Справа № 733/1679/14
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 733/1679/14 Головуючий у 1-й інстанції: Овчарик В.М. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Оліщук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Бурімської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, де треті особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про визнання частково незаконним рішення сесії сільської ради, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Ічнянського районного суду Чернігівської області з позовом до Бурімської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, де треті особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та просила визнати незаконним рішення відповідача, яким у 1992 році ОСОБА_6 було надало дозвіл на приватизацію частини земельної ділянки, прилеглої до будинку АДРЕСА_1, у розмірі 0,17 га.

Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка у розмірі 0,17 га за адресою: АДРЕСА_1, перебувала у користуванні ОСОБА_7

Після її смерті, в 1991 році, її погосподарський номер було закрито, а вказана земельна ділянка почала використовуватись ОСОБА_6

В подальшому, рішенням двадцятої сесії п'ятого скликання Бурімської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 15 грудня 2008 року, було затверджено технічну документацію та передано у приватну власність ОСОБА_6 наступні земельні ділянки: 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та 0,3394 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в АДРЕСА_2

07 Травня 2009 року на ім'я ОСОБА_6 було видано чотири державні акти на право власності на земельні ділянки: площею 0,0691 га, розташовану по АДРЕСА_3 надану для ведення особистого селянського господарства; площею 0,2500 га, розташовану по АДРЕСА_2, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; площею 0,1733 га, розташовану по АДРЕСА_2 надану для ведення особистого селянського господарства; площею 0,0970 га, розташовану по АДРЕСА_2, надану для ведення особистого селянського господарства.

20 Жовтня 2011 року рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області за ОСОБА_3 визнано право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1

З пояснень позивача вбачається, що в липні 2012 року, під час здійснення процедури приватизації вказаного вище нерухомого майна позивачці стало відомо про те, що спірна земельна ділянка, прилегла до її домоволодіння, вже належить на праві власності ОСОБА_6, ще з 2009 року.

Вважаючи, що таким незаконним, на її думку, рішенням сільської ради, вона була позбавлена права на приватизацію належної їй як спадкоємцю земельної ділянки, позивачка звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачка довгий час не виявляла інтересу до спадкового майна, не цікавилась та не займались ним, сільська рада правомірно передала частину земельної ділянки у власність іншій особі, чим виконала принципи земельного законодавства в частині забезпечення раціонального використання та охорони земель.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого:

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання та охорони земель; координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; викуп земельних ділянок для суспільних потреб у межах, визначених законом; підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст; здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок; координація діяльності державних органів земельних ресурсів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути також увагу на те, що в Рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 вказано, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Тому, на думку Конституційного Суду України, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення двадцятої сесії п'ятого скликання Бурімської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 15 грудня 2008 року ОСОБА_6 було видано чотири державні акти на право власності на земельну ділянку, в тому числі і на спірну земельну ділянку.

За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що зазначене вище рішення є ненормативним правовим актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, а тому не може бути скасований в подальшому.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні документи, якими підтверджується факт недотримання відповідачем порядку безоплатної передачі у власність спірної земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що підстави для її задоволення відсутні.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2014 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 17 лютого 2015 року.

.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Шостак О.О.