Справа № 2а/0370/2731/11
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Справа № 2а/0370/2731/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Кравчик В.В.,

за участю представника позивача Таргонія П.В.,

представника відповідача Приходько Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Нововолинський ремонтно-механічний завод» до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № /162 від 29.04.2011 року,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Нововолинський ремонтно-механічний завод» (далі - ДП «Нововолинський РМЗ») звернулось з позовом до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції (далі - Нововолинська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/162 від 29.04.2011 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 16.11.2011 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2014 року в задоволенні адміністративного позову ДП «Нововолинський РМЗ» до Нововолинської ОДПІ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/162 від 29.04.2011 року відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.01.2015 року касаційну скаргу ДП «Нововолинський РМЗ» задоволено частково. Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2014 року та постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16.11.2011 року по справі № 2а/0370/2731/11 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки судами зроблені висновки на підставі неповно досліджених фактичних обставин справи, зокрема не витребувано докази з власної ініціативи для підтвердження здійснення господарської операції чи наявності між позивачем та контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, наявність подальшого продажу придбаного товару вижче (нижче) за ціну придбання та використання з метою економічного ефекту за результатами господарської діяльності платника податку.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.01.2015 року дану справу прийнято до провадження, призначено до судового розгляду та замінено відповідача по справі на його правонаступника: Нововолинську об'єднану державну податкову інспекцію на Нововолинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним, Нововолинською ОДПІ було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ДП «Нововолинський РМЗ», щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.12.2010 року по 31.12.2010 року.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт №309/22/2301/00179000 від 18.04.2011 року, на підставі акту винесено податкове повідомлення-рішення №/162 від 29 квітня 2011 року, яким визначено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 396 350 грн., в тому числі 317 080 грн. основного платежу та штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 79 270 грн.

Позивач не погоджуючись з висновками Нововолинської ОДПІ, викладеними в акті перевірки та винесеним податковим повідомленням-рішенням, оскаржив його в адміністративному порядку до ДПА у Волинській області та ДПС України.

За результатами розгляду скарг оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

ДП «Нововолинський ремонтно-механічний завод» не погоджується з висновками перевірки та винесеним податковим повідомленням-рішенням з огляду на наступне.

Основним видом діяльності ДП «Нововолинський РМЗ» є ремонт та виготовлення гірничошахтного обладнання.

На виконання Статутних завдань підприємством 03 березня 2010 року було укладено з ДП «Львіввугілля» договір № 25 на капітальний ремонт 60 шт. секцій 1М87-УМН та 100 секцій 2М87-УМН.

Згідно умов даного договору ДП «Нововолинський РМЗ» (Виконавець) зобов'язується за плату виконати роботи з ремонту обладнання ДП «Львіввугілля» (Замовника) на суму - 4000000 грн., а Виконавець зобов'язується оплатити за капітальний ремонт в розмірі 100 % вартості. Пунктом 5.2 договору на виконання робіт передбачено , що відремонтоване обладнання вважається переданим Замовнику з моменту підписання Акту приймання-передачі обладнання з ремонту обома сторонами. Пунктом 3.6 договору передбачено, що транспортні витрати по доставці обладнання проводяться за рахунок Замовника. На виконання умов договору ДП «Львіввугілля» 23 грудня 2010 року платіжним дорученням № 4005 та № 4006 перерахувало на розрахунковий рахунок підприємства грошові кошти в сумі - 4000000 грн. Внаслідок цього, підприємство 23.12.2010 року виписало податкову накладну на попередню оплату № 416 на загальну суму - 4000000 грн. Сума податку на додану вартість по вказаній податковій накладній у розмірі - 666666,67 грн. включено до складу податкових зобов'язань за грудень 2010 року, відображено в реєстрі податкових накладних та відповідає даним податкової декларації з ПДВ за грудень 2010 року. Крім того, об'єкт оподаткування в сумі 3333333,33 грн. включено до валового доходу підприємства в декларації на прибуток за 2010 рік.

З метою підтвердження наявності об'єкту оподаткування за договором, укладеним між позивачем та ДП «Львіввугілля», в процесі перевірки ревізорам надавались оригінали первинних документів які в повному обсязі відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

З метою виконання умов вищевказаного договору позивачу необхідно було провести закупівлю ТМЦ, в зв'язку з чим підприємством було укладено угоди: договір поставки № 02/12/1-3Ч від 02.12.2010 року із специфікацією яка є невід'ємною частиною договору з ТзОВ «Енергооснова» на загальну планову вартість 100000 грн., в т. ч. ПДВ; договір поставки № 02/12/2-3Ч від 02.12.2010 року із специфікацією яка є невід'ємною частиною договору з ТзОВ «Енергооснова» на загальну планову вартість 100000 грн. , в т. ч. ПДВ; договір поставки № 02/12/3-3Ч від 02.12.2010 року із специфікацією яка є невід'ємною частиною договору з ТзОВ «Енергооснова» на загальну планову вартість 100000 грн., в т. ч. ПДВ; договір поставки № 02/12/4-3Ч від 02.12.2010 року із специфікацією яка є невід'ємною частиною договору з ТзОВ «Енергооснова» на загальну планову вартість 100000 грн., в т. ч. ПДВ; договір поставки № 86 від 13.06.2008 року із специфікацією яка є невід'ємною частиною договору з ПП «Нова Перспектива» на загальну суму - 24047026,80 грн.

Вказані оригінали договорів поставки разом із специфікаціями були представлені при перевірці в повному обсязі.

Звертає увагу на те, що в акті перевірки відповідач помилково вказує на норми ст. 234 Цивільного кодексу України щодо недійсності правочину.

На думку позивача, Нововолинська ОДПІ посилається на положення ЦК України, які взагалі не можуть бути застосовані податковими органами під час перевірки, оскільки нікчемність або фіктивність правочину може бути визнано тільки судом.

За таких обставин вважає, що висновки, зроблені відповідачем в акті перевірки є неправомірними, а тому податкове повідомлення-рішення № /162 від 29.04.2011 року є протиправним та підлягає до скасування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві просив позов задовольнити, визнавши протиправним і скасувавши оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні та в письмових запереченнях позов не визнала. Суду пояснила, що Нововолинською ОДПІ під час проведення перевірки ДП «Нововолинський РМЗ» порушень, які б ставили під сумнів правильність визначення податкових зобов'язань по податку на додану вартість не допущено, а тому підстави для визнання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення протиправним та його скасування відсутні. Просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Державне підприємство «Нововолинський РМЗ» 02.04.1996 року зареєстровано як юридична особа виконавчим комітетом Нововолинської міської ради.

21.11.1996 року взято на облік платника податків у Нововолинській ОДПІ, та являється платником податку на додану вартість.

Згідно довідки з ЄДРПОУ ДП «Нововолинський РМЗ», у період що перевірявся, здійснював такі види діяльності: ремонт та обслуговування машин та устаткування для добувної промисловості та будівництва; виробництво машин та устаткування для добувної промисловості й будівництва; виробництво будівельних металевих конструкцій.

Судом встановлено, що Нововолинською ОДПІ на підставі направлення від 08.04.2011 року №176/2301 та відповідно до наказу №271 від 07.04.2011 року в період з 08.04.2011 року по 14.04.2011 року було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ДП «Нововолинський РМЗ» щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.12.2010 року по 31.12.2010 року. За наслідками перевірки 18.04.2011 року складено Акт №309/22/2301/00179000.

З матеріалів справи вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем статей З, 4, 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого підприємством було занижено податок на додану вартість за грудень 2010 року в розмірі 317 080 грн.

На підставі даного акту відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 29.04.2011 року № /162, яким визначено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 396 350.00 грн., з яких за основним платежем - 317 080 грн. та штрафна (фінансова) санкція - 729 270 грн.

За наслідками адміністративного оскарження, рішенням ДПС України від 16.09.2011 року за № 325/6/10-2115 скаргу ДП «Нововолинський РМЗ» залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство України, яке регулює спірні правовідносини, приходить до висновку, що не заслуговує на увагу суду висновок відповідача про порушення позивачем статей З, 4, 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та спростовується наступним.

Загальні положення Закону України «Про податок на додану вартість» (далі - Закон України «Про ПДВ») (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) вказують, що цей Закон визначає платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про ПДВ» для товарів, які імпортуються на митну територію України платниками податку, базою оподаткування є договірна (контрактна) вартість таких товарів, але не менша митної вартості, зазначеної у ввізній митній декларації з урахуванням витрат на транспортування, навантаження, розвантаження, перевантаження та страхування до пункту перетину митного кордону України, сплати брокерських, агентських, комісійних та інших видів винагород, пов'язаних з імпортом таких товарів, плати за використання об'єктів інтелектуальної власності, що належать до таких товарів, акцизних зборів, ввізного мита, а також інших податків, зборів (обов'язкових платежів), за винятком податку на додану вартість, що включаються у ціну товарів (робіт, послуг) згідно з законами України з питань оподаткування.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про ПДВ» база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

Згідно пункту 7.3.1 статті 7 Закону України «Про ПДВ» датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Пунктом 7.4.1 статті 7 Закону України «Про ПДВ» встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про ПДВ» сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Висновок Нововолинської ОДПІ про нереальність угод, укладених між ДП «Нововолинський РМЗ» та ТзОВ «Енергооснова» та ПП «Нова Перспектива» базується на тому, що Нововолинською ОДПІ отримано акти інших податкових органів, а саме акт ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 01.03.2011 року за №58/23-118/36873235 по ТзОВ «ВТ-Техбуд»; акт ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 28.02.2011 року №155/23-118/37277910 по ТзОВ «Галицькі інвестиції» якими встановлено відсутність об'єктів, які підпадають під визначення статті 3 Закону України «Про ПДВ», а дані про обсяги поставок, податкові зобов'язання є недійсними; акт Луцької ОДПІ від 22.03.2011 року №1741/23-3/32475509 по ПП «Нова перспектива»; акт Луцької ОДПІ від 28.03.2010 року №1823/23-3/36112316 по ТзОВ «Енергооснова», якими встановлено завищення податкових зобов'язань з ДП «Нововолинський РМЗ».

У зв'язку з цим, перевіркою позивача зроблено висновок про те, що усі операції з та ТзОВ «Енергооснова» та ПП «Нова Перспектива» не спричиняють реального настання правових наслідків, а відтак є нікчемними.

З урахуванням зазначеного та доводів Нововолинської ОДПІ про відсутність у позивача об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів у грудні 2010 року через встановлення фактів відсутності об'єктів оподаткування у постачальників - ТзОВ «Енергооснова» та ПП «Нова перспектива», судом при розгляді справи підлягали з'ясуванню обставини щодо фактичного здійснення господарських операцій купівлі-продажу товару, за якими визначено суми валових витрат, наявність чи відсутність первинних бухгалтерських документів, що підтверджують обставини здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, зміст цих господарських операцій, їх реальний характер, а також наявність можливостей для перевезення (транспортування) товару, його зберігання, установлення зв'язку між фактом придбання товарів і господарською діяльністю платника податків.

На думку суду, відсутність факту визнання договору недійсним згідно з чинними на час спірних правовідносин норм статті 207 Господарського кодексу України та положень статті 228 Цивільного кодексу України щодо можливості визнання правочину, що не відповідає вимогам закону, або вчиненого з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, недійсним лише у судовому порядку (тобто, такі угоди не відносяться до нікчемних правочинів, а є оспорюваними), не свідчить про реальність вчинення відповідної операції; такі господарські операції, їх виконання при визначенні об'єкта оподаткування оцінюються судом з точки зору податкового законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, вищеназваний висновок про нереальність укладених між позивачем та ТзОВ «Енергооснова» та ПП «Нова Перспектива» договорів вважає неправомірним та спростовується наступним.

Так, 03 березня 2010 року було укладено договір № 25 між позивачем та ДП «Львіввугілля» на капітальний ремонт гірничошахтного обладнання. Позивач з господарських операцій за даним договором отримав доход, про що свідчить податкова накладна, копії банківської виписки. Операція відображена в податковому обліку: 666 666,67 грн. включено до складу податкових зобов'язань з податку на додану вартість за грудень 2010 року, а 3 333 333,33 грн. - до валового доходу в декларації прибуток підприємства 2010 року. Дана обставина не оспорюється відповідачем і в акті перевірки відсутні зауваження щодо неналежного чи безпідставного визначення зобов'язань за даною операцією.

З метою виконання договору від 03 березня 2010 року № 25, між ДП «Нововолинський РМЗ» (покупець) та ТзОВ «Енергооснова» (постачальник) укладено договори поставки, а саме: № 02/12/1-34 від 02.12.2010 року, № 02/12/2-34 від 02.12.2010 року, №02/12/3-34 від 02.12.2010 року, №02/12/4-34 від 02.12.2010 року, загальною плановою вартістю 100 000 грн. кожен.

Асортимент, кількість, ціна товару передбачена у специфікації до кожного договору.

За умовами цих договорів товар вважається переданим, а зобов'язання постачальника виконаним з моменту підписання покупцем накладної на товар.

На виконання вказаних договорів ТзОВ «Енергооснова» виписано видаткові накладні: № РН-0000015 від 10.12.2010р., № РН-0000016 від 10.12.2010р., № РН- 0000017 від 14.12.2010р., та податкові накладні: №51 від 10.12.2010р. №52 від 10.12.2010р. № 53 від 14.12.2010р. на загальну суму 304 400 грн., в тому числі податок на додану вартість (ПДВ) 50 733 грн. Зі змісту цих накладних слідує, що позивачу передано наступний товар: циліндри 1М87Е.21.21.010, циліндри 2М87УМ. 16.00.020, штоки 2М87УМ. 16.00.030, грундбукси 1 М87УМ.00.52892.

Даний товар був доставлений позивачу, що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними від 10.12.2010р. та 14.12.2010р..

Товар оприбутковано на склад, про що свідчать прибуткові ордери № 481, №482 від 10.12.2010р. та № 483 від 14.12.2010р.

Оплата товару проведена у безготівковій формі, про що свідчить платіжне доручення №1084 від 26.12.2010р.

Відповідну суму ПДВ позивачем включено до податкового кредиту.

Судом досліджувались вищезгадані первинні документи, що містять відомості про обставини, які є предметом доказування в справі, та пов'язані з рухом активів, виконанням зобов'язань. Останні відповідають змісту, відображеному в укладених платником податків договорах, та підтверджують обґрунтованість визначення податкового кредиту з ПДВ, та дана їм відповідна правова оцінка - «первинні документи відповідають вимогам ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Дана постанова Волинського окружного адміністративного суду залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2013р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.12.2013р., набрала законної сили.

Відповідно до довгострокового договору поставки від 13 червня 2008 року № 86, укладеного між позивачем (покупець) та ПП «Нова Перспектива» (постачальник), згідно зі специфікацією останній виписав видаткові накладні: № РН- 000051а від 06.12.2010р., № РН-000062а від 06.12.2010р„ № РН-000063а від 10.12.2010р., № РН-000064а від 14.12.2010р., № РН-0000бба від 17.12.2010р., № РН-000067а від 20.12.2010р. та податкові накладні: №61а від 06.12.2010р., №62а від 06.12.2010р., №63а від 10.12.2010р., №64а від 14.12.2010р., №66а від 17.12.2010р., №67 від 20.12.2010р. на загальну суму 1 949 760,55 грн.

Зі змісту даних накладних слідує, що позивачу передано наступний товар: шток 2М87, шток 1М87, циліндр 2М87, циліндр 1М87, перекриття М87, плунжер 2М87, грунбукса 1М87.

Даний товар був доставлений позивачу, що підтверджується товарно-транспортними накладними від 06.12.10р., 10.12.10р., 14.12.10р., 17.12.10р. та 20.12.10р. та оприбуткований на складі позивача, про що свідчать прибуткові ордери - №484 від 06.12.10р., №485 від 06.12.10р., №486 від 10.12.10р., №487 від 14.12.10р., №488 від 17.12.10р. та №489 від 20.12.10р.

Судом досліджувались вищезгадані первинні документи, що містять відомості про обставини, які є предметом доказування в справі, та пов'язані з рухом активів, виконанням зобов'язань. Висновки Луцької ОДПІ викладені в Акті перевірки ПП «Нова перспектива» не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Посилання відповідача на відсутність в податкових накладних, виданих ТзОВ «Енергооснова» та видаткових накладних, виданих ПП «Нова Перспектива», інформаці про договори, на виконання яких ці документи видано, як і в платіжних дорученнях ДП «Нововолинський РМЗ», не роблять ці документи недійсними, чи відображені в них дані недостовірними, і такі документи не втрачають свого призначення. Крім того, в платіжних дорученнях замість договору вказувався номер рахунку, що дозволяє ідентифікувати, за який товар переказуються кошти.

При цьому відповідач не спростував доводи позивача про те, що придбання зазначеного товару не пов'язане із виконанням договору позивача з ДП «Львівугілля» від 03 березня 2010 року № 25 та не довів, що позивач переслідував іншу мету (отриманняподаткової вигоди). Як вбачається з наданих суду доказів, позивач придбав запасні частини та в подальшому реалізував їх після переробки за вищою ціною з метою отримання прибутку від такої діяльності, адже, з операцій купівлі-продажу запчастин до обладнання валові витрати становлять 1 933 762,74 грн., а валовий доход з надання робіт по капітальному ремонту обладнання - 4 000 000 грн., тобто, прибуток підприємства формувався не за рахунок податкової вигоди, без наміру порушити інтереси держави (публічний порядок) через ухилення від сплати податків.

Оцінюючи докази, які є у справі, суд враховує норми частини другої та третьої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно зі статтею 48 Закону України від 05 квітня 2001 року N 2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт», пункту 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14 жовтня 1997 року № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568, товарно-транспортна накладна визначена як обов'язковий документ, що повинен оформлюватися при перевезенні вантажів автомобільним транспортом та зберігатися як у вантажовідправника, так і у вантажоодержувача. Згідно із пунктом 1 зазначених Правил товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Пунктами 1, 2 наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля» від 29 грудня 1995 року № 488/346 затверджено типову форму № 1-ТТІ «Товарно-транспортна накладна» (складається у чотирьох примірниках, з яких 1 - вантажовідправнику, 2 - вантажоодержувачу, 3,4 - автопідприємству) та визнано обов'язковим застосування вказаної форми всіма суб'єктами господарської діяльності, незалежно від форм власності.

Зазначені вимоги законодавства позивачем дотримані, всі наявні первинні документи бухгалтерського обліку складені належним чином та підтверджують обставини реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, належними доказами підтверджено отримання запасних частин від постачальників та їх перевезення.

Так транспортування товару на замовлення ПП «Нова перспектива» для ДП «Нововолиньский РМЗ» підтверджується копіями товарно-транспортних накладних серії НП № 061001-10 до видаткових накладних № 61а та 62а від 06 грудня 2010 року, НП № 121001- 10 до видаткової накладної від 10 грудня 2010 року, НП № 121401-10 до видаткової накладної від 14 грудня 2010 року, НП № 121701-10 до видаткової накладної від 17 грудня 2010 року, НП № 122001-10 до видаткової накладної № 67а від 20 грудня 2010 року, відповідно до яких перевезення товарно-матеріальних цінностей здійснювалося із с. Жидичин Ківерцівського району у м. Нововолинськ перевізниками - підприємцями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 автомобілями КАМАЗ НОМЕР_1 та КАМАЗ НОМЕР_2.

Транспортування товару від ТзОВ «Енергооснова» до ДП «Нововолинський РМЗ» здійснювалося за рахунок постачальника, що відповідає визначеному договорами способу поставки. На підтвердження транспортування надано копії товарно-транспортних накладних серії ЕО № 12-017 до видаткової накладної № РН-0000017 від 14 грудня 2010 року та ЕО № 12-015 до видаткової накладної № РП-0000015, № РН-0000016 від 10 грудня 2010 року, з яких слідує, що товар перевозився приватними підприємцями ОСОБА_5, ОСОБА_3 автомобілями КАМАЗ НОМЕР_4 та КАМАЗ НОМЕР_3. Відомості Нововолинського відділення реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області щодо власників автомобілів, зазначених в товарно-транспортних накладних, не виключають можливість їх використання особами, зазначеними як автоперевізники.

Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача про те, що товарно- транспортні накладні містять окремі незаповнені графи (рядки), як-от, не вказано підписи водіїв-експедиторів, оскільки такі недоліки в заповненні не дають підстав вважати, що господарська операція не відбулася чи відбулася з порушенням, не впливає на стан конкретних активів та зобов'язань, збільшення або зменшення яких впливає на податковий облік, коли достеменно відомо, що і яка операція відбувалася в певний період. Крім того, в товарно-транспортних накладних є прізвище, ініціали, підпис одержувача вантажу.

Таким чином, з огляду па реальний характер операцій, можливі порушення контрагентами позивача податкової дисципліни та правил здійснення господарської діяльності, зокрема, можливі недоліки у заповненні товарно-транспортних накладних, допущені іншими суб'єктами господарювання, не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на віднесення до валових витрат сум по його господарським операціях, спрямованих на отримання прибутку. При цьому, відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які давали б підстави для сумніву у реальності проведених господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Енегооснова», ПП «Нова перспектива», зокрема, фактів припинення юридичної особи, визнання недійсними установчих документів, свідоцтва платника податку на додану вартість, фіктивності підприємництва, встановлених відповідним судовим рішенням, що набрало законної сили, не здійснення господарської діяльності тощо, а також інших доказів про те, що дані первинних документів, виписаних постачальниками, не відповідають дійсності.

Використання позивачем товарно-матеріальних цінностей підтверджується аналізом видаткових накладних, лімітних карток на відпуск матеріалів зі складу, актами списання цих матеріалів у зв'язку із їх використанням у виробництві.

Дане твердження знайшло своє відображення в оглянутій судом постанові Волинського окружного адміністративного суду від 02.03.2012 року в адміністративній справі №2а/0370/253/12 за позовом ДП «Нововолинський РМЗ» до Нововолинської ОДПІ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17 січня 2012 року №, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2014р., та набрала законної сили.

Відповідач вважає доказом відсутності об'єктів оподаткування у позивача придбання товарів у грудні 2010 року акти ДПІ у Шевченківському районі м. Львова № 158/23-118/36873235 від 01 березня 2011 року «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки ТзОВ «ВТ-Техбуд» з питань правомірності формування податкового зобов'язання та податкового кредиту за період з 01 жовтня по 31 грудня 2010 року» та № 155/23-118/37277910 від 28 лютого 2011 року «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки ТзОВ «Галицькі інвестиції» з питань правомірності формування податкового зобов'язання та податкового кредиту за період з 01 жовтня по 31 грудня 2010 року».

В зазначених актах перевірок наведені ідентичні висновки про те, що ТзОВ «ВТ- Техбуд» та ТзОВ «Галицькі інвестиції» порушено частину п'яту статті 203, частини першу, другу статті 215, статтю 216 Цивільного кодексу України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах при придбанні та продажу товарів, робіт, послуг. Товари, послуги по вказаних правочинах не були передані в порушення статей 662, 655, 656 Цивільного кодексу України. Перевірками встановлено відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів, робіт, послуг за період з 01 жовтня по 31 грудня 2010 року, які підпадають під визначення статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість».

Крім того актом перевірки ПП «Нова перспектива» від 23 березня 2010 року №1741/23-3/32475509 та актом позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Енергооснова» від 28 березня 2011 року № 1832/23-2/36112316 Луцькою ОДПІ було визнано підприємство ДП «Нововолинський РМЗ» як вигодонабувача товару, отриманого від підприємств, які мають ознаки фіктивності, зокрема, ТзОВ «ВТ-Техбуд» та ТзОВ «Галицькі інвестиції» через ПП «Нова перспектива» та ТзОВ «Енергооснова». Проте, суд вважає, що відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосередніми контрагентам.

Разом з тим, суд зазначає що ТзОВ «Галицькі інвестиції» оскаржено дії ДПІ у Шевченківському районі м. Львова та висновки акта перевірки ДПІ у Шевченківському районі м. Львова № 155/23-118/37277910 від 28 лютого 2011 року до Львівського окружного адміністративного суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2011 року у справі № 2а-3473/11/1370 за позовом ТзОВ «Галицькі інвестиції» до ДПІ у Шевченківському районі м. Львова позовні вимоги задоволені повністю, визнано протиправними дії ДПІ у Шевченківському районі м. Львова, які полягають у викладенні в акті перевірки №155/23- 118/37277910 від 28 лютого 2011 року протиправних висновків про безтоварність та нікчемність фінансово-господарських операцій вчинених ТзОВ «Галицькі інвестиції» контрагентами покупцями і продавцями за період з 01.10.10р. по 31.10.10р. Дана постанова залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.12.11р. та ухвалою Вищого адміністративного суду від 28.08.14р., набрала законної сили (том 2 а.с. 167-175).

Крім того, висновки акту Луцької ОДПІ № 1741/23-3/32475509 від 22 березня 2011 року були предметом судового розгляду в адміністративній справі № 2а/0370/1543/11 за позовом ПП «Нова перспектива» до Луцької ОДПІ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07 квітня 2011року № (прийнятого на підставі вказаного акту перевірки).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2011 року у справі № 2а/0370/1543/11, що набрала законної сили 25 січня 2012 року згідно з ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду, спростовано висновки Луцької ОДПІ викладені в акті перевірки №1741/23-3/32475509 від 22.03.11р. «Про результати позапланової виїзної перевірки ПП «Нова перспектива», встановлено товарний характер господарських операцій між ПП «Нова перспектива» та ТзОВ «Галицькі інвестиції», ТзОВ «ВТ-Техбуд» у грудні 2010 року та подальший факт реалізації придбаного товару ДП «Нововолиньский РМЗ» та ТзОВ «Енергооснова». Таким чином, висновки відповідача про неможливість ПП «Нова перспектива» продати товар ДП «Нововолиньский РМЗ» у зв'язку із відсутністю у них цього товару, не знаходять підтвердження (том 2 а.с. 198-202).

Крім того, висновки акту Луцької ОДПІ № 1823/23-2/36112316 від 28 березня 2011 року були предметом судового розгляду в адміністративній справі № 2а/0370/417/12 за позовом ТзОВ «Енергооснова» до Луцької ОДПІ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14 квітня 2011 року № (прийнятого на підставі вказаного акту перевірки).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 12 березня 2012 року у справі № 2а/0370/417/12, що набрала законної сили 13 листопада 2013 року згідно з ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду, спростовано висновки Луцької ОДПІ викладені в акті перевірки №1823/23-2/36112316 від 28.03.11р. «Про результати позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Енергооснова», встановлено товарний характер господарських операцій між ТзОВ «Енергооснова» та ПП «Нова перспектива» у грудні 2010 року та подальший факт реалізації придбаного товару ДП «Нововолиньский РМЗ». Таким чином, висновки відповідача про неможливість ТзОВ «Енергооснова» продати товар ДП «Нововолиньский РМЗ» у зв'язку із відсутністю у них цього товару, не знаходять підтвердження (том 2 а.с. 191-197).

Посилання відповідача на недійсність та нікчемність господарських операцій на підставі договорів № 86 від 13 червня 2008 року, № 02/12/1-3ЗЧ, № 02/12/2-ЗЧ, № 02/12/3-ЗЧ, №02/12/4-ЗЧ від 02.12.10р. були предметом розгляду адміністративної справи №2а/0370/3775/11 за позовом Нововолинської ОДПІ до ДП «Нововолинський РМЗ», ПП «Нова перспектива», ТзОВ «Енергооснова» про визнання договорів поставки товару недійсними та стягнення коштів, одержаних за нікчемними правочинами.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04.09.2014р. в задоволенні даного позову відмовлено. Постановою спростовано висновки Нововолинської ОДПІ про недійсність та нікчемність вищевказаних господарських операцій. Дана постанова залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014р. та набрала законної сили (том 2 а.с. 184-190).

Крім того, як встановлено судом Нововолинською ОДПІ було проведено планову виїзну перевірку ДП «Нововолинський РМЗ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 року по 30.09.2011 року, за результатами якої складено акт перевірки від 10.01.2012 року № 16/3/2301/00179000, яким встановлено, що підприємством занижено податок на прибуток за четвертий квартал 2010 року на загальну суму 396 350,00 грн. На підставі вказаного акта було прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.01.2012 року №, яким підприємству збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 495 437,50 грн., в тому числі 396 350,00 грн. за основним платежем та 99 087,50 грн. штрафних санкцій. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 02.03.2012 року в адміністративній справі №2а/0370/253/12, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2014 року, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.01.2012 року №. Як встановлено в судовому засіданні, ця перевірка по позивачу проводилась по взаємовідносинах (договорах) з тими самими контрагентами де зазначені порушення за період з жовтня по грудень 2010 року по податку на прибуток, а в справі, що розглядається в даному судовому засіданні предметом перевірки є ПДВ за грудень 2010 року, тобто є рішення суду, що набрало законної сили в іншій справі по тому ж позивачу тільки по іншому виду податку і охоплює аналогічний період, що в рішенні-повідомленні, яке оспорюється в даній справі (том 2 а.с. 151-160).

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України не належить доказувати обставини, встановлені в іншому судовому рішенні, що набрало законної сили; обставини вважаються встановленими в іншому судовому рішенні, якщо про це зазначено у мотивувальній чи резолютивній частинах цього рішення. З огляду на викладене, встановлені у мотивувальній частині постанов від 05 серпня 2011 року в адміністративній справі №2а/0370/1543/11, від 12 березня 2012 року у адміністративній справі №2а/0370/417/12 та від 02 березня 2012 року в адміністративній справі №2а/0370/253/12, що набрали законної сили, обставини про товарний характер операцій за спірними договорами не доказуються при розгляді цієї справи.

Слід зазначити, що доводи відповідача, викладені у акті перевірки, щодо недійсності правочинів між ДП «Нововолинський РМЗ» та його контрагентами по першому ланцюгу виконання договорів поставки спростовані доказами у справі, які були наявні на момент податкової перевірки. Чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), який є платником податків, не покладено обов'язку здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками вимог податкового законодавства, а також нести відповідальність за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників і у вигляді певних негативних наслідків.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи ні відповідачем, ні його представником в судовому засіданні, не спростовано достовірності відомостей первинних та розрахункових документів, поданих платником податків на підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій за спірними правочинами та не доведений факт порушення позивачем статей З, 4, 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Таким чином, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні обставини та письмові докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність встановлених Нововолинською ОДПІ в акті документальної позапланової виїзної перевірки ДП «Нововолинський РМЗ» обставин, з огляду на що оскаржуване податкові повідомлення - рішення №/162 від 29 квітня 2011 року, яким визначено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 396 350 грн., в тому числі 317 080 грн. основного платежу та штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 79 270 грн. слід визнати протиправними та скасувати.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Оскільки представник позивача в судовому засіданні відмовився від стягнення сплаченого судового збору, тому судовий збір не стягується.

Керуючись статтями 11, 17, 71, 72, 94, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі статтей 4, 7 Закону України «Про податок на додану вартість», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції № /162 від 29.04.2011 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 24 лютого 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий С.Ф. Костюкевич