Справа № 818/2985/14
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 р.Справа № 818/2985/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представник позивача - Кашира Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Шосткинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2014р. по справі № 818/2985/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іонаойл"

до Шосткинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.14 р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Іонаойл" (далі - ТОВ "Іонаойл") до Шосткинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області ( далі - Шосткинська ОДПІ) задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Шосткинської ОДПІ від 23.10.14 р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 348616, 00 грн., у тому числі за основним платежем - 232411, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 116205, 00 грн.

Відповідач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.14 р. та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивачем не проведено розрахунки з контрагентами за договорами № 01-06Н від 10.03.13 р. та № 01-03К від 03.01.14 р., внаслідок чого за позивачем рахується кредиторська заборгованість. Надані платником податків товарно-транспортні накладні не в повній мірі відповідають вимогам Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими Міністерством транспорту України від 14.10.97 р. №363, відсутні подорожні листи та неможливо встановити з наданих копій сертифікатів відповідності чи належать придбані у контрагентів паливно-мастильні матеріали до паливно-мастильних матеріалів, вказаних у сертифікаційних документах, у зв'язку з чим вважає не підтвердженою реальність здійснення перевезення товару. Також відповідач посилається на податкову інформацію по контрагентах позивача - ТОВ "Нафто-сервіс Плюс" та ТОВ "Константа-Імпекс", по яких зафіксовані факти безтоварних операцій з ПП "Аріс".

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України справа розглянута без участі представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що Шосткинською ОДПІ проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Іонаойл" з питання перевірки фінансово-господарської діяльності по взаємовідносинам з ТОВ "Нафто-Сервіс Плюс" за квітень - липень 2013 року, ТОВ "Константа-Імпекс" за лютий 2014 року, за результатами якої складено акт від 13.10.14 р. № 951/18-17-22-005/31077969. (далі - Акт)

На підставі висновків Акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення від 23.10.14 р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 348616,00 грн.

Перевіряючи правомірність прийняття податковим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченимипунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п.201.6 ст.201 ПК України).

Колегія суддів зазначає, що наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Під час судового розгляду були досліджені договори купівлі-продажу нафтопродуктів від 10.01.13 р. № 01-06Н між ТОВ "Іонаойл" (покупець) та ТОВ "Нафто-Сервіс Плюс" (продавець) і між ТОВ "Іонаойл" (покупець) та ТОВ "Константа-Імпекс" (продавець) від 03.01.14 р. № 01-03К за умовами яких Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти й оплатити нафтопродукти, іменовані надалі - Товар, відповідно до умов цього Договору й Додатків до нього, які є його невід'ємною частиною. Номенклатура, кількість й ціна Товару визначаються Сторонами в рахунку-фактурі до цього Договору.

Зазначені договори містять всі істотні умови, які були узгоджені сторонами, є чинними та недійсними не визнавались.

На момент здійснення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані в установленому законом порядку.

На підтвердження реальності виконання умов даних договорів позивачем надано податкові накладні, видаткові накладні, рахунки-фактури, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, банківські виписки, журнали-ордери, баланс підприємства позивача, реєстри платіжних документів, сертифікати відповідності та паспорти якості на бензин автомобільний А-92 та змінні звіти АЗС.

Придбаний товар облікований товариством, що підтверджується бухгалтерськими рахунками, копіями балансу по товариству.

Доцільність придбання нафтопродуктів у вищезазначених контрагентів, пояснюється їх використанням у подальшій господарській діяльності позивача шляхом укладання відповідних договорів з контрагентами (покупцями), що підтверджується фіскальними звітами, реєстрами видаткових накладних, договорами на постачання ПММ, видатковими накладними, податковими накладними, рахунками-фактурами.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність номера подорожніх листів в товарно-транспортних накладних колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки подорожні листи виключені з переліку документів, наявність яких є обов'язковою при перевезенні вантажів і пасажирів, наказом Міністерства Інфраструктури України №983 від 05.12.13 р.

Доводи відповідача про те, що відсутність відомостей в окремих графах товарно-транспортних накладних доводить нереальність перевезення товару на адресу позивача за укладеними угодами, колегія суддів вважає безпідставними та зазначає, що встановленим обставинам належить давати оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, зокрема, сама собою дефектність того чи іншого документа, що підтверджує транспортування продукції не є безумовним доказом безтоварності вчиненої господарської операції за умови підтвердження документами первинного бухгалтерського обліку.

Доводи апелянта про існування кредиторської заборгованості спростовуються наданими платіжними дорученнями, виписками з банку. Факт приймання товару відображений в бухгалтерському обліку.

Вищезазначені первинні документи відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні", дефектів форми, змісту або походження не мають.

Посилання відповідача на існування податкової інформації щодо контрагентів позивача та ПП "Аріс" про здійснення безтоварних операцій колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування такої інформації не спростовує факт реального здійснення господарських операцій між ТОВ "Іонаойл" і цими контрагентами та не є достатнім доказом порушення платником, що перевіряється, вимог податкового законодавства.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер.

Зазначена відповідачем обставина не є підставою для позбавлення платника податків права на віднесення сум до складу податкового кредиту у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови його отримання (сплатив ПДВ у ціні замовлених та фактично придбаних товарів або послуг) та має документальне підтвердження розміру податкового кредиту.

Відповідно до п. 5.2 наказу ДПА України № 984 від 22.12.10 р. "Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства" факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Податковий орган протиправно не прийняв до уваги належним чином оформлених первинних та податкових документів, відповідно до яких платник податків здійснив розрахунки з контрагентами та включив до складу податкового кредиту відповідні суми сплаченого податку.

Інші доводи апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Шосткинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області - залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року по справі № 818/2985/14- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя Любчич Л.В.
Судді Сіренко О.І. Спаскін О.А.
Повний текст ухвали виготовлений 20.02.2015 р.