Справа № 2а-2480/12/0970
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Київ К/800/20411/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В.,
Ліпського Д.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області до публічного акціонерного товариства «Прикарпаття» про стягнення заборгованості,

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2014 року,

встановив:

У серпні 2012 року Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області (далі - УПФ) звернулося в суд з позовом до ПАТ «Прикарпаття» (далі - Підприємство) про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витратах на виплату і доставку пенсій, призначених за списками № 1 і 2, за липень 2012 року в розмірі 8572 грн.

Позов обґрунтувало тим, що за липень 2012 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України виплачено пільгові пенсії громадянам, які працювали у ПАТ «Прикарпаття» в сумі 8572 грн (за списком № 1 в сумі 2485,76 грн, за списком № 2 - 6086,24 грн), у зв'язку з чим відповідачу було направлено розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) в частині пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ). Однак, Підприємство зазначені витрати не відшкодувало, внаслідок чого утворився борг за вказаний період.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2014 року, позов задоволено частково: стягнуто з ПАТ «Прикарпаття» заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списками № 1 та № 2 за липень 2012 року в розмірі 7478 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі УПФ, посилаючись на те, що з Підприємства має бути стягнуто всю суму заборгованості з відшкодування фактичних витратах на виплату і доставку пенсій, призначених за списками № 1 і № 2, просить судові рішення скасувати, а позов задовольнити повністю.

В запереченні на касаційну скаргу відповідач просить залишити судові рішення без змін, зазначивши про їх законність і обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ «Прикарпаття» є юридичною особою, зареєстрованою як платник страхових внесків в УПФ та є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

УПФ на адресу відповідача надіслано розрахунки фактичних витрат на виплату до доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону 1058-IV в частині пенсій, призначених відповідно до підпунктів «а», «б-з» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, згідно з якими відповідач зобов'язаний сплатити такі витрати за липень 2012 року в сумі 8572 грн. Однак, відповідачем у передбачені строки не здійснено відшкодування сум понесених позивачем витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Підприємство не може відповідати за зобов'язаннями Ковалівського колективного підприємства «Меткабель», під час роботи в якому ОСОБА_4, ОСОБА_5 набули трудового стажу, що дає право на призначення та виплату пенсій за віком на пільгових умовах, у відповідності до статті 13 Закону № 1788-ХІІ, оскільки саме підприємство, на якому працювали зазначені особи, зобов'язане здійснювати відшкодування понесених позивачем витрат на виплату та доставку таких пенсій.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1788-ХІІ пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону № 1788-XII, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Розрахунки сум відшкодування розраховуються відповідно до підпункту 6.1 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками і застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в Пенсійний фонд України», затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 № 21-1 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування за поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058, які надсилаються підприємствам до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Пунктом 6.3 Інструкції передбачено, що у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «а» - «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Пенсійному фонду вносять правонаступники.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Господарського кодексу України, у разі поділу суб'єкта господарювання усі його майнові права й обов'язки переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частках до кожного з нових суб'єктів господарювання, що утворені внаслідок цього поділу. У разі виділення одного або кількох нових суб'єктів господарювання до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частках майнові права і обов'язки реорганізованого суб'єкта.

У разі поділу суб'єкта господарювання усі його майнові права й обов'язки переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частках до кожного з нових суб'єктів господарювання, що утворені внаслідок цього поділу. У разі виділення одного або кількох нових суб'єктів господарювання до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частках майнові права і обов'язки реорганізованого суб'єкта.

Отже, відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій проводиться відповідно до роздільного акта (балансу).

Судами встановлено, що 11 березня 1994 року Конференцією орендарів Коломийського орендного підприємства «Прикарпаття» дано згоду Ковалівському філіалу на від'єднання і створення на його базі окремого підприємства.

Згідно з наказом Коломийського орендного підприємства «Прикарпаття» від 27 квітня 1994 року № 12 створено комісію по розподілу майна між цим підприємством та Ковалівським філіалом.

На підставі наказу Коломийського орендного підприємства «Прикарпаття» від 29 квітня 1994 року № 67-к звільнено з 30 квітня 1994 року по переводу до Ковалівського колективного підприємства «Меткабель» працівників Ковалівського філіалу, в тому числі ОСОБА_4, ОСОБА_5

Коломийським орендним підприємством «Прикарпаття» передано Ковалівському колективному підприємству «Меткабель» все майно, яким користувався Ковалівський філіал, про що 31 травня 1994 року складено відповідні акти, розподільчий баланс.

Ковалівське колективне підприємство «Меткабель» внаслідок реорганізації Коломийського орендного підприємства «Прикарпаття» набуло прав правонаступника в частині отриманого внаслідок реорганізації майна за розподільчим балансом.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що частка відшкодування витрат на доставку пільгових пенсій визначається виключно на пропорційній основі, виходячи з об'єму переданих майнових прав й обов'язків, відповідно до розподільчого балансу, а тому ПАТ «Прикарпаття» не може відповідати за зобов'язаннями Ковалівського колективного підприємства «Меткабель», під час роботи у якому ОСОБА_4, ОСОБА_5 набули трудового стажу, що дає право на призначення та виплату пенсій за віком на пільгових умовах.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального чи процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К.
Головчук С.В.
Ліпський Д.В.