позовом Релігійної організації «Релігійний центр свідків Єгови в Україні» до Львівської митниці Міндоходів про скасування картки відмови та зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Релігійна організація «Релігійний центр свідків Єгови в Україні» 16.04.2014 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209150000/2014/00026 від 26.03.2014 року та зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2014 року в позові відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржувана постанова судом першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить її скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.03.2014 року релігійною організацією «Релігійний центр Свідків Єгови в Україні» подано до митного оформлення митну декларацію № 209150000/2014/000668. У митному оформленні зазначеному суб`єкту ЗЕД було відмовлено та виписана картка відмови № 209150000/2014/00026 від 26.03.2014 року, через відсутність сертифікату відповідності чи декларації про відповідність технічним регламентам для товарів №№ 5; 6; 7 та 8 митної декларації згідно постанови Кабінету міністрів України від 21.05.2012 року «Про затвердження переліку товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України» та постанови Кабінету міністрів України від 14.05.2008 року № 446 «Про затвердження Порядку митного оформлення товарів, що ввозяться на митну територію України та підлягають обов'язковій сертифікації в Україні, і визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Для проведення оформлення та перевірки були надані наступні документи: - Картка обліку особи, яка здійснює операцію з товарами №209/2012/0000242 від 17.10.2012 року; - Міжнародна автомобільна накладна (СМК) від 24.03.2014 року; - Рахунок-проформа № 1758І-UА-2 від 11.03.2014 року; - Договір дарування № 5/2/14 від 05.02.2014 року; - Інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного, фітосанітарного та радіологічного контролю товару № 2730 від 24.03.2014 року; - Резервна позиція № 915 від 26.07.2001 року; - Лист «Центру Свідків Єгови» №649 від 25.03.2014 року; - Специфікація №17581-ЦА-2 від 11.03.2014 року; - Митна декларація № 209150000.2014.000668 від 26.03.2014 року.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про підтвердження відповідності» процедура підтвердження відповідності в законодавчо регульованій сфері для окремих видів продукції, яка може становити небезпеку для життя та здоров'я людини, тварин, рослин, а також майна та охорони довкілля, запроваджується технічними регламентами. Із введенням в дію технічних регламентів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері оцінки відповідності, офіційно публікує перелік національних стандартів, добровільне застосування яких може сприйматись як доказ відповідності продукції вимогам технічних регламентів. Виробник чи постачальник також має право підтвердити відповідність продукції вимогам технічних регламентів іншими, ніж відповідність стандартам, шляхами, передбаченими цими регламентами.

Тобто, вимоги підтверджувати відповідність продукції технічним регламентам поширюється лише на виробників чи постачальників.

Поняття виробник та постачальник в контексті вказаного Закону визначені статтею 1. Так, виробник - це юридична або фізична особа-суб'єкт підприємницької діяльності, відповідальна за проектування, виготовлення, пакування та маркування продукції незалежно від того, виконуються зазначені операції самою цією особою чи від її імені; Постачальник - це юридична або фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, яка вводить в обіг продукцію чи безпосередньо бере в цьому участь. При цьому, введення продукції в обіг визначається як виготовлення або ввезення на митну територію України продукції з наступною самостійною або опосередкованою її реалізацією на території України.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» зазначено, що постачальник зобов'язаний: реалізовувати продукцію за умови наявності у документах, згідно з якими йому передано відповідну продукцію, реєстраційних номерів сертифіката відповідності чи свідоцтва про визнання відповідності; припиняти реалізацію продукції, якщо вона не відповідає вимогам нормативних документів, зазначеним у декларації про відповідність або у сертифікаті відповідності чи свідоцтві про визнання відповідності.

Таким чином, Закон України «Про підтвердження відповідності» не встановлює вимоги стосовно обов'язкової оцінки відповідності продукції, яка ввозиться не для самостійної або опосередкованої реалізації.

Як вбачається із вищевикладеного, необхідність або відсутність необхідності надання сертифікату відповідності або декларації про відповідність законодавством поставлено в залежність від того, що саме випливає із документів, котрі надає декларант (імпортер) для митного оформлення.

Позивачем надано під час митного оформлення документи, котрі підтверджують ввезення товарів для власного споживання, а не для безпосередньої або опосередкованої реалізації.

Наступний продаж товару, ввезеного для власного споживання, є підставою для притягнення такої особи до передбаченої законом відповідальності, а не для зобов'язання її надати під час митного оформлення такого (призначеного не для продажу) товару сертифікат відповідності або декларацію про відповідність.

Відповідно до частини 4 статті 14 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція, на яку актами законодавства або іншими нормативними документами встановлено обов'язкові вимоги щодо забезпечення безпеки для життя, здоров'я споживачів, їх майна, навколишнього природного середовища і передбачено нанесення національного знака відповідності, повинна пройти встановлену процедуру оцінки відповідності. Виробник має право маркувати продукцію національним знаком відповідності за наявності декларації про відповідність та/або сертифіката відповідності, виданих згідно із законодавством. Реалізація продукції (у тому числі імпортних товарів) без маркування національним знаком відповідності та/або без сертифіката відповідності чи декларації про відповідність забороняється. Підставою для митного оформлення імпорту таких товарів на територію України є наявність передбачених законодавством документів, які засвідчують факт проходження ними процедури оцінки відповідності.

Статтею 19 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» передбачено, що релігійні організації у порядку, визначеному чинним законодавством, мають право для виконання своїх статутних завдань засновувати видавничі, поліграфічні, виробничі, реставраційно-будівельні, сільськогосподарські та інші підприємства, а також добродійні заклади (притулки, інтернати, лікарні тощо), які мають право юридичної особи.

Прибуток від виробничої діяльності та інші доходи підприємств релігійних організацій оподатковуються відповідно до чинного законодавства в порядку і розмірах, установлених для підприємств громадських організацій. Суми їх прибутку, які використовуються в добродійних цілях, не оподатковуються.

Позивач є зареєстрованою у порядку, передбаченому Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації», релігійною неприбутковою організацією, котра не займається комерційною діяльністю. Метою і завданням апелянта є проведення релігійної діяльності, товари, що ввозиться на митну територію України використовується виключно для цієї мети.

При ввезенні товару на територію України відповідачу був поданий договір дарування № 5/2/14 від 05.02.2014 року, специфікація (дарча) №1758І-UА-2 від 11.03.2014 року, а також лист №649 від 25.03.2014 року, з яких вбачається, що позивач після виконання всіх митних формальностей матиме договірні та статутні обмеження щодо використання товарів, що ввозяться на митну територію України, та встановлюють пряму заборону на здійснення операцій із надання товарів у власність третім особам (п.14.1.202 ст.14 ПК України).

Пунктом 6 ч.1 ст.4 Митного Кодексу України передбачено, що вільний обіг - обіг товарів, який здійснюється без обмежень з боку органів доходів і зборів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 Митного кодексу України, усі товари, які переміщуються через митний кордон України підлягають митному контролю.

Згідно з ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

В силу вимог ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Статтею 70 Митного кодексу України визначено вичерпний перелік запроваджених в державі митних режимів: 1) імпорт (випуск для вільного обігу); 2) реімпорт; 3) експорт (остаточне вивезення); 4) реекспорт; 5) транзит; 6) тимчасове ввезення; 7) тимчасове вивезення; 8) митний склад; 9) вільна митна зона; 10) безмитна торгівля; 11) переробка на митній території; 12) переробка за межами митної території; 13) знищення або руйнування; 14) відмова на користь держави.

Згідно із ч.1 ст.6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 року за №959-XII зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом.

Відповідно до Порядку митного оформлення товарів, що ввозяться на митну територію України та підлягають обов'язковій сертифікації в Україні (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2008 р. N 446) Контрольовані товари - товари, що підлягають обов'язковій сертифікації в Україні, назва (опис) та код класифікації згідно з УКТЗЕД яких збігаються з назвою продукції та кодом УКТЗЕД, зазначеними в переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні.

Згідно п.2 Порядку до контрольованих не належать товари, що ввозяться на митну територію України: 1) у митному режимі: тимчасового ввезення; реімпорту; магазину безмитної торгівлі; знищення або руйнування; переробки на митній території України; спеціальної митної зони, якщо інше не передбачено законом; митного складу; 2) з подальшим розміщенням на тимчасове зберігання під митним контролем на складах тимчасового зберігання; 3) як зразки, що будуть розповсюджені на безоплатній основі одним учасником виставки, ярмарку: 4) як гуманітарна та технічна допомога (крім транспортних засобів нових і таких, що були в користуванні, - тракторів колісних для перевезення напівпричепів (сідельних тягачів), автобусів, легкових автомобілів, вантажних автомобілів та автомобілів спеціального призначення за кодами товарних позицій 8701 20, 8702 - 8705 згідно з УКТЗЕД); 5) як дослідні зразки сортів рослин для проведення експертизи на придатність на їх поширення на підставі документального підтвердження Держветфітослужби; 6) як еталонні (моніторингові) чи тестові зразки спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, які не призначені для продажу вроздріб і ввозяться на митну територію України акредитованими державними випробувальними лабораторіями та/або суб'єктами господарювання, що мають ліцензії на право виробництва відповідної продукції і володіють акредитованими випробувальними лабораторіями, для проведення досліджень чи випробувань (калібрування лабораторного обладнання, проведення дегустацій, вивчення фізико-хімічних показників, дизайну тощо);

До контрольованих не належать також товари, визнані такими відповідно до рішення уповноваженого Держспоживстандартом органу із сертифікації (далі - орган із сертифікації), яке приймається за формою додатка 1 на строк дії зовнішньоекономічного контракту.

Відповідно п.3 зазначеного вище Порядку митне оформлення контрольованих товарів з метою вільного обігу на митній території України без сертифіката відповідності (свідоцтва про визнання відповідності) може здійснюватися протягом строку дії зовнішньоекономічного контракту на підставі відповідного рішення органу із сертифікації за формою згідно з додатком 1 у разі: ввезення товарів в кількості, яка є недостатньою для проведення сертифікації;

При здійсненні митного оформлення та випуску товару у вільний обіг, митний орган не здійснює контроль подальшого використання і не володіє доказами, що постачальником не буде здійснена самостійна або опосередкована реалізація.

Колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209150000/2014/00026 від 26.03.2014 року відповідачем було протиправно відмовлено «Релігійному центру свідків Єгови в Україні», оскільки ним було подано відповідні документи для митного оформлення з врахування дарчої-специфікації та договору дарування для передачі товару і його користування у власних цілях в релігійній діяльності.

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Релігійної організації «Релігійний центр свідків Єгови в Україні» - задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2014 року у справі № 813/3033/14 - скасувати та прийняти нову, якою позов Релігійної організації «Релігійний центр свідків Єгови в Україні» до Львівської митниці Міндоходів про скасування картки відмови та зобов'язання до вчинення дій - задовольнити.

Визнати протиправну та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26.03.2014 року №209150000/2014/00026.

Зобов'язати Львівську митницю Міндоходів провести митне оформлення товару Релігійної організації «Релігійний центр свідків Єгови в Україні» за вантажно-митною декларацією №209150000.2014.000668 без сертифікату відповідності та/або декларації про відповідність товару.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Л.Я. Гудим

Повний текст постанови виготовлено 19.02.2015 року