Справа № 804/16380/13-а
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2015 рокусправа № 804/16380/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Надточія В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2014 року по справі № 804/16380/13-а за позовом ОСОБА_1 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 21.11.2013 р. з податку на доходи фізичних осіб по основному платежу в розмірі 157 716,31 грн. та по штрафним санкціям в розмірі 39 429 грн., всього на суму 197 145,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що додатковими угодами були змінені умови основних кредитних договорів в частині нарахування та сплати процентів і комісійної винагороди шляхом реструктуризації первинного кредитного договору та скасування повністю прострочених розрахункових процентів за кредитними договорами. Дійсний дохід реально отриманий позивачем як додаткове благо в 2012 році був отриманий в результаті реструктуризації договорів про відкриття кредитних ліній у розмірі 272 083,15 грн. Відповідно до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2012 р. позивачем задекларовано вказану суму як отримане додаткове благо та, відповідно, сплачено податок на доходи фізичних осіб у розмірі 45 499,74 грн. з урахуванням отримання вказаної суми.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що заборгованість за прощеною неустойкою у вигляді пені або штрафу є додатковим благом платника податку, яке підлягає декларуванню з відповідним його оподаткуванням.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм матеріального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Таким чином, визначальним критерієм доходу платника податків є його реальність, тобто дохід повинен бути фактично виплачений, наданий платнику податків, тому висновок суду першої інстанції суперечить нормам чинного податкового законодавства.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, правильність застосування судом норм матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Лівобережною ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на підставі наказу від 22.10.2013 №441 проведено перевірку фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р., за результатами якої складено акт від 05.11.2013 №1307/17- 3/НОМЕР_2.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік на суму 157 716,31 грн.

За результатами перевірки Лівобережною ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 21.11.2013 р. №, яким платнику податків донарахована сума грошового зобов'язання в розмірі 197 145,31 грн. (основний платіж - 157 716,11 грн., штрафна санкція - 39 429,00 грн.).

В ході перевірки встановлено, що між позивачем та АТ «Банк Фінанси та Кредит» 08.11.2012 року укладено додаткову угоду №11 до договору про відкриття кредитної лінії №141/08-ФЛ від 07.03.2008 р. Підпунктом 2.2 додаткової угоди від 08.11.2012 р. № 11 визначено, що за умови своєчасного та у повному обсязі виконання позичальником, тобто позивачем, своїх зобов'язань, визначених п.2.1 цієї додаткової угоди, банком здійснюється прощення боргу, а саме прощення заборгованості за залишком кредитних коштів, що залишиться у фактичному користуванні позичальника в сумі 164 861,05 грн.; заборгованості за несплаченими процентами на дату укладання цієї додаткової угоди; пені та інших штрафних санкцій, нарахованих банком станом на дату цієї додаткової угоди за порушення позичальником умов кредитного договору, що мали місце до дати укладання цієї додаткової угоди у сумі нарахованої пені, зазначеної у п. 1 цієї додаткової угоди.

Крім того, 23.11.2012 р. між позивачем та АТ «Банк Фінанси та Кредит» укладено додаткову угоду № 9 до договору про відкриття кредитної лінії №062/07-ФЛ від 07.06.2007 р.

Згідно з п.п. 2.2 вищевказаної додаткової угоди за умови своєчасного та у повному обсязі виконання позичальником своїх зобов'язань, визначених п.2.1 цієї додаткової угоди, банком здійснюється прощення боргу, а саме прощення заборгованості за залишком кредитних коштів, що залишаться у фактичному користуванні позичальника в сумі 13 414,50 доларів США (у гривневому еквіваленті по курсу НБУ становило 107 222,10 грн.); заборгованості за несплаченими процентами на дату укладання цієї Додаткової угоди у сумі процентів, зазначеній у п.1 цієї додаткової угоди; заборгованості за комісійною винагородою на дату укладання цієї додаткової угоди; пені та інших штрафних санкцій, нарахованих банком станом на дату укладання цієї додаткової угоди за порушення позичальником умов кредитного договору, що мали місце до дати укладання цієї додаткової угоди у сумі нарахованої пені, зазначеної у п.1 цієї додаткової угоди.

На підставі зазначених додаткових угод від 08.11.2012 р. №11 та від 23.11.2012 р. №9 АТ «Банк Фінанси та Кредит» повідомленням від 08.11.2012 р. №1.1-8/8118 повідомив позивача про прощення боргу за договором про відкриття кредитної лінії від 07.03.2008 р. №141/08-ФЛ в розмірі 794 657,32 грн. та повідомленням від 23.11.2012 р. №1.1-6.1/8288 про прощення боргу за договором про відкриття кредитної лінії від 07.06.2007 р. №062/07-ФЛ в розмірі 400 731,23 грн.

Внаслідок чого податковий орган дійшов висновку, що всього АТ «Банк Фінанси та Кредит» здійснив прощення боргу позивачу на загальну суму 1 195 388,55 грн., яка підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком податкового органу з огляду на наступне.

Згідно п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.п. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Положенням п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання.

Відповідно до п.п. «д» п.п. 164.2.17п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відповідно до п.п 165.1.49 п. 165.1 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Таким чином, визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, являється фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Як вбачається з матеріалів справи: акту перевірки, повідомлень банку, додаткових угод, банком було здійснено прощення заборгованості за залишком кредитних коштів, що залишиться у фактичному користуванні позичальника в сумі 164 861,05 грн. за додатковою угодою №11 від 08.11.2012 року та прощення заборгованості за залишком кредитних коштів, що залишаться у фактичному користуванні позичальника в сумі 13 414,50 доларів США (у гривневому еквіваленті по курсу НБУ становило 107 222,10 грн.) за додатковою угодою № 9 від 23.11.2012 року. Таким чином, ОСОБА_1 фактично отриманв дохід у вигляді прощення боргу в розмірі 272 083,15 грн. Відповідно до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2012 р. позивачем задекларовано вказану суму як отримане додаткове благо та, відповідно, сплачено податок на доходи фізичних осіб у розмірі 45 499,74 грн. з урахуванням отримання вказаної суми.

Заборгованості за несплаченими процентами на дату укладання додаткових угод, пені та інших штрафних санкцій, нарахованих банком станом на дату цієї додаткової угоди за порушення позичальником умов кредитного договору, що мали місце до дати укладання цих додаткових угод не є доходом та додатковим благом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню в порядку п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Таким чином, висновок податкового органу, підтриманий судом першої інстанції стосовно того, що позивач отримав додаткове благо у вигляді прощення боргу на загальну суму 1 195 388,55 грн., яка підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, є помилковим та таким, що суперечить нормам чинного податкового законодавства.

З огляду на викладене, та, враховуючи, що позивачем сплачено податок на доходи фізичних осіб з фактично отриманого доходу у вигляді прощення боргу в розмірі 272 083,15 грн., колегія суддів вважає, що у податкового органу не було законних підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 21.11.2013 р.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального права, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст. 202 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2014 року скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 21.11.2013 р. з податку на доходи фізичних осіб по основному платежу в розмірі 157 716,31 грн. та по штрафним санкціям в розмірі 39 429 грн., всього на суму 197 145,31 грн.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 18 лютого 2015 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов