Справа № 2а/0570/5092/12
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Київ К/9991/63233/12

колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Заїки М.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Державної казначейської служби в Донецькій області про стягнення сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при купівлі-продажу автомобіля за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня

2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області, Головного управління Державної казначейської служби в Донецької області про стягнення сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при купівлі-продажу автомобіля у розмірі 8 366,40 грн. задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3 % від вартості транспортного засобу у розмірі 8 366,40 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1, апеляційним судом порушення норм чинного процесуального законодавства, що призвело до постановлення неправильного судового рішення, позивач просить скасувати постановлене рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції позивачем 4 травня 2011 року придбаний автомобіль «ТОYОТА VЕNZА» на підставі довідки - рахунку серія КІМ № 550550 від 4 травня 2011 року. 18 травня 2011 року при реєстрації автомобіля в органах ДАІ позивачем сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 3 % від вартості автомобіля в сумі 8366,40 грн., що підтверджується квитанцією про сплату збору № m3_57 від 18 травня 2011 року.

18 лютого 2012 року позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька з заявою про повернення примусово сплачених коштів у розмірі 8366,40 грн., на яку листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28 березня 2012 року № 4015/02-3 позивачу надано відповідь про відмову у задоволенні поданої заяви.

До суду із адміністративним позовом позивач звернулась 26 квітня 2012 року.

Згідно з частиною першою та другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

У доводах касаційної скарги позивач зазначила, що її права порушено саме в той момент, коли їй було офіційно відмовлено відповідачем в поверненні суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій відчуження легкових автомобілів, а саме з 4 квітня 2012 року.

Проте з такими доводами позивача погодитись не можна. Право позивача було порушено незаконною вимогою про сплату нею при придбанні автомобіля збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 3 % від вартості автомобіля та фактичною сплату позивачем такого збору у сумі 8366,40 грн 18 травня 2011 року.

Позивач у доводах касаційної скарги зазначає, що вона відразу ж після сплати спірної суми збору неодноразово зверталась до відповідача в усній формі з вимогами про повернення сплаченої суми, тобто позивач знала про протиправність вимог про сплату та фактичну сплату збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У доводах позовної заяви позивач посилається на роз'яснення Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2010 року № 1071/1113-10, відповідно до положень якого обов'язок по сплаті судового збору за чинним законодавством покладено на продавця.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду та у зв'язку з неприведенням позивачем обставин для його поновлення залишив позовні вимоги без розгляду.

За правилами статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Юрченко В.В.

Судді Заїка М.М.

Пасічник С.С.