Справа № 2а/1270/8118/2012
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Київ К/800/8659/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і ухвалити нове судове рішення.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 звільнена з органів внутрішніх справ 24 травня 1995 року з вислугою 13 років 07 місяців 01 день без права на пенсію.

Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області 05 січня 2012 року видано довідку №9/4-16 про грошове забезпечення позивача за нормами, чинними на 01.01.2005 року, для нарахування (перерахунку) пенсії.

Позивачу 10 січня 2012 року на підставі ухвали Вищого адміністративного суду від 3 листопада 2011 року призначено пенсію з урахуванням положень п.«б» ст. 12 Закону України №51 від 07.07.2002 «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Позивач 18 квітня 2012 року звернувся до відповідача із заявою про включення з 01.01.2005 до складу грошового забезпечення, з якого розраховується пенсія, доплати від належної суми пенсії в розмірі 50% згідно пункту 3 Указу Президента України №926 від 04.10.1996 року.

Листом від 07.05.2012 №ВДЗ/П-664 позивачу було повідомлено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які не мали 20 років вислуги, зазначена доплата не могла бути встановлена.

Пунктом 3 Указу Президента України від 04.10.1996 №926 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» надано право керівникам органів внутрішніх справ у межах асигнувань, що виділяються на утримання цих органів, встановлювати особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їхньою згодою та в інтересах справи на службі, - щомісячну доплату в розмірі від 25 до 50 відсотків суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована.

Тобто, передумовою зазначеної доплати є: право на пенсію за вислугу років; залишення на службі; право керівника на встановлення доплати, яка встановлюється наказом керівника індивідуально в межах асигнувань, виділених на утримання цих органів.

Таким чином, позивача звільнено з органів внутрішніх справ 24.05.1995 року, а право на пенсію позивачем набуто тільки з 01.01.2005 року. Після цього позивач більше службу не проходив і зазначена доплата не встановлювалась.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що вищезазначена доплата носить індивідуальний характер, виплачується в межах асигнувань, виділених на утримання органів внутрішніх справ, встановлюється особам рядового та начальницького складу, які були залишені на службі в інтересах справи, і право на встановлення таких надбавок надано керівникам цих органів.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідач діяв в межах наданої компетенції відповідно до вимог законодавства і не порушив права та законні інтереси позивача, а тому правомірно відмовили в задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.Я. Олендер