Справа № 2а/0470/5068/11
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року м. Київ К/800/2621/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Лосєва А.М.
Бившевої Л.І.
Шипуліної Т.М.

за участю секретаря Титенко М.П.
за участю представників
позивача:Курочкиної В.М.,
відповідача:не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2011

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2012

у справі № 2а/0470/5068/11

за позовом Державного підприємства «Смоли»

до Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську (правонаступник Дніпродзержинська об'єднана державна податкова інспекція Дніпропетровської області Державної податкової служби),

Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області (правонаступник Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області)

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Державне підприємство «Смоли» (надалі - позивач, ДП «Смоли») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську (правонаступник Дніпродзержинська об'єднана державна податкова інспекція Дніпропетровської області Державної податкової служби) (надалі - відповідач 1, Дніпродзержинська ОДПІ Дніпропетровської області ДПС), Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області (Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області) (надалі - відповідач 2, ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просило суд визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську, яка виразилася у неподанні до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Смоли» по деклараціям: за вересень 2010 року у сумі 236 084,00 грн., за жовтень 2010 року у сумі 164 809,00 грн., за листопад 2010 року у сумі 533 894,00 грн., за грудень 2010 року у сумі 506 676,00 грн., на загальну суму 1 441 463,00 грн.; стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Смоли» суму податку на додану вартість, яка підлягає відшкодуванню з бюджету у розмірі 1 441 463,00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2011, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2012 року, адміністративний позов Державного підприємства «Смоли» задоволено: визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську, яка виразилась у неподанні до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Смоли» по деклараціям: за вересень 2010 року у сумі 236084,00 грн., за жовтень 2010 року у сумі 164809,00 грн., за листопад 2011 року у сумі 533894,00 грн., за грудень 2010 року у сумі 506676,00 грн., а всього у розмірі 1441463,00 грн.; стягнуто з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Смоли» суму податку на додану вартість, яка підлягає відшкодуванню з бюджету у розмірі 1441463,00 грн.; стягнуто з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Смоли» судові витрати у сумі 1703,40 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач обґрунтовано скористався своїм правом на звернення до суду з позовом про стягнення відповідної суми коштів з Державного бюджету України.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийнято з порушенням норм матеріального права, відповідач-1 звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2011 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2012 і відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи за вересень, жовтень, листопад та грудень 2010 року ДП «Смоли» за кожен місяць відповідно подало до Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську податкову декларацію з податку на додану вартість, довідку щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, розрахунок коригування суми ПДВ до податкової декларації з податку на додану вартість, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування.

Копії декларацій, з відміткою податкового органу про їх прийняття були передані позивачем в установлені строки Головному управлінню Державного казначейства України в Дніпропетровській області.

Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи також було встановлено, що позивач має право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, перерахування якого не здійснено останньому у зв'язку з порушенням податковим органом порядку та строків надання органам держказначейства висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету та оскільки право платника податку порушується внаслідок неодержання коштів з бюджету, належним способом захисту такого порушеного права має бути стягнення бюджетного відшкодування податку на додану вартість на користь позивача.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) та строки проведення розрахунків визначені у п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», чинного на момент виникнення у позивача права на бюджетне відшкодування.

Згідно з п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 вказаного Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає, зокрема, частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг) (п.п. 7.7.2 Закону).

Пунктом 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», передбачено, що платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників.

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'яти основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються за процедурою, встановленою центральним податковим органом.

Відповідно до п.п. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 вказаного Закону протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Вищевказані норми Закону України «Про податок на додану вартість» встановлюють порядок взаємодії державних органів між собою та не ставлять право платника податку на бюджетне відшкодування в залежність від проведення або непроведення всіх зустрічних перевірок по всьому ланцюгу до кінцевого виробника товару.

Пунктом 7.7.6 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ній суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Відповідно до пункту 4 «Порядку відшкодування податку на додану вартість», затвердженого наказом Державної податкової адміністрації, Державного казначейства України від 02 липня 1997 р. № 209/72, відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів (форма наведена в додатку 2) або за рішенням суду.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що платник податків має право на бюджетне відшкодування стосовно тієї суми податку на додану вартість, яка фактично сплачується ним у будь-яких попередніх податкових періодах, що відповідає загальному поняттю відшкодування як компенсації понесених витрат.

Загальна сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень-грудень 2010 року з урахуванням виплат складає 1 441 463,00 грн., та дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг), що є узгодженим з податковим органом.

Отже, як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, позивачем були виконані всі вимоги законодавства України, які він мав виконати для отримання бюджетного відшкодування.

Державною податковою інспекцією у місті Дніпродзержинську було складено довідки про результати позапланових виїзних перевірок ДП «Смоли» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за вересень, жовтень, листопад, грудень 2010 року відповідно, згідно до висновків яких перевірками підтверджено відображене ДП «Смоли» у деклараціях за вересень та жовтень 2010 року бюджетне відшкодування податку на додану вартість. Також перевірками документально підтверджено відображене ДП «Смоли» в декларації за листопад та грудень 2010 року бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

Водночас висновків із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету у встановлений законом термін не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій як щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача у зв'язку з невиконанням вимог Закону України «Про податок на додану вартість», яким передбачено порядок бюджетного відшкодування податку на додану вартість, так і щодо обраного способу захисту порушеного права через стягнення з Державного бюджету України заборгованості з бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1 441 463,00 грн.

Таким чином, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову є законними та обґрунтованими, а тому не вбачає підстав для їх скасування. Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 210, 214, 215, 220, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2011 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2012 у справі № 2а/0470/5068/11 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева
(підпис) Т.М. Шипуліна