Справа № 2а/1570/2446/11
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2015 р. м. Київ К/800/43707/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді: Васильченко Н.В.,

судді: Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

при секретарі судового засідання: Романишин О.Р.,

за участі представника третьої особи Марочкіна В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Русіч і К" на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2014 року у справі №2-а/1570/2446/2011 за позовом ОСОБА_2 до Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області, треті особи: Рибоаграрний багатопрофільний кооператив "Ново-Некрасівський", товариство з обмеженою відповідальністю "Русіч і К" про визнання незаконними та скасування розпоряджень, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області, треті особи: Рибоаграрний багатопрофільний кооператив "Ново-Некрасівський", товариство з обмеженою відповідальністю "Русіч і К", в якому просив: визнати незаконними та скасувати

- розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 30.08.2004 року №879/А-2004 "Про передачу земельної ділянки в оренду рибоаграрному багатопрофільному кооперативу "Ново-Некрасівський";

- розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 11.01.2010 року №02/А-2010 "Про надання дозволу TOB "Русіч і К" на виготовлення технічної документації щодо надання в довгострокову оренду земельної ділянки на території Матроської сільської ради для рибогосподарських потреб";

- розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 23.04.2010 року №263/А-2010 "Про затвердження TOB "Русіч і К" технічної документації щодо надання в оренду земельної ділянки із земель водного фонду на території Матроської сільської ради для рибогосподарських потреб та обслуговування нерухомого майна".

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуваними розпорядженнями порушені його права на подальше володіння та користування земельної ділянкою площею 68,565 га., що була надана йому в оренду розпорядженням Ізмаїльської районної державної адміністрації від 12.05.2003р. №360/А-2003 терміном на 25 років,

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2012 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2014 року скасоване рішення суду першої інстанції, позовні вимоги задоволені частково. Визнане незаконним та скасоване розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області від 30.08.2004 року №879/А-2004 "Про передачу земельної ділянки в оренду рибоаграрному багатопрофільному кооперативу "Ново-Некрасівський", в частині земельної ділянки, площею 68,565 га., яка розташована за межами населеного пункту на території Матроської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває в оренді у ОСОБА_2 відповідно до договору оренди від 25 червня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованим в реєстрі за № 987. Визнане незаконним та скасоване розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області від 11 січня 2010 року №02/А-2010 "Про надання дозволу TOB "Русіч і К" на виготовлення технічної документації щодо надання в довгострокову оренду земельної ділянки на території Матроської сільської ради для рибогосподарських потреб", в частині земельної ділянки, площею 68,565 га., яка розташована за межами населеного пункту на території Матроської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває в оренді у ОСОБА_2 відповідно до договору оренди від 25 червня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованим в реєстрі за № 987. Визнане незаконним та скасоване розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області від 23 квітня 2010 року №263/А-2010 "Про затвердження TOB "Русіч і К" технічної документації щодо надання в оренду земельної ділянки із земель водного фонду на території Матроської сільської ради для рибогосподарських потреб та обслуговування нерухомого майна", в частині земельної ділянки, площею 68,565 га., яка розташована за межами населеного пункту на території Матроської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває в оренді у ОСОБА_2 відповідно до договору оренди від 25 червня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованим в реєстрі за № 987. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції товариство з обмеженою відповідальністю "Русіч і К" звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області були прийняті наступні розпорядження: від 30.08.2004 року №879/А-2004 "Про передачу земельної ділянки в оренду рибоаграрному багатопрофільному кооперативу "Ново-Некрасівський"; від 11.01.2010 року №02/А-2010 "Про надання дозволу TOB "Русіч і К" на виготовлення технічної документації щодо надання в довгострокову оренду земельної ділянки на території Матроської сільської ради для рибогосподарських потреб"; від 23.04.2010 року №263/А-2010 "Про затвердження TOB "Русіч і К" технічної документації щодо надання в оренду земельної ділянки із земель водного фонду на території Матроської сільської ради для рибогосподарських потреб та обслуговування нерухомого майна".

Розглядаючи справу та вирішуючи спір щодо заявлених позовних вимог суди всіх інстанцій виходили з того, що вирішуваний спір належить до адміністративної юрисдикції. Проте, із цим висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

За приписами частини другої статті 5 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини третьої статті 140, частини першої статті 144 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно ч.10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Частинами 1 та 2 ст. 83 цього Кодексу встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Так, термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно, і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).

Згідно з частиною другою статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

Статтею 172 цього Кодексу встановлено, що територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Міська рада у справі, яка розглядається, є суб'єктом цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин.

Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, що перебувала у її власності, міська відповідно до статті 5 Земельного кодексу України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Тобто, при здійсненні повноважень власника землі відповідач є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею. У цьому випадку відсутня підпорядкованість одного учасника земельних правовідносин іншому, яка має місце під час здійснення органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій.

Частиною четвертою статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Зазначені положення Основного Закону кореспондуються з пунктом "в" статті 5 Земельного кодексу України, згідно якого земельне законодавство базується на принципі невтручання держави у здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини шостої статті 319 ЦК України держава не втручається у здійснення власником права власності.

Тобто, пряме адміністрування з боку органів влади є неприпустимим.

Суди не звернули уваги на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права та підстав набуття права користування, а саме права оренди на спірну земельну ділянку.

Так, міська рада як власник землі вільна у виборі суб'єкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом.

Водночас, відповідач владних управлінських функцій не здійснював і суб'єктом владних повноважень у цих відносинах не був.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За нормою частини третьої статті 22 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Враховуючи викладене, за суб`єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку про те, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, може бути розглянутий за правилами, встановленими КАС України, а тому рішення у цій справі підлягають скасуванню внаслідок неправильного застосування норм процесуального закону із закриттям провадження у справі, з роз'ясненням позивачеві про право на звернення до суду на загальних підставах в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст.ст. 157, 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Русіч і К" задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2012 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2014 року по справі №2-а/1570/2446/2011 скасувати та закрити провадження в адміністративній справі.

Роз'яснити позивачу його право на звернення до суду з позовом в цій частині в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді:

/підпис/

З оригіналом згідно

суддя