Справа № 810/686/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

23 лютого 2015 року м. Київ 810/686/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до судді Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинського Володимира Степановича про відновлення порушеного права, відшкодування майнової та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовною заявою до судді Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинського Володимира Степановича, в якій просить:

1) відновити особисте немайнове право на розгляд клопотань, поданих позивачем до Броварського міськрайонного суду Київської області вх. № 28850 від 29.07.2005 та вх. № 29282 від 08.08.2005, порушене суддею Сердинським В.С.;

2) відшкодувати майнову та моральну шкоду, завдану внаслідок порушення суддею Сердинським В.С. права на отримання інформації на запит позивача до Броварського міськрайонного суду Київської області вх. № 9046 від 18.03.2005, та внаслідок порушення суддею Сердинським В.С. права на розгляд клопотань позивача, поданих до Броварського міськрайонного суду Київської області за вх. № 28850 від 29.07.2005 та за вх. № 29282 від 08.08.2005, з визначенням розміру відшкодування судом.

Відповідно до частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Зі змісту позовних вимог та матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач просить суд відновити порушене суддею Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинським В.С. особисте немайнове право на розгляд клопотань (заяв) вх. № 28850 від 29.07.2005, вх. № 29282 від 08.08.2005, поданих в порядку цивільного судочинства. Так, з доданих до позовної заяви заяв № 28850 від 29.07.2005 вбачається, що ОСОБА_1 зверталась з питання звільнення від сплати державного мита у справі № 2-3670/04, поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 27.12.2004 у справі № 2-3670/04, передачі апеляційної скарги на рішення суду від 27.12.2004 у справі № 2-3670/04 на розгляд незалежного суду. У заяві вх. № 29282 від 08.08.2005 ОСОБА_1 просила відповідно до статті 89 ЦПК України поновити строк на апеляційне оскарження рішення Броварського міськрайонного суду від 27.12.2004 у справі № 2-3670/04 та подати апеляційну скаргу на розгляд апеляційного суду.

У свою чергу, у заяві вх. № 9046 від 18.03.2005 ОСОБА_1 просила конкретизувати не усунені нею недоліки, якими обґрунтована ухвала суду від 28.02.2005 про повернення апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів позовної заяви, позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням професійних обов'язків суддею Сердинським В.С. порушуються права позивача, що призвело до несвоєчасного розгляду справи № 2-3670/04. Крім того, у позові позивач вказує про порушення порядку постановлення рішення цим суддею, а також що суддя Сердинський В.С. вчиняє перешкоди для відправлення апеляційної скарги на розгляд до суду апеляційної інстанції, а також залишає без розгляду та прийняття відповідних процесуальних рішень відносно звернень вх. № 28850 від 29.07.2005, вх. № 29282 від 08.08.2005, вх. № 9046 від 18.03.2005.

Отже, позивач фактично не погоджується з вчиненими суддею Сердинським В.С. процесуальними діями, а також зазначає про бездіяльність. У свою чергу, заяви з якими ОСОБА_1 зверталась до суду стосувались вчинення процесуальних дій стосовно апеляційної скарги в порядку цивільного судочинства, яка подана у цивільній справі № 2-3670/04, а також роз'яснення ухвали суду від 28.02.2005 про повернення апеляційної скарги.

Так, суд звертає увагу, що заяви позивача вх. № 28850 від 29.07.2005, вх. № 29282 від 08.08.2005 подавались на підставі статей 63, 290, 89, 290 ЦПК України, а не в порядку Закону України «Про інформацію», і у прохальній частині даних заяв позивач просив вчинити конкретні процесуальні дії, а саме: звільнити від сплати судового збору, поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, подати апеляційну скаргу на розгляд належного суду, а не надати певну інформацію.

У свою чергу, у заяві № 9046 від 18.03.2005 позивач фактично просив роз'яснити ухвалу суду від 28.02.2005 про повернення апеляційної скарги та конкретизувати, які саме недоліки апеляційної скарги не усунуті. При цьому, у вказаній заяві позивач не зазначає про надання відповіді в порядку Закону України "Про інформацію" та не посилається на цей нормативно-правовий акт.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Водночас, в зазначеному вище випадку між позивачем та суддею (відповідачем) такі правовідносини не виникають, тому така справа не може бути підсудна суду.

Повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів та здійснення адміністративного судочинства визначаються Кодексом адміністративного судочинства України.

Частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Звернення до суду громадян, організацій чи посадових осіб, які відповідно до закону не є учасниками судового процесу, з приводу розгляду конкретних справ судом не розглядаються, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 3 зазначеної статті встановлено, що втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

При цьому відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

Пунктом 4.2. рішення Конституційного Суду України від 23.05.2001 № 6-рп/2001 визначено, що відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

З аналізу вказаних норм вбачається, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів та суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

При цьому, оскарження рішень, дій, бездіяльності суду (судді) шляхом подання позову до іншого суду є порушенням принципу незалежності суддів та засобом впливу на них. Відтак суд (суддя), як орган (посадова особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем чи іншою особою, яка бере участь у справі, за винятком випадків, коли суд (суддя) виступає як установа (посадова особа), що здійснює управлінську діяльність.

Разом із тим, дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя є не управлінськими, а процесуальними. Відтак, їх законність може перевірятися лише судом вищої інстанції у передбаченому процесуальним законом порядку.

Пленум Верховного Суду України у Постанові від 12.06.2009 № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» зазначив, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Отже, враховуючи, що предметом позову є вимога про відновлення особистого немайнового права на розгляд клопотань в цивільній справі, яке, на думку позивача, порушено саме суддею Сердинським В.С., а також відшкодуваня шкоди завданої внаслідок порушень, які на думку позивача вчинені суддею Сердинським В.С., та з огляду на те, що заяви по яким позивач просить суд відновити його права стосуються вчинення суддею процесуальних дій у цивільній справі, а не виконання управлінських функцій, дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, якщо позивач не погоджується з прийнятими суддею рішеннями, зокрема, щодо повернення апеляційної скарги тощо, він не позбавлений права оскаржити їх в апеляційному або касаційному порядку у спосіб передбачений ЦПК України.

У свою чергу, якщо позивач вважає, що суддя не вчинив відповідних процесуальних дій щодо розгляду заяв поданих ОСОБА_1 як стороною у цивільній справі, питання притягнення судді до відповідальності врегульовано Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

Документу про сплату судового збору позивачем не надано, відтак положення пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» застосуванню не підлягають.

Керуючись статтями 107, 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до судді Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинського Володимира Степановича про відновлення порушеного права, відшкодування майнової та моральної шкоди.

2. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, - надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядку, встановленому статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги через Київський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Панова Г. В.