Справа № 817/3736/14
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шарапа В.М.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"19" лютого 2015 р. Справа № 817/3736/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі Ковальчук А.О. ,

за участю представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "25" грудня 2014 р. у справі за позовом Товариства з обеженою відповідальністю "Річ-Ойл" до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обеженою відповідальністю "Річ-Ойл" 26.11.2014 року звернулося з адміністративним позовом до Рівненського окружного адміністративного суду в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 02.09.2014 року №1 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 11353053,07 грн. в тому числі за основним платежем 7570035,38 грн. та 3785017,69 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 02.09.2014 року № про збільшення Товариству з обеженою відповідальністю "Річ-Ойл" грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 11355053,07 грн., в тому числі 7570035,38 грн. за основним платежем та 3785017,69 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Судами встановлено, що ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області було проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Річ-Ойл" з питань дотримання вимог податкового законодавства під час взаєморозрахунків з ТОВ "Праус" за квітень 2014 року та з ТОВ "Бариліт Плюс" за травень 2014 року, результати якої оформлено актом від 26.08.2014 року №601/17-16-22-01/37083187 .

На підставі матеріалів перевірки Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.09.2014 року № про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Річ-Ойл" грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 11355053,07 грн., в тому числі 7570035,38 грн. за основним платежем та 3785017,69 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) .

Платником податків податкове повідомлення-рішення оскаржено в адміністративному порядку, за наслідками розгляду скарги залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін .

В основу оспорюваного податкового повідомлення-рішення покладено висновки відповідача про порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, абз. 1 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, яке полягало у завищенні суми податкового кредиту з податку на додану вартість за квітень 2014 року на 2369779,04 грн., за травень 2014 року на 5200256,34 грн., що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість на відповідну суму.

Підставою для вказаних висновків стали твердження органу доходів і зборів про безтоварність господарських операцій платника податків з контрагентами ТОВ "Праус" та ТОВ "Бариліт Плюс".

Такі висновки відповідача спростовуються наступним.

Відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV, факт здійснення господарських операцій фіксується первинними документами, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальну зміну майнового стану суб'єкта господарювання, що фіксується шляхом складення контрагентами первинних документів.

Вимога щодо реальної зміни майнового стану, як ознака фактичного здійснення господарської операції, кореспондується з положеннями розділу V Податкового кодексу України, яким встановлено порядок формування платниками податків податкового кредиту з податку на додану вартість та визначення об'єкта оподаткування цим податком.

Так, підпунктом "а" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з постачання товарів.

В свою чергу, підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу вимог пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Як закріплено у пункті 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Крім того, пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України на платника податків покладається обов'язок для цілей оподаткування вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (абз. 1). Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2).

З матеріалів справи слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Річ-Ойл" з 20.05.2010 року зареєстроване як юридична особа і з 21.05.2010 року перебуває на обліку як платник податків, з 09.06.2010 року зареєстроване платником податку на додану вартість та здійснює господарську діяльність з роздрібної та оптової торгівлі пальним і подібними нафтопродуктами.

Між ТОВ "Річ-Ойл", як покупцем та ТОВ "Праус", як продавцем протягом періоду, що перевірявся відповідачем, було укладено договори поставки нафтопродуктів:

- від 01.04.2014 року №01/29 на поставку бензину автомобільного А-95-ЄВРО, вид І, клас В, на суму 2899849,92 грн., в тому числі ПДВ у сумі 483308,32 грн. (т. 1 а.с. 69-72);

- від 01.04.2014 року №01/67 на поставку бензину автомобільного А-92-ЄВРО, вид ІІ, клас С, на суму 5379419,40 грн., в тому числі ПДВ у сумі 896569,90 грн. (т. 1 а.с. 73-76);

- від 22.04.2014 року №22/42 на поставку бензину автомобільного А-92-ЄВРО, вид ІІ, клас С, на суму 3395018,88 грн., в тому числі ПДВ у сумі 565836,48 грн. (т. 1 а.с. 77-80);

- від 22.04.2014 року №22/22 на поставку бензину автомобільного А-95-ЄВРО, вид І, клас В, на суму 2544386,04 грн., в тому числі ПДВ у сумі 424064,34 грн. (т. 1 а.с. 81-84).

Між ТОВ "Річ-Ойл", як покупцем та ТОВ "Бариліт Плюс", як продавцем протягом періоду, що перевірявся відповідачем, було укладено договори поставки нафтопродуктів - :

- від 01.05.2014 року №01/34-НП на поставку бензину автомобільного А-92-ЄВРО, вид ІІ, клас С, на суму 5763193,50 грн. та бензину автомобільного А-95-ЄВРО, вид ІІ, клас D, на суму 183270,60 грн., разом на суму 7135756,92 грн., в тому числі ПДВ у сумі 1189292,82 грн. (т. 1 а.с. 97-99);

- від 01.05.2014 року №01/87-НП на поставку палива дизельного, вид ІІ, клас В, на суму 10683216,00 грн. та палива моторного "Еліт-95 Супер" на суму 206644,00 грн., разом на суму 13067832,00 грн., в тому числі ПДВ у сумі 2177972,00 грн. (т. 1 а.с. 100-103);

- від 21.05.2014 року №21/19-НП на поставку бензину автомобільного А-92-ЄВРО, вид ІІ, клас С, на суму 3274214,00 грн. та бензину автомобільного А-95-ЄВРО, вид ІІ, клас D, на суму 466252,00 грн., разом на суму 4488559,68 грн., в тому числі ПДВ у сумі 748093,28 грн. (т. 1 а.с. 104-107);

- від 21.05.2014 року №21/40-НП на поставку палива дизельного, вид ІІ, клас В, на суму 5324980,00 грн. та палива моторного "Еліт-95 Супер" на суму 99511,20 грн., разом на суму 6509389,44 грн., в тому числі ПДВ у сумі 1084898,24 грн. (т. 1 а.с. 108-111).

Умови договорів, укладених із зазначеними контрагентами, є аналогічними.

За умовами договорів, передача нафтопродуктів здійснюється шляхом підписання актів приймання-передачі (підпункт 2.1.1).

Передача нафтопродуктів від продавців покупцеві підтверджується актами приймання-передачі нафтопродуктів від 30.04.2014 року №00068, №00070, №00130, №00185 та від 31.05.2014 року №00090, №00092, №00128, №00187 (т. 1 а.с. 85-88, 112-115).

За умовами договорів, оплата нафтопродуктів здійснюється у безготівковій формі шляхом переведення коштів на рахунок продавця протягом 120 днів з дати підписання актів приймання-передачі (пункт 5.1).

В акті перевірки від 26.08.2014 року №601/17-16-22-01/37083187 орган доходів і зборів зазначає, що станом на час її проведення розрахунки між сторонами не проведено.

Проте, судами встановлено, що оплата вартості нафтопродуктів здійснена ТОВ "Річ-Ойл" з дотриманням строків, визначених у пункті 5.1 договорів, тобто після закінчення перевірки, що підтверджується платіжними дорученнями від 23.06.2014 року №6159 на суму 2507829,82 грн., №6161 на суму 36556,22 грн., №6162 на суму 240513,96 грн., №6164 на суму 43000,00 грн., від 01.07.2014 року №6237 на суму 1740774,24 грн., від 03.07.2014 року №6273 на суму 581205,12 грн., від 04.07.2014 року №6240 на суму 407911,18 грн., №6239 на суму 577870,56 грн., від 07.07.2014 року №6245 на суму 1841836,85 грн., від 08.07.2014 року №6250 на суму 586122,74 грн., від 09.07.2014 року №6257 на суму 403269,11 грн., від 10.07.2014 року №6271 на суму 382697,89 грн., від 11.07.2014 року №6274 на суму 1757581,63 грн., №6276 на суму 3111504,92 грн., від 29.08.2014 року №6382 на суму 13067832,00 грн., №6383 на суму 7135756,92 грн., №6384 на суму 4156519,58 грн., від 01.10.2014 року №6419 на суму 6509389,44 грн., №6420 на суму 332040,10 грн. (т. 2 а.с. 199-220).

За умовами договорів, поставка нафтопродуктів покупцеві здійснюється на умовах EXW Інкотермс 2010, резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукти" та інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукти" на праві власності або користування (пункт 4.2).

Зберігання нафтопродуктів підтверджується: листами ТОВ "Праус" від 01.04.2014 року №306/02-П, №307/02-П, від 22.04.2014 року №308/02-П, №309/02-П та листами ТОВ "Бариліт Плюс" від 01.05.2014 року №133/07-БП, №134/07-БП, від 21.05.2014 року №135/07-БП, №135/07-БП, якими ТОВ "Річ-Ойл" повідомлено про знаходження нафтопродуктів на зберіганні у ПАТ "Дніпронафтопродукти" та можливість їх отримання у будь-який час; договором зберіганням від 02.08.2010 року №0208/10-10, укладеним між ПАТ "Дніпронафтопродукти" (Збергіач) та ТОВ "Річ-Ойл" (Поклажодавець); актами приймання-передачі наданих послуг зберігання від 30.04.2014 року за квітень 2014 року на суму 79800,00 грн. від 31.05.2014 року за травень 2014 року на суму 83900,00 грн., підписаними між ПАТ "Дніпронафтопродукти" та ТОВ "Річ-Ойл"; платіжним дорученням на оплату послуг зберігання від 21.05.2014 року №6023 на суму 79800,00 грн., від 20.06.2014 року №6229 на суму 83900,00 грн. (т. 1 а.с. 93-96, 120-131, т. 2 а.с. 189-190).

Транспортування нафтопродуктів від місця їх зберігання до АЗС підтверджується: договором перевезення вантажів автомобільним транспортом від 23.01.2013 року №2, укладеним між ТОВ "Торговий дім "Кременчукнафтопродуктсервіс" (Перевізник) та ТОВ "Річ-Ойл" (Замовник) та актами здачі-приймання виконаних робіт до даного договору від 31.05.2014 року №АР-0001623 на суму 36941,85 грн.; договором про надання послуг перевезення від 01.06.2013 року №01/06/13, укладеним між ТОВ "Рісол" (Перевізник) та ТОВ "Річ-Ойл" (Замовник); товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів форми №1-ТТН (нафтопродукт); платіжним дорученням на оплату робіт з перевезення від 28.04.2014 року №5790 на суму 81880,80 грн., від 21.05.2014 року №5999 на суму 2880,00 грн., №6024 на суму 84818,83 грн., №6025 на суму 1879,55 грн., від 22.05.2014 року №6003 на суму 18301,62 грн., від 30.05.2014 року №6087 на суму 35932,60 грн., від 20.06.2014 року №6227 на суму 29470,73 грн., від 23.06.2014 року №6160 на суму 20389,75 грн. (т. 1 а.с. 132-143, 149-250, т. 2 а.с. 1-90, 191-198).

В акті перевірки від 26.08.2014 року №601/17-16-22-01/37083187 орган доходів і зборів зазначає, що місце навантаження, вказане у товарно-транспортних накладних, суперечить місцю фактичного зберігання нафтопродуктів.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 Цивільного кодексу України, річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

З матеріалів справи слідує, що навантаження нафтопродуктів здійснювалось з нафтобаз, розміщених у смт. Клевань, вул. Мелещука, 8, Рівненського району, Рівненської області та у м. Кременчук, проїзд Галузевий, 80, Кременчуцького району, Полтавської області, які належать ТОВ "Гед-Вілс" та ТОВ "Еквіта" та з якими ПАТ "Дніпронафтопродукти" було укладено відповідні договори, що не суперечить умовам пункту 4.2 договорів та вимогам Цивільного кодексу України.

Як вбачається з досліджених судом товарно-транспортних накладних, нафтопродукти, придбані ТОВ "Річ-Ойл" у ТОВ "Праус" та ТОВ "Бариліт Плюс", транспортувались від місця зберігання безпосередньо до АЗС позивача автоцистернами для їх подальшої реалізації.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження відповідача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, що затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 року №П-6 та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, що затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 року №П-7, оскільки п. 1 даних Інструкцій, вони застосовуються у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними або Особливими умовами постачання чи іншими обов'язковими правилами не встановлений інший порядок приймання товарів народного споживання за кількістю і якістю.

Таким чином, в разі визначення сторонами у договорі на поставку товарів порядку їх прийняття, застосування останніх у межах визначених договором не є обов'язковим.

За умовами договорів, приймання нафтопродуктів за кількістю та якістю здійснюється згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, що затверджена спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року №281/171/578/155, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 року за №805/15496 (пункт 6.1).

Підпунктом 5.4.1 пункту 5.4 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, що затверджена спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року №281/171/578/155, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 року за №805/15496 визначено, що з прибуттям нафтопродуктів до вантажоодержувача в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти) за формою №1-ТТН (нафтопродукт), відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт. Відповідність густини нафтопродукту під час відвантаження та приймання визначається після її приведення до температури 20 град.С відповідно до ГОСТ 3900.

Підпунктом 10.2.1 пункту 10.2 Інструкції встановлено, що приймання нафтопродуктів, які надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що прийняття позивачем нафтопродуктів на підставі товарно-транспортних накладних за формою №1-ТТН (нафтопродукт) здійснено з дотримання вимог Інструкції.

В акті перевірки від 26.08.2014 року №601/17-16-22-01/37083187 орган доходів і зборів зазначає про ненадання платником податків для перевірки акту приймання нафтопродуктів за формою №5-НП і журналу обліку нафтопродуктів, як передбачено пп. 5.2.6 Інструкції

Водночас, суд зазначає, що положення підпункту 5.2.6 пункту 5.2 Інструкції регулюють порядок приймання нафти і нафтопродуктів під час їх надходження залізничним транспортом та не повинні застосовуватись щодо спірних операцій.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані платником податків документи є первинними в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV і Податкового кодексу України, відповідають всім необхідним вимогам законодавства, та слугують належним підтвердженням фактичного здійснення господарських операцій з контрагентами ТОВ "Праус" та ТОВ "Бариліт Плюс".

Щодо посилань органу доходів і зборів на акт від 11.06.2014 року №627/223/37276126 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Праус" та акт від 24.07.2014 року №2022/04-66-22-03/38361609 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Бариліт Плюс" та лист ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, то суд першої інстанції цілком обґрунтовано не взяв їх до уваги, оскільки останніми фактів безтоварності господарських операцій з позивачем (т. 2 а.с. 100-121, 143-145) не зафіксовано.

В основу вказаних актів покладено твердження про відсутність у ТОВ "Праус" та ТОВ "Бариліт Плюс" трудових ресурсів, виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основних видів діяльності, а також здійснення закупівлі товарно-матеріальних цінностей у підприємств, господарська діяльність яких була нереальною, що мало вплив на подальшу реалізацію ними товарів, в межах власної господарської діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2014 року по справі №804/9005/14, яка набрала законної сили, визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо: проведення зустрічної звірки ТОВ "Праус" про підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за квітень 2014 року; направлення акту перевірки №627/223/37276126 від 11.06.2014 року до ДПІ у містах та районах за місцезнаходженням контрагентів; встановлення в акті №627/223/37276126 від 11.06.2014 року відсутності за юридичною адресою підприємства первинних та бухгалтерських документів: договорів, накладних, товарно-транспортних, податкових накладних, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних, банківських виписок та будь - яких інших первинних бухгалтерських документів, регістрів бухгалтерського обліку, що засвідчують здійснення господарської діяльності та відсутності у ТОВ "Праус" операцій, що підпадають під визначення ст. 185 Податкового кодексу України за квітень 2014 року (т. 2 а.с. 122-125, 129-133).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що при дослідженні факту здійснення господарських операцій, що були підставою для формування податкового кредиту платника податків, оцінювати слід відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку. Відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між конкретними контрагентами. Також, в разі наявності в органу доходів і зборів інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.

Встановлено також, що ТОВ "Праус" виписано для ТОВ "Річ-Ойл" податкові накладні від 30.04.2014 року №66 на суму 2899849,92 грн., в тому числі ПДВ 483308,32 грн., №68 на суму 2544386,04 грн., в тому числі ПДВ 424064,34 грн., №129 на суму 3395018,88 грн., в тому числі ПДВ 565836,48 грн., №183 на суму 5379419,40 грн., в тому числі ПДВ 896569,90 грн. ТОВ "Бариліт Плюс" виписано для ТОВ "Річ-Ойл" податкові накладні від 31.05.2014 року №91 на суму 7135756,92 грн., в тому числі ПДВ 1189292,82 грн., №94 на суму 4488559,68 грн., в тому числі ПДВ 748093,28 грн., №263 на суму 13067832,00 грн., в тому числі ПДВ 2177972,00 грн., №322 на суму 6509389,44 грн., в тому числі ПДВ 1084898,24 грн.

Зазначені податкові накладні відповідають вимогам Податкового кодексу України, претензії щодо їх форми та змісту в органу доходів і зборів на час перевірки були відсутні.

Суми податку на додану вартість за вказаними податковими накладними включені позивачем до складу податкового кредиту за квітень 2014 року в сумі 2369779,04 грн. та за травень 2014 року в сумі 5200256,34 грн.

Відтак, формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість здійснено на підставі даних про господарські операції, які підтверджені усіма необхідними первинними і обліковими документами, та є правомірним.

Отже, у відповідача не було підстав для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення про збільшення позивачеві грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 7570035,38 грн., в тому числі за квітень 2014 року на 2369779,04 грн., за травень 2014 року на 5200256,34 грн.

Що стосується накладення на ТОВ "Річ-Ойл" штрафних санкцій у сумі 3785017,69 грн., що складає 50% від суми нарахованого оспорюваним податковим повідомленням-рішенням грошового зобов'язання, то суд першої інстанціїправильно вказав на відсутність у відповідача підстав для застосування приписів абз. 3 п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України( повторне протягом 1095 днів визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання з того ж самого податку, що тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50% суми нарахованого податкового зобов'язання), позаяк постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 15.11.2013 року по справі №817/3709/13а податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 22.07.2013 року № визнано протиправним та скасовано. Зазначене судове рішення набрало законної сили 19.12.2013 року, на час прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення в органу доходів і зборів були відсутні підстави для накладення на платника податків штрафу у розмірі 50% суми нарахованого податкового зобов'язання.

Тому, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 02.09.2014 року № про збільшення ТОВ "Річ-Ойл" грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 11355053,07 грн., в тому числі 7570035,38 грн. за основним платежем та 3785017,69 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) є протиправним.

Отже, суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "25" грудня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення виготовлено "20" лютого 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Товариство з обеженою відповідальністю "Річ-Ойл" вул.Соборна,442 Г,м.Рівне,33024

3-представник позивача Омельченко А.В.

4- відповідачу: Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області вул. Відінська,8,м.Рівне,33023

- ,