Справа № 159/383/15-а
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/383/15-а
Провадження № 2-а/159/33/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 24 лютого 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Приймак В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Ковелі та Ковельському районі Волинської області про зобов'язання до вчинення дії,

в с т а н о в и в:

Позивач 27.01.15 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що за постановою Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 06.06.11 р. (далі - постанова суду) було визнано дії управління Пенсійного фонду України у м. Ковелі Волинської обл. протиправними і було зобов"язано останнє з 10.11.10 р. нараховувати та виплачувати йому державну пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком на підставі ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 21.07.11 р. на примусове виконання вищезазначеної постанови суду було видано виконавчий лист. Останній був пред"явлений до виконання у В ДВС Ковельського МРУЮ (далі - В ДВС), однак, за постановою В ДВС від 26.04.12 р. (далі - постанова В ДВС) був повернутий йому без виконання у зв"язку з відсутністю бюджетного фінансування. Згідно з постановою В ДВС на виконання постанови суду йому було здійснено нарахування пенсії у розмірі 51 195 грн. 95 коп.. Виконавчий лист після цього ним неодноразово пред"являвся до виконання у В ДВС, відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Волинській області, однак, щоразу повертався без виконання у зв"язку з відсутністю бюджетних коштів. За рішенням Європейського суду з прав людини від 13.02.14 р. у справі "Щукін проти України" (далі - рішення ЄС), до якої було приєднано його заяву № 71 797/12, було постановлено виконати постанову суду, присудити йому справедливу сатисфакцію. Кошти в сумі 51 195 грн. 95 коп. на виконання рішення ЄС йому було виплачено 26.12.14 р.. Зазначає, що ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь - яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв"язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Згідно положень ст. ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати" організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у т. ч., з вини уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація проводиться у разі затримки на 1 і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Пенсія є його доходом. Він просить зобов"язати відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію за порушення термінів виплати пенсії на протязі січня - листопада 2014 р. включно з врахуванням індексів інфляції за вказаний період, сумарним є - 121, 2 %. Вважає, що розмір належної йому компенсації буде складати 10 853 грн. 54 коп. Просить позов задовольнити, зобов"язати відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію за затримку виплати присудженої за рішенням суду пенсії в розмірі 10 853 грн. 54 коп..

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, суду додатково пояснив, що присуджену за судовим рішенням від 06.06.11 р. суму він отримав 26.12.14 р.. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала, суду пояснила, що присудженої за судовим рішенням від 06.06.11 р. суми відповідач позивачеві не виплачував та таких відомостей у нього немає. Не заперечує, що відповідач є правонаступником управління ПФ України у м. Ковелі Волинської області. Вважає, що вини відповідача у затримці проведення спірних виплат позивачеві немає, так як відповідного фінансування державою проведено не було. Просить у задоволенні позову відмовити.

16.02.15 р. відповідачем також було подано до суду письмове заперечення проти позову, мотивоване тим, що на виконання постанови Ковельського міськрайсуду Волинської обл. у справі № 2а/0306/4 852/11 від 06.06.11 р. позивачеві було нараховано державну пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком на підставі ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що обчислюються відповідно до абз. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням виплачених сум. У вересні 2011 р. нарахування в сумі 51 195 грн. 95 коп. було здійснено, але кошти не було виплачено у зв"язку з відсутністю бюджетних коштів на ці цілі. Ч. 2 ст. 72 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" закріплює положення, згідно з яким кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Держбюджету України. Ст. 73 цього Закону передбачає, що кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом тобто, трудових пенсій. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Пенсійна програма характеризується цільовим призначенням коштів, а також джерел їх фінансування. Ст. 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зазначає, що згідно із ст. 95 Конституції України, виключно законом про Держбюджет України визначаються будь - які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Відповідно до ст. 23 БК України будь - які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України. Відповідно до наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 - 2015 р. р. - бюджетне призначення відсутнє. З метою реалізації п. 3 розд. II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" КМ України затвердив Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою (№ 440 від 03.09.14 р.) (далі - Порядок). Порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених п. 3 розд. II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", інвентаризації та погашення заборгованості за ними. Відповідно до п. З Порядку - рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. За змістом п. 4, заявник має подати до органу державної виконавчої служби: заяву про виконання рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал (дублікат) виконавчого документа або рішення суду (належним чином завірену його копію); копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному органу державної податкової служби і мають відмітку у паспорті або до паспорта яких внесені дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків) та копію паспорта громадянина України. За п. 19 - бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Держбюджет України на відповідний рік. За п. 20 - погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Держбюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою КМ України від 03.08.11 р. № 845. Закон "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", зазначає відповідач, не може бути застосований як підстава виплати компенсації позивачеві, оскільки питання виплати цих коштів врегульоване КМ України, яким затверджено Порядок. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов є безпідставним та до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Як слідує із змісту ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За постановою Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 06.06.11 р. у справі № 2 - а/0306/4 852/11 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі Волинської обл. про зобов"язання до вчинення дій (далі - постанова суду від 06.06.11 р.), вказаний адміністративний позов було задоволено та було визнано дії управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі Волинської обл. протиправними і зобов"язано з 10.11.10 р. нарахувати і виплатити позивачеві державну пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком на підставі ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", які обчислюються відповідно до абз. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням виплачених сум.

Вищезазначена постанова суду від 06.06.11 р. була звернута до негайного виконання і набрала законної сили 06.11.11 р..

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

На виконання постанови суду від 06.06.11 р. 21.07.11 р. було видано виконавчий лист.

З копії виконавчого листа, копії постанови держвиконавця В ДВС Ковельського МРУЮ Волинської обл. від 26.04.12 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві, вбачається, що провадження за виконавчим листом відкривалось і закінчувалось 26.04.12 р. після проведення часткового виконання, а саме: нарахування, однак, без проведення виплати нарахованої суми 51 195 грн. 95 коп..

Вказаних вище обставин представник відповідача не оспорює.

Дійсно, за рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Щукін та інші проти України" (Заява № 59 834/09 та 249 інших заяв) від 13.02.14 р., Європейський Суд з прав людини вирішив об'єднати заяви, наведені у Додатку 1 до його рішення, під № 117 у якому мається заява ОСОБА_1 - позивача у розглядуваній справі; оголосити скарги заявників, зазначених у Додатку 1, прийнятними за п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції щодо тривалого невиконання рішень, ухвалених на їхню користь, та щодо відсутності ефективних національних засобів юридичного захисту щодо цих скарг; постановив, що було порушення п. 1 ст. 6 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції; було порушення ст. 13 Конвенції. Постановив, що: (a) протягом 3 міс. держава - відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалених на користь заявників, які підлягають виконанню, та сплатити 2 000 євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю, чиї заяви зазначені у Додатку 1, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових витрат, а також будь - який податок, що може нараховуватись; ці суми мають бути конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу; (b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Як слідує із змісту ст. ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати" в редакції, що була чинного за станом на 06.06.11 р. і є такою ж і в даний час, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у т. ч. з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, у т.ч. - пенсії, соціальні виплати, інше.

Як вказано у ст. 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати" виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" КМ України 21.02.01 р. прийнято Постанову N 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", згідно з п. п. 5, 7. 8 якої сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць за рахунок джерел, з яких здійснюються і відповідні виплати. Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

За змістом ст. 3 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" виконання Рішення Європейського суду з прав людини здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Та обставина, що позивачеві на виконання вищезазначеного рішення Європейського Суду з прав людини було виплачено саме вищевказану суму - 51 195 грн. 95 коп. шляхом перерахування на його рахунок як борг 26.12.14 р., стверджується копією виписки з рахунків в нацвалюті у Волинському ОУ АТ "Ощадбанк" від 10.01.15 р.; копією листа Державної казначейської служби України № 14 - 08/152 - 1 218 від 22.01.15 р. "Щодо надання інформації".

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

Ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У розумінні ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов'язки громадянина.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення "Про Пенсійний фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління.

Таким чином, належні позивачеві за станом на 06.06.11 р. грошові суми було виплачено йому 26.12.14 р., однак, не відповідачем, а центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів з огляду на необхідність виконання рішення Європейського Суду з прав людини з врахуванням положень Законів України: "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", "Про виконавче провадження". Відповідач виплат за виконавчим листом позивачеві за станом на час розгляду справи не проводив, підстав для нарахування компенсації не мав та рішення про відмову у нарахуванні та виплаті такої не приймав.

Підстав для зобов"язання відповідача до вчинення дій по застосуванню Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати" стосовно грошових виплат, належних позивачеві від відповідача за період, вказаний в постанові суду від 06.06.11 р. та на підставі цієї ж постанови суду, на даний час суд не вбачає.

А тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19, ст. 92 Конституції України, ст. ст. 2, 8 - 11, п. 2 ч. 1 ст. 18, ст. 19, ч. 1 ст. 72, ст. ст. 86, 87, 159 - 163 КАС України, ст. ст. 1, 2, 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати", п. п. 5, 7, 8 Постанови КМ України від 21.02.01 р. N 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", ст. 3 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі оскарження - за результатами апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий:І. М. Логвинюк