Справа № 826/15617/14
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Реєстраційної служби Головного управляння юстиції у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Головного управляння юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

10 жовтня 2014 року позивачі звернулися до суду з адміністративним позовом, в якому просили:

- визнати незаконними дії Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 в реєстрації права власності на частину житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1, згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 лютого 2014 року у справі № 2-206-14; зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції в м. Києві вчинити дії щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на 5/6 частини житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1, яка складається з 1/2 частини будинку, а саме: квартири № 1: тамбур загальною площею 1,9 під літерою «І»; житлової кімнати 1-4 розміром 22,8 кв.м; коридору 1-2 площею 4,8 кв.м; житлової кімнати 1-3 розміром 12,5 кв.м; житлової кімнати 1-5 розміром 11,1 кв.м; житлової кімнати 1-6 розміром 11,7 кв.м; кухні 1-7 площею 5,5 кв.м; ванної кімнати 1-8 площею 2,7 кв.м; туалету 1-9 площею 1,3 кв.м; та господарсько-побутових будівель: літня кухня під літерою «Б»; гараж під літерою «В»; сарай під літерою «Г»; душ під літерою «Л»; погріб під літерою «Д»; убиральня під літерою «К» в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1;

- визнати незаконними дії Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві щодо відмови ОСОБА_3 в реєстрації права власності на частину житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1, згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 лютого 2014 року у справі № 2-206-14;

- зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції в м. Києві вчинити дії щодо реєстрації права власності за ОСОБА_3 на 1/6 частини житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1, яка складається з 1/2 частини будинку, а саме: квартири № 1: тамбур загальною площею 1,9 під літерою «І»; житлової кімнати 1-4 розміром 22,8 кв.м; коридору 1-2 площею 4,8 кв.м; житлової кімнати 1-3 розміром 12,5 кв.м; житлової кімнати 1-5 розміром 11,1 кв.м; житлової кімнати 1-6 розміром 11,7 кв.м; кухні 1-7 площею 5,5 кв.м; ванної кімнати 1-8 площею 2,7 кв.м; туалету 1-9 площею 1,3 кв.м; та господарсько-побутових будівель: літня кухня під літерою «Б»; гараж під літерою «В»; сарай під літерою «Г»; душ під літерою «Л»; погріб під літерою «Д»; убиральня під літерою «К» в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено частково, шляхом зобов'язання Реєстраційну службу Головного управління юстиції в м. Києві вчинити дії щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на 5/6 частини житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1, яка складається з 1/2 частини будинку, а саме: квартири № 1: тамбур загальною площею 1,9 під літерою «І»; житлової кімнати 1-4 розміром 22,8 кв.м; коридору 1-2 площею 4,8 кв.м; житлової кімнати 1-3 розміром 12,5 кв.м; житлової кімнати 1-5 розміром 11,1 кв.м; житлової кімнати 1-6 розміром 11,7 кв.м; кухні 1-7 площею 5,5 кв.м; ванної кімнати 1-8 площею 2,7 кв.м; туалету 1-9 площею 1,3 кв.м; та господарсько-побутових будівель: літня кухня під літерою «Б»; гараж під літерою «В»; сарай під літерою «Г»; душ під літерою «Л»; погріб під літерою «Д»; убиральня під літерою «К» в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язання Реєстраційну службу Головного управління юстиції в м. Києві вчинити дії щодо реєстрації права власності за ОСОБА_3 на 1/6 частини житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1, яка складається з 1/2 частини будинку, а саме: квартири № 1: тамбур загальною площею 1,9 під літерою «І»; житлової кімнати 1-4 розміром 22,8 кв.м; коридору 1-2 площею 4,8 кв.м; житлової кімнати 1-3 розміром 12,5 кв.м; житлової кімнати 1-5 розміром 11,1 кв.м; житлової кімнати 1-6 розміром 11,7 кв.м; кухні 1-7 площею 5,5 кв.м; ванної кімнати 1-8 площею 2,7 кв.м; туалету 1-9 площею 1,3 кв.м; та господарсько-побутових будівель: літня кухня під літерою «Б»; гараж під літерою «В»; сарай під літерою «Г»; душ під літерою «Л»; погріб під літерою «Д»; убиральня під літерою «К» в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 22 травня 2012 року Солом'янським районним судом м.Києва переведено права та обв'язки забудовника ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на його сина ОСОБА_4, визнано за ним право власності на 1/2 частину житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1, яка складається з квартири № 1: тамбур загальною площею 1,9 під літерою «І»; житлової кімнати 1-4 розміром 22,8 кв.м; коридору 1-2 площею 4,8 кв.м; житлової кімнати 1-3 розміром 12,5 кв.м; житлової кімнати 1-5 розміром 11,1 кв.м; житлової кімнати 1-6 розміром 11,7 кв.м; кухні 1-7 площею 5,5 кв.м; ванної кімнати 1-8 площею 2,7 кв.м; туалету 1-9 площею 1,3 кв.м; та господарсько-побутових будівель: літня кухня під літерою «Б»; гараж під літерою «В»; сарай під літерою «Г»; душ під літерою «Л»; погріб під літерою «Д»; убиральня під літерою «К» .

12 лютого 2014 року Солом'янським районним судом м. Києва переведено права та обов'язки забудовника ОСОБА_4 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на ОСОБА_2, ОСОБА_3 як спадкоємців першої черги.

З метою реєстрації нерухомого майна, позивачі звернулись з відповідною заявою до відповідача, проте, 28 квітня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Єпіфановим Олександром Володимировичем прийнято рішення № 12706166 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права приватної власності за ОСОБА_2, ОСОБА_3 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися за захистом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у позивачів наявне право на реєстрацію права власності на частину житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1, а доводи відповідача відносно того, що із заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року у справі № 2-206-14 (№ 760-22284-13-ц) неможливо встановити яка частка від об'єкта належить заявникам та щодо неможливості відкрити розділ для реєстрації прав, оскільки зазначене право заявлено вперше, є безпідставними.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є не вірною в частині задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, Закон № 1952-IV) визначено правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямовано на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до п. 1 частини першої статті 4 Закону № 1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

В підпункті 10 пункту 4 Положення про Державну реєстраційну службу України прямо передбачено, що Укрдержреєстр здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Також, згідно статті 9 Закону № 1952-IV, державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Статтею 15 Закону № 1952-IV передбачено, в якому порядку проводиться державна реєстрація прав та їх обтяжень, а саме: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно пункту 5 частини першої статті 19 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до пункту 13 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Згідно пункту 35 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, під час проведення державної реєстрації речових прав заінтересованою особою є власник, інший правонабувач або сторона правочину, відповідно до якого виникли речові права.

Для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком (пункт 36 Порядку).

Відповідно до підпункту 10 пункту 37 Порядку документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статтею 24 Закону № 1952-IV, встановлено виключний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно п. 4 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Згідно п. 17 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, розділ Державного реєстру прав відкривається державним реєстратором на кожний окремий об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше.

Відповідно до пункту 21 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у разі проведення державної реєстрації виникнення права власності на нерухоме майно державний реєстратор вносить до запису про право власності та суб'єкта цього права такі відомості:

1) щодо суб'єкта права власності:

для фізичної особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства):

- прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові;

- податковий номер (крім громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України);

- номер та серія паспорта громадянина України (для громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України);

- реквізити документа, що посвідчує особу власника (номер та серія документа, дата його видачі, відомості про суб'єкта, що здійснив його видачу, тощо);

2) форма власності;

3) вид спільної власності (у разі, коли майно належить на праві спільної власності);

4) розмір частки у праві спільної власності (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності);

5) підстава для виникнення права власності: назва документа; дата видачі документа; номер документа; ким виданий (оформлений) документ; додаткові відомості про документ;

6) підстава для внесення запису про право власності та суб'єкта цього права: назва рішення; дата формування рішення; індексний номер рішення;

7) реєстраційний номер, дата і час реєстрації заяви, на підставі якої проводиться державна реєстрація прав;

8) прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора;

9) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем зареєстровано заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), яка отримана Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві та зареєстрована у базі даних 15 квітня 2014 року за реєстраційним номером 6267282.

Разом із заявою, подані наступні документи: рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року № 760-22284-13ц, копію паспорта громадянина України НОМЕР_2, виданий 28 серпня 2001 року Залізничним РУ ГУ МВС України в м. Києві, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_3, виданої 22 листопада 2001 року Державною податковою інспекцією у м. Києві, копію паспорта громадянина України НОМЕР_4, виданий 9 липня 2008 року Солом'янським РУ ГУ МВС України в м. Києві, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_1, виданої 22 липня 2008 року Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі м. Києва, копію посвідчення НОМЕР_5, виданого 10 грудня 2013 року Київською міською державною адміністрацією.

22 квітня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Єпіфановим О.В. прийнято рішення № 12588539 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зобов'язано позивачів надати оригінал технічного паспорту.

На виконання рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно заявниками 23 квітня 2014 року подано технічний паспорт.

28 квітня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Єпіфановим О.В. прийнято оскаржуване рішення № 12706166 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Досліджуючи правомірність прийнятого рішення суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Також згідно п.17 та п. 21 постанови Кабінету міністрів України № 1141 від 26.10.2011 розділ Державного реєстру прав відкривається державним реєстратором на кожний окремий об'єкт нерухомого майна та до якого вноситься розмір частки у праві спільної власності.

Так, 22 травня 2012 року Солом'янським районним судом м. Києва прийнято постанову, якою визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1, яка складається з квартири № 1: тамбура площею 1,9 кв.м під літ. «І», житлової кімнати 1-4 площею 22,8 кв.м, коридору 1-2 площею 4,8 кв.м, житлової кімнати 1-3 площею 12,5 кв.м, житлової кімнати 1-5 площею 11,1 кв.м, житлової кімнати 1-6 площею 11,7 кв.м, кухні 1-7 площею 5,5, кв.м, ванної кімнати 1-8 площею 2,7 кв.м, туалету 1-9 площею 1,3 кв.м, та господарсько-побутові будівлі: літня кухня під літ «Б», гараж під літ «В», сарай під літ. «Г», душ під літ «Л», погріб під літ. «Д», убиральня під літ «К».

Зазначеною постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 22.05.2012 визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1, яка складаеться з 1/2 частини квартири №2, визнано за ОСОБА_8 право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1, яка складаеться з 1/2 частини квартири №2.

Окрім того, згідно заочного рішення Солом'янського районного суду від 12.02.2014 р. за ОСОБА_2 визнається право власності на 5/6 частини житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1, яка складається з 1/2 частини будинку, а саме квартири № 1, а за ОСОБА_3 визнається право власності на 1/6 частини житлового (садибного) будинку АДРЕСА_1, яка складається з 1/2 частини будинку, а саме квартири № 1. Таким чином, відповідно до заочного рішення Солом'янського районного суду від 12.02.2014 неможливо встановити яка частка від об'єкта належить заявнику, оскільки квартира № 1 є частиною від об'єкта, а відповідно до поданої позивачами заяви про державну реєстрацію прав на майно, то в ній позивачі звертаються до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві з вимогою про реєстрацію частки від частини об'єкта.

Отже, зазначене вище рішення Солом'янського районного суду від 12.02.2014 не дає змоги встановити, на які саме частки від усього об'єкта визнається право власності за кожним Позивачем.

Водночас, як передбачає Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 № 95 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2013 року за № 612/23144, індивідуальний (садибний) житловий будинок - це будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, поверховість якої не повинна перевищувати чотирьох поверхів, призначена для постійного у ній проживання та яка складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень.

З вищевказаного рішення суду як правовстановлюючого документу не визначено, в яких частках позивачі отримали право власності від всього будинку, адже за рішенням суду, позивачі стали власниками саме вказаної квартири №1, яка не була виділена в натурі.

Більше того, представником позивачів не заперечується, про не виділення такої частки в натурі, а тому спірне майно до цього часу знаходиться на праві спільної часткової власності.

Відповідно до частини 1-2 статті 11 Закону Державний реєстр прав складається з розділів, які відкриваються на кожний об'єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього, то відповідно розділ буде відкриватися саме на будинок АДРЕСА_1 з подальшим заповненням.

Кожний розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, які містять відомості про:

- нерухоме майно;

- право власності та суб'єкта (суб'єктів) цього права;

- інші речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих прав;

- обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих прав.

Відтак, неможливо відкрити розділ лише для певної частини майна, оскільки відповідний розділ відкриватися саме на будинок АДРЕСА_1 в цілому, а не на 1/2 будинку, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Більше того, згідно реєстрації місця проживання, позивачі зареєстровані саме в будинку АДРЕСА_1, без зазначення номеру квартири (а.с. 50, 53)

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 не зареєстрована за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (не виділено частину з цілого будинку в натурі), то реєстрація за ОСОБА_2 частки 5/6 та за ОСОБА_4 частки 1/6 в частині 1/2 будинку є не можливим, а тому рішення реєстраційного органу є таким, що прийняте в межах та у спосіб наданих йому повноважень.

Згідно частини першої ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, виникає необхідність у задоволені апеляційної скарги та відповідно у скасуванні постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2014 року.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Реєстраційної служби Головного управляння юстиції у місті Києві - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2014 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Головного управляння юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.