Справа № 815/6911/14
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

815/6911/14

Справа № 815/6911/14

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Золота рибка” до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов’язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Золота рибка” (надалі – ТОВ «Золота Рибка» або позивач) до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області (надалі – Департамент ДАБІ або відповідач), в якому позивач з урахуванням уточнень до адміністративного позову, просить суд визнати бездіяльність Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області щодо ненадання відповіді на звернення ТОВ «Золота Рибка» протиправною та зобов’язати Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області розглянути лист Товариства з обмеженою відповідальністю “Золота рибка” №49/14 від 12.11.2014р. та здійснити в межах своїх повноважень державний контроль за дотриманням відповідними особами державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою та містобудівної діяльності при будівництві споруди, яка була збудована безпосередньо біля вікон приміщення, що належать Позивачу на праві приватної власності, яке знаходиться на перетині вулиць Гайдара та Терешкової, а саме за адресою: м. Одеса, вул. Гайдара, 11.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що безпосередньо біля вікон приміщення, що належить позивачу на праві приватної власності, яке знаходиться на перетині вулиць Гайдара та Терешкової, а саме за адресою: м. Одеса, вул. Гайдара, 11, самочинно зайнято земельну ділянку та збудовано споруду. При такому самочинному будівництві порушені інтереси позивача, з огляду на таке. Відповідно до ДБН 360-92 для обслуговування будівель для здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни слід приймати не менше 1,0м. При цьому повинно бути забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, які запобігають стоку атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Як стверджує представник позивача, вказаний самовільно збудований об’єкт грубо порушує зазначені ДБН 360-92, а також п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про основи містобудування». З проханням здійснити заходи державного архітектурно-будівельного контролю з метою перевірки та зупинення самовільного заняття земельної ділянки та будови, зазначеної вище, позивач звернувся до начальника Департаменту ДАБІ, але останнім жодних заходів щодо перевірки та зупинення самовільного зайняття земельної ділянки та встановлення факту самочинного будівництва споруди не проведено, а також не надано вичерпної відповіді на листи, що надсилалися позивачем. Непроведення такої перевірки, на думку представника позивача, є перешкодою для встановлення доведеності факту самочинного будівництва, адже тільки за такої умови особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. Можуть звернутися до суду за захистом своїх прав в порядку ст. 376 ЦКУ.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Представники сторін проти продовження розгляду справи в письмовому провадженні не заперечували.

Відтак суд ухвалив про розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та обставини.

Згідно договору купівлі-продажу будівель та споруд від 22.09.2004р., укладеного між ТОВ «Пантеон» (Продавець) та ТОВ «Золота Рибка» (Покупець) останнє придбало 287/1000 частин нежилих будівель та споруд (Науково-дослідний інститут «Шторм»), розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Терешкової, 27 (а.с. 8-9). Зазначений договір зареєстровано в реєстрі за №4075.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Золота Рибка» на адресу відповідача направлялися листи: №22/14/1 від 27.05.2014р. (отримане Департаментом ДАБІ 27.05.2014р. згідно штампу канцелярії), №28/14 від 21.08.2014р. (отримане Департаментом ДАБІ 21.08.2014р. згідно штампу канцелярії), №34/14 від 01.10.2014р. (отримане Департаментом ДАБІ 01.10.2014р. згідно штампу канцелярії), №49/14 від 12.11.2014р. (отримане Департаментом ДАБІ 12.11.2014р. згідно штампу канцелярії) (а.с. 12-17).

Зі змісту вказаних листів судом встановлено, що позивач звертався до Департаменту ДАБІ з проханням вжити заходів по знесенню самочинно збудованого об’єкту та звільненню самовільно зайнятої земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Гайдара, 11.

Як зазначено представником Департаменту ДАБІ у письмових запереченнях проти позову, відповідач не погоджується з позовними вимогами, оскільки на звернення ТОВ «Золота Рибка» від 12.11.2014р. Департаментом ДАБІ надано відповідь від 09.12.2014р. за вих. №05/1-1635, що відповідно до ст. 31 Закону України про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» було установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня-грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб’єкта господарювання щодо його перевірки. А тому правових підстав для здійснення заходів у Департаменту не було, про що й надано відповідь позивачу.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, яким врегульовано спірні відносини між сторонами, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Золота Рибка» підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України «Про інформацію» встановлює, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Під інформацією Закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян, відповідно до їх статуту, пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення, врегульовані Законом України «Про звернення громадян».

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про звернення громадян», заява (клопотання) звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Статтею 5 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань .

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Строки розгляду звернення визначені статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», згідно із якою встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Судом встановлено, що на листи-звернення ТОВ «Золота Рибка» Департаментом ДАБІ не надавалися відповіді в порушення приписів ст. 19 статтею 20 Закону України «Про звернення громадян». Стосовно листа Департаменту ДАБІ, адресованого ТОВ «Золота Рибка» від 09.12.2014р. за вих. №05/1-1635 (копія якого надана представником відповідача до заперечень проти позову), суд зазначає, що факт отримання вказаного листа заперечувався представником позивача, а відповідачем, в свою чергу, не надано жодних доказів отримання або відправлення вказаного листа на адресу позивача.

З огляду на вище зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання бездіяльності Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області щодо ненадання відповіді на звернення ТОВ «Золота Рибка» протиправною є обґрунтованими та повинні бути задоволені.

Разом з тим, оскільки представником позивача надано до суду лист Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області від 09.12.2014р. за вих. №05/1-1635, який за своїм змістом є відповіддю на звернення ТОВ «Золота Рибка» від 12.11.2014р. №49/14, суд не вбачає підстав зобов’язувати відповідача ще раз розглянути зазначене звернення. Відтак суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Золота Рибка» в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно іншої частини позовних вимог ТОВ «Золота Рибка» суд вказує наступне.

Відповідно до Указу Президента України від 8 квітня 2011 року N 439/2011 «Про затвердження Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України» та Постанови КабінетуМіністрів України від 9 липня 2014 р. N 294 «Про Про затвердження Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Держархбудінспекція у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 3 Постанови кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 р. N 294 основними завданнями Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а саме: внесення на розгляд Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань, що належать до сфери діяльності Держархбудінспекції; здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частинами 1, 2 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» №553 від 23.05.2011 (надалі – Порядок №533), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції.

Згідно п. 5 Порядку №533, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи інспекції, який затверджується керівником відповідної інспекції. Інспекції проводять планові перевірки об'єктів містобудування не частіше ніж один раз на півроку Строк проведення планової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідної інспекції чи його заступника не більше ніж на п'ять робочих днів. (п.6 Порядку №533).

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції (п.7 Порядку №533).

Пунктом 8 Порядку №533 визначено, що підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням чи письмової заяви про проведення перевірки щодо дотримання суб'єктом господарювання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів інспекцій; перевірка виконання суб'єктом господарювання вимог інспекції щодо усунення порушень ліцензіатом ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Суд зазначає, що 03.08.2014р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», відповідно до якого Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» доповнено статтею 31 такого змісту: «Установити, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб — підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб’єкта господарювання щодо його перевірки».

З огляду на вище викладене, суд погоджується з доводами відповідача щодо відсутності у останнього підстав для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який відповідно до положень чинного законодавства України здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Також суд вважає за необхідне зазначити з цього приводу наступне.

Позовні вимоги ТОВ «Золота Рибка» щодо зобов'язання відповідача здійснити передбачені законом заходи державного контролю за дотриманням відповідними особами державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою та містобудівної діяльності при будівництві споруди, яка була збудована безпосередньо біля вікон приміщення, що належать Позивачу на праві приватної власності, яке знаходиться на перетині вулиць Гайдара та Терешкової, а саме за адресою: м. Одеса, вул. Гайдара, 11, не можуть бути задоволені також із тих підстав, що суд не може підміняти собою суб'єкта владних повноважень щодо реалізації ним власних повноважень, наданих законодавством, оскільки суди не вправі втручатись в повноваження та діяльність суб'єктів владних повноважень, або ж підміняти їх.

Така позиція суду щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24.10.2008 року, згідно якої, суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Дане питання є виключною компетенцією суб'єкта владних повноважень, а тому суд не вбачає можливим втручання в ці повноваження, підміняючи собою суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163, 167,186, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Золота рибка” до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов’язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області щодо ненадання відповіді на звернення ТОВ «Золота Рибка».

В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.М.Токмілова

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Золота рибка” до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов’язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області щодо ненадання відповіді на звернення ТОВ «Золота Рибка».

В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.