Справа № 816/51/15-а
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/51/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кулик - Куличок О.Л.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Висоти І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 10.10.2014 № .

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що зазначеним рішенням застосовано фінансові санкції у сумі 6800 грн за порушення вимог статті 15-3 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР, а саме, продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв особам, які не досягли 18 років. Вказував, що рішення є необґрунтоване, оскільки прийняте на підставі протоколу Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області від 05.05.2014, складеного відносно продавця ОСОБА_1 через два тижні після вчинення правопорушення і лише з урахуванням пояснень неповнолітніх осіб, без підтвердження іншими доказами. Стверджував, що у день вчинення правопорушення, зазначений у протоколі, заклад не працював, реалізація алкогольних напоїв не здійснювалася, оскільки це був вихідний день та релігійне свято. Також звертав увагу на те, що постановою Пирятинського районного суду Полтавської області скасовано постанову адміністративної комісії при виконкомі Великокручанської сільської ради за результатами розгляду протоколу про адмінправопорушення від 05.05.2014, а відтак вина продавця ОСОБА_1 у продажу алкогольних напоїв не доведена.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що факт порушення позивачем ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" підтверджено матеріалами правоохоронного органу - Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області. За таких обставин до позивача застосовано фінансові санкції у розмірі 6800 грн згідно абзацу 9 ч. 2 ст. 17 вказаного Закону.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка ОСОБА_1, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов'язкових платежів НОМЕР_1) зареєстрований 15.12.2011 як фізична особа - підприємець /а.с. 41/ та перебуває на обліку у Пирятинському відділенні Лубенської ОДПІ з 16.12.2011 за №10968 /а.с.57/.

ФОП ОСОБА_3 здійснює торгівельну діяльність за адресою: АДРЕСА_1, на підставі торгового патенту серії НОМЕР_2 на право здійснення торговельної діяльності, виданого Пирятинським відділенням Лубенської ОДПІ 21.12.2011 та дійсного з 02.01.2012 по 31.12.2016 /а.с.9/.

Позивач має ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії НОМЕР_3 від 21.01.2014 терміном дії з 27.01.2014 по 26.01.2015 /а.с. 45/.

05.05.2014 оперуповноваженим КМСД Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області Прошковським Д.А. складено протокол № 090738 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП відносно гр. ОСОБА_1, в якому зафіксовано, що 20.04.2014 близько 13 год. нею продано неповнолітньому ОСОБА_6 пиво, що є порушенням ч. 2 ст. 156 КУпАП /а.с. 36/.

Протокол від 05.05.2014 № 090738 разом з поясненнями, відібраними у неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, копією свідоцтва про народження ОСОБА_6. /а.с. 30 -34/, поясненнями ОСОБА_1 /а.с. 84/ були направлені Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області до ГУ Міндоходів у Полтавській області, яке у свою чергу листом від 25.09.2014 за вих. № 4889/7/16-31-21-01-32 надіслала їх до Лубенської ОДПІ для розгляду та застосування санкцій (надійшли 03.10.2014 вх. № 3618/8 /а.с. 69/.

На підставі вказаних матеріалів Лубенською ОДПІ винесено рішення про застосування фінансових санкцій № від 10.10.2014, яким до ФОП ОСОБА_3 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. за порушення ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" /а.с.12-13/.

16.10.2014 позивач отримав вказане рішення, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с.56/.

Позивач не погодився з рішенням про застосування фінансових санкцій № від 10.10.2014, у зв'язку з чим оскаржив його до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку рішенню про застосування фінансових санкцій № від 10.10.2014, суд виходить з наступного.

Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР (надалі - Закон № 481/95-ВР) визначені основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 15-3 Закону № 481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Згідно з частинами 4, 5 статті 15-3 Закону № 481/95-ВР продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Статтею 16 Закону № 481/95-ВР визначено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

В силу вимог частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

Відповідно до частини 4 статті 17 Закону № 481/95-ВР рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Механізм застосування фінансових санкцій визначений Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 (надалі - Порядок № 790).

Пунктом 5 Порядку № 790 встановлено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Додатком до Порядку № 790 визначено форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Водночас з 1 січня 2011 року (від часу набрання чинності Податковим кодексом України) у контролюючих органів в розумінні Податкового кодексу України відсутні повноваження щодо прийняття інших рішень, крім податкових повідомлень-рішень, якими можуть бути визначені грошові зобов'язання.

Так, відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З наведеного визначення випливає, що поняття грошового зобов'язання охоплює всі суми коштів, які підлягають сплаті як штрафні санкції за порушення вимог законодавства, дотримання якого контролюють контролюючі органи. Не є винятком і штрафні санкції за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

В силу вимог пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі визначення сума грошового зобов'язання контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

У разі прийняття цим органом рішення щодо визначення платникові податків штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, за формою, що не відповідає податковому повідомленню-рішенню, суд розцінює його як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.

При цьому суд враховує, що незалежно від дефектів форми податкового повідомлення-рішення з визначення грошових зобов'язань за фінансовими санкціями за порушення законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів на такі повідомлення-рішення поширюється дія норм Податкового кодексу України і передбачені відповідними рішеннями суми грошових зобов'язань підлягають узгодженню в порядку, встановленому Податковим кодексом України для узгодження грошових зобов'язань, визначених контролюючим органом.

Відповідна позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 28.03.2014 № 375/11/14-14 "Щодо питань, пов'язаних з оскарженням рішень про застосування штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також питань, пов'язаних зі стягненням відповідних сум".

Беручи до уваги те, що згідно з пунктом 56.18. статті 56 Податкового кодексу України платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу (1095 днів), суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду із позовом про скасування рішення від 10.10.2014 № .

Надаючи оцінку законності та обґрунтованості вказаного рішення, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що підставою для прийняття спірного рішення були матеріали правоохоронного органу - Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області, а саме, протокол від 05.05.2014 № 090738, пояснення, відібрані у неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, копія свідоцтва про народження ОСОБА_6. /а.с. 30 -34/, пояснення ОСОБА_1 /а.с. 84/.

Протокол про адміністративне правопорушення № 090738 був складений оперуповноваженим ОСОБА_5 05.05.2014 відносно ОСОБА_1 по факту реалізації останньою 20.04.2014 пива неповнолітньому ОСОБА_6 /а.с. 36/

У письмових поясненнях від 24.04.2014, відібраних оперуповноваженим КМСД Пирятинського РВ УМВС України, неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначив, що 20.04.2014 в с. Велика Круча, Пирятинського району на прохання своїх друзів ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_10 і ОСОБА_9 придбав у приміщенні колишнього ресторану, де працює ОСОБА_3 (як її ім'я не знає), дві пляшки пива "Оболонь світле" за ціною 18 грн за пляшку, об'ємом 2,5 л /а.с.34/

У письмових поясненнях ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, також зазначили про факт придбання ОСОБА_6 пива у приміщенні колишнього ресторану, однак прізвище продавця і адресу магазину не вказували.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що протокол № 090738 від 05.05.2014, який був складений відносно порушення, що мало місце 20.04.2014, ґрунтувався лише на поясненнях неповнолітніх осіб, безпосередньо факт порушення оперуповноваженим не був виявлений, свідки правопорушення у протоколі не зазначені. При цьому суд бере до уваги, що усі пояснення неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9 містять виправлення дати придбання пива з 19.04.2014 на 20.04.2014. Крім того, пояснення були відібрані від ОСОБА_6, факт продажу останньому зафіксовано у протоколі № 090738 від 05.05.2014, тоді як у матеріалах наявна копія свідоцтва про народження ОСОБА_6. /а.с. 32/. Суд також враховує, що жодні із пояснень не містять точної адреси магазину та прізвища, імені, по батькові продавця.

У протоколі № 090738 від 05.05.2014 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 надано пояснення про те, що вона є головою правління споживчого товариства і 20.04.2014 не працювала, так як це був вихідний день. Магазин, зданий в оренду ОСОБА_3, не працював. Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовилася /а.с.36/.

У письмових поясненнях від 05.05.2014 ОСОБА_1 вказала такі ж відомості /а.с. 84/.

Судом встановлено, що протокол № 090738 від 05.05.2014 був направлений на розгляд адміністративної комісії при виконавчому комітеті Великокручанської сільської ради, за результатами якого застосовано до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн./а.с. 35/.

Проте постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 16.12.2014 у справі №2-а/544/54/2014 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, Пирятинського РВ УМВС України в Полтавській області про оскарження неправомірних дій суб'єкта владних повноважень, визнано дії адміністративної комісії при виконавчому комітеті Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області неправомірними та скасовано постанову, прийняту такою комісією від 24.06.2014 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Постанова суду набрала законної сили негайно після її винесення /а.с. 19- 21/.

Суд також враховує, що ФОП ОСОБА_3 здійснює торгівельну діяльність в орендованій у Великокручанського споживчого товариства частині приміщення магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі торгового патенту серії НОМЕР_2 на право здійснення торговельної діяльності /а.с.9/.

Пирятинським відділенням Лубенської ОДПІ здійснено реєстрацію реєстратора розрахункових операцій MINI - T 400 ME, заводський №ПБ, фіскальний НОМЕР_4, версія програмного забезпечення 4101 - 2, що належить ОСОБА_3, призначеного для використання у господарській одиниці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить реєстраційне посвідчення НОМЕР_4 від 18.07.2012 /а.с.49/

У відповідності до п. п. 1, 2, 9 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції, щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Аналіз положень вказаного Закону, в тому числі статті 9, якою визначено виключний перелік умов, за яких РРО не застосовуються, свідчить про те, що під час реалізації алкогольних напоїв суб'єкт господарювання зобов'язаний використовувати РРО.

Пунктом 6 Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 № 417, передбачено, що використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

Судом встановлено, що Книга обліку розрахункових операцій позивача, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні та копії якої залучено до справи, містить підклеєні Z-звіти електронного журналу, Z-звіти по товарам, Х-звіти денні за 19.04.2014, після чого - за 22.04.2014, при цьому забезпечено хронологічну послідовність порядкових номерів Z-звітів: № 0121 від 19.04.2014, № 0122 від 22.04.2014 /а.с. 87 - 89/. Фіскальні звітні чеки за 20.04.2014, 21.04.2014 у Книзі ОРО позивача відсутні. Розділ 2 Книги ОРО позивача також не містить записів щодо проведених розрахункових операцій за 20.04.2014, 21.04.2014 /а.с. 80 -81/.

Зазначені відомості відповідають даним, які містяться у базі податкового органу /а.с. 55/.

З огляду на викладене, докази, що підтверджують здійснення розрахункової операції з продажу алкогольних напоїв позивачем 20.04.2014 у магазині, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, відсутні.

Суд бере до уваги, що 20.04.2014 за днем тижня - неділя, а також на вказаний день припадало релігійне свято - Пасха.

Відповідно до положень статті 73 Кодексу законів про працю України робота не провадиться в дні релігійних свят, зокрема, один день (неділя) - Пасха (Великдень).

Згідно довідки Пирятинського районного центру зайнятості № 145 від 09.02.2015 у ФОП ОСОБА_3 станом на 19 - 20 квітня 2014 року договори із найманими працівниками не були зареєстровані /а.с. 66/.

У своїх поясненнях представник позивача ОСОБА_1 підтвердила, що продаж товарів у магазині за адресою: АДРЕСА_1, ФОП ОСОБА_3 здійснює самостійно, без залучення найманих працівників, при цьому зазначила, що враховуючи те, що частина приміщення за вказаною адресою використовується для розміщення бухгалтерії Великокручанського споживчого товариства, за відсутності позивача продаж товарів могла здійснювати голова правління ОСОБА_1

Разом з тим, допитана в ході розгляду справи в якості свідка ОСОБА_1 (за її згодою) вказала, що 20.04.2014 вона та її чоловік ОСОБА_3 перебували у м. Пирятині, у магазин в с. В.Круча не приїжджали, оскільки магазин цього дня не працював.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що матеріали правоохоронного органу, на підставі яких відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 10.10.2014 № , не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення позивачем статті 15-3 Закону № 481/95-ВР, а саме, продажу 20.04.2014 алкогольного напою - пива марки "Оболонь світле" об'ємом 2,5 л, неповнолітньому ОСОБА_6 у магазині за адресою: АДРЕСА_1, натомість ґрунтуються лише на поясненнях неповнолітніх осіб із виправленнями, відсутністю деталізації обставин придбання алкогольних напоїв, із доданим свідоцтвом про народження особи, прізвище якої не відповідає прізвищу неповнолітнього, якому продано алкогольний напій згідно протоколу і відібраних пояснень. Факт продажу позивачем алкогольного напою неповнолітньому не підтверджено розрахунковим документом, а також заперечується свідком ОСОБА_1, відносно якої складено протокол від 05.05.2014, однак постанову про накладення адміністративного стягнення за результатами розгляду вказаного протоколу скасовано у судовому порядку. При цьому суд враховує, що факту порушення позивачем Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині не застосування РРО під час продажу алкогольних напоїв не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення про застосування фінансових санкцій від 10.10.2014 № прийнято на підставі матеріалів, якими факт порушення достовірно не підтверджено, а відтак є необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що спірне рішення є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, встановлених частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог про скасування рішення та визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 10.10.2014 № .

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України відповідно до задоволених вимог (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 182 грн. 70 коп.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» позивачеві підлягає поверненню зайво сплачена сума судового збору у розмірі 70 копійок.

В силу пункту 21 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" органи доходів і зборів звільнені від сплати судового збору, а тому судовий збір в сумі, що становить 90 відсотків розміру ставки судового збору, з відповідача до державного бюджету не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного упралвління Міндоходів у Полтавській області про скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області № від 10 жовтня 2014 року про застосування фінансових санкцій.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 182 гри 70 коп (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок).

Повернути фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України сплачену згідно квитанції №55 від 05 січня 2015 року суму судового збору у розмірі 0 грн 30 копійок (нуль гривень тридцять копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2015 року.

Суддя М.В. Довгопол