Справа № 2а/0202/30/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Київ К/800/43105/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року

у справі №2а/0202/30/14

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська

про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська у якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком; зобов'язати відповідача призначити, виплачувати, перераховувати, індексувати пенсію за віком та інші пенсійні надбавки, на підставах, визначених пенсійним законодавством як непрацюючому громадянину на вказаній у заяві про призначення пенсії розрахунковий рахунок з 04 лютого 2013 року; допустити негайне виконання постанови суду в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача усієї суми боргу з 04 березня 2013 року.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2014 року у справі № 2а/0202/30/14 позов задоволено частково.

Визнано відмову УПФУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська в призначенні позивачу пенсії за віком з підстав ненадання документів підтверджуючих її постійне місце проживання (реєстрації) в межах України протиправною; визнано незаконним та скасовано рішення УПФУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська №190 від 07 лютого 2014 року про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком з підстав ненадання документів підтверджуючих її постійне місце проживання (реєстрації) в межах України.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2014року змінено. Абзац четвертий постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2014 року викладено в наступній редакції: «Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська розглянути питання щодо призначення ОСОБА_4 пенсії за віком згідно чинного пенсійного законодавства на підставі поданих документів.»

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним адміністративним судом норм матеріального права, просить вищезазначене судове рішення скасувати та прийняти нове.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, що підтверджується паспортом для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 09 листопада 1998 року терміном дії до 09 листопада 2018 року та з листопада 1998 року постійно мешкає на території держави Ізраїль.

Позивач 03 грудня 2013 року звернулась до УПФУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська із заявою про призначення їй пенсії за віком по досягненню пенсійного віку за трудовим стажем, яку просила нарахувати на вказаний банківський рахунок та надала нотаріально посвідчену копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон, довідку про місце проживання в Україні в Індустріальному районі м. Дніпропетровська до виїзду на постійне місце проживання за кордон, свідоцтво Посольства України про місце проживання в державі Ізраїль, копію довідки про заробітну плату, копію диплому та свідоцтва про розірвання шлюбу, дублікат трудової книжки, нотаріально посвідчену копію довіреності представника.

Рішенням УПФУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська № 190 від 07 лютого 2014 року та листом-відповіддю №1147/05/40 від 07 лютого 2014 року ОСОБА_4 у призначенні пенсії відповідно до статей 26, 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відмовлено, оскільки заявником не надано документів, які підтверджують постійне місце проживання (реєстрації) на території України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України

За приписами статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Однак, положення п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закону щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання (перебування) за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір, суперечать приписам Конституції України стосовно утвердження і забезпечення прав і свобод людини, неприпустимості обмеження конституційних праві свобод, рівності конституційних прав громадян незалежно від місця проживання, гарантування піклування та захисту громадянам України, які перебувають за її межами, права на соціальний захист у старості (стаття 3, частина перша, друга статті 24, частина третя статті 25, частина перша статті 46, частина перша статті 64 Конституції України), що встановлено Конституційним Судом України у рішенні від 07 жовтня 2009 року №25-рн/2009.

На підставі наведеного, судова колегія Вищого адміністративного суду України погоджує правову позицію судів попередніх інстанцій і наголошує, що проживання громадянина України в іншій державні не може бути єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії.

Право на соціальних захист є непорушним.

Разом з тим, як вбачається з рішення УПФУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська №190 від 07 лютого 2014 року, ОСОБА_4 відмовлено у призначенні пенсії у зв'язку тільки з тим, що не надано документів, які підтверджують постійне місце проживання (реєстрації) на території України, з посиланням на відсутність умов, норм і механізмів виплати пенсій громадянам, які проживають в країнах, з якими не укладено міждержавних договорів щодо пенсійного забезпечення.

Колегія суддів звертає увагу, що територіальним органом Пенсійного фонду України не здійснювалась перевірка наданих позивачем інших документів та перевірка умов призначення пенсії, зокрема наявності у позивача страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.

Тому позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача призначити, виплачувати, перераховувати ОСОБА_4 пенсію за віком є передчасними.

В процесі розгляду справи знайшов своє підтвердження факт протиправності відмови УПФУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська в призначенні пенсії в зв'язку з пред'явлення позивачем паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 строком дії до 09.11.2018 року.

ОСОБА_4 вважає, що суд другої інстанції, зобов'язуючи УПФУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська розглянути питання щодо призначення їй пенсії за віком згідно чинного пенсійного законодавства на підставі поданих документів, відмовив в призначенні пенсії за віком як громадянці України.

Дане твердження є передчасним та необґрунтованим, оскільки УПФУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська не досліджувало та не перевіряло наявності права позивача на отримання пенсії за віком. Отже зобов'язання відповідача розглянути питання щодо призначення ОСОБА_4 пенсії за віком є законним та мотивованим.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що адміністративним апеляційним судом правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: