Справа № 824/56/15-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 р. м. Чернівці справа № 824/56/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Спіжавки Г.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Григоряк У.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Орловської Ю.М., Поліщук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до голови комісії з реорганізації Чернівецької митниці Міндоходів Кулінського Олександра Сергійовича про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до голови комісії з реорганізації Чернівецької митниці Міндоходів Кулінського Олександра Сергійовича про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що представником позивача на ім'я відповідача подано заяву про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 29 грудня 2014 року.

Однак, відповідачем не надано позивачу відпустку, і, як він стверджує, його представнику усно повідомили, що надавати таку відпустку йому не будуть.

Оскільки, як вказує позивач, ним надано всі необхідні документи та враховуючи його право, що надано йому ч. 6 ст. 179 КЗпП України та ч. 2 ст. 18 Закону України "Про відпустки", - відповідач, не надавши йому відпустку порушив його законні права.

Тому, просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не наданні йому відпустки та зобов'язати йому надати відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідач в свою чергу позов не визнав, пояснив що відповідно до листків непрацездатності від 05.12.2014, 08.12.2014 та 17.12.2014, ОСОБА_4 перебував на лікарняному до 26.12.2014 року.

Так, посилається відповідач відповідно до чинного законодавства України, працівник пред'являє листок непрацездатності у перший день виходу на роботу після закінчення тимчасової непрацездатності, що обґрунтовує поважність причини відсутності на роботі та дає можливість отримати допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Натомість, вказує відповідач, на даний час будь-яка інформація щодо закінчення періоду непрацездатності чи інших причин відсутності на роботі ОСОБА_4 у Чернівецької митниці Міндоходів відсутня. Зазначене унеможливлює вирішення питання щодо можливості надання відпустки ОСОБА_4 та оформлення її у встановленому законодавством порядку.

Крім того, звертає увагу на те, що наказом Чернівецької митниці Міндоходів № 242 від 05.11.2014 призначено службове розслідування з метою з'ясування обставин незаконного переміщення через пункт пропуску "Вадул-Сірет-Вікшани" цигарок та можливої причетності посадових осіб Чернівецької митниці Міндоходів до даного переміщення.

Згідно Акту службового розслідування № 3 від 21.10.2014 до ОСОБА_4, головного державного інспектора відділу митного оформлення № 5 митного поста "Вадул-Сірет" Чернівецької митниці Міндоходів, відповідно до п.1 ст. 41 КЗпП України, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з Чернівецької митниці Міндоходів за одноразове грубе порушення службових обов'язків.

ОСОБА_4 не прибув для ознайомлення з актом службового розслідування, без пояснень причин неприбуття, хоча про день та час ознайомлення був попереджений належним чином.

Наказом Чернівецької митниці Міндоходів № 329-0 від 24.11.2014 року прийнято рішення видати наказ про звільнення з Чернівецької митниці Міндоходів головного державного інспектора відділу митного оформлення № 5 митного поста "Вадул-Сірет" ОСОБА_4 після закінчення періоду його тимчасової непрацездатності.

З огляду на вищевказані обставини відповідач вважає, що подання на адресу митниці листків непрацездатності та заяви про надання відпустки ОСОБА_4 є умисним затягуванням виконання прийнятого рішення та ухилянням від відповідальності за порушення його службових обов'язків.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача позов не визнали, наполягали на відхиленні вимог позивача.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову виходячи з наступного.

Так, судовим розглядом встановлено, що 24 грудня 2014 року адвокатом ОСОБА_1 за дорученням позивача було подано заяву з переліком документів про надання ОСОБА_4 відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 29.12.2014 року.

В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про народження, яка свідчить про те, що у позивача є дитина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з тим, дружина позивача - ОСОБА_10 приступила до виконання обов'язків бухгалтера згідно трудового договору від 17 грудня 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував на лікарняному з 21.11.2014 року по 06.12.2014 року, з 08.12.2014 року по 18.12.2014 року, з 18.12.2014 року по 27.12.2014 року, що підтверджується копіями листків непрацездатності, доданими позивачем до позовної заяви (а.с. 21-23).

В судовому засіданні представником позивача надано листки непрацездатності від 29.12.2014 року по 06.01.2015 року та з 12.01.2015 року по 22.01.2014 року.

Отже, в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю та виникненням необхідності здійснювати догляд за малолітньою дитиною, позивач 24.12.2014 року через свого адвоката звернувся до відповідача з заявою про надання йому відпустки.

Однак, відповідач відмовив у наданні відпустки позивачу, мотивуючи це тим, що за наслідками розгляду акту про службове розслідування Чернівецькою митницею Міндоходів 24.11.2014 року видано наказ №329-о про звільнення ОСОБА_4

Водночас, суттєвим моментом є також те, що позивача звільнено в момент тимчасової непрацездатності.

Як передбачено частиною третьою статті 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Таким чином, суд вважає сумнівною підставу відмови у наданні відпустки - наказ про звільнення, прийнятий з порушенням правил, визначених КЗпП.

Позаяк, безпосередньо наказ про звільнення ОСОБА_4 виданий 24.11.2014 року, з яким, як встановлено в процесі судового розгляду, останній так і не ознайомлений, - не є предметом розгляду даної справи, тому суд не може перевіряти його на предмет законності, а може лише встановити чи є він законною підставою для відмови в наданні позивачу відпустки.

У відповідності до частини третьої статті 18 Закону України "Про відпустки" від 15.11.1996 № 504/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР) відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку може бути використана повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною, або особою, яка усиновила чи взяла під опіку дитину, та одним із прийомних батьків.

Частинами третьою та четвертою статті 20 Закону № 504/96-ВР визначено, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається за заявою жінки або осіб, зазначених у частині третій статті 18 цього Закону, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляється наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Особам, зазначеним у частині третій статті 18 цього Закону (крім осіб, які усиновили чи взяли дитину під опіку у встановленому законодавством порядку, прийомних батьків), відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на підставі довідки з місця роботи (навчання, служби) матері дитини про те, що вона вийшла на роботу до закінчення терміну цієї відпустки і виплату допомоги по догляду за дитиною їй припинено.

Позивачем надано копію свідоцтва про народження дитини, копію трудового договору, що свідчить про трудову зайнятість матері дитини, довідку про припинення виплати допомоги по догляду за дитиною.

Тому, суд вважає, що відмова в наданні позивачу відпустки по догляду за дитиною з підстави видання наказу про звільнення є неправомірною.

Згідно із ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позивачем надано належні докази, що підтверджують обґрунтованість його позовних вимог, тоді як відповідачем не надано суду достатньо доказів, що підтверджують обґрунтованість його рішення.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення адміністративного позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність відповідача - голови комісії з реорганізації Чернівецької митниці Міндоходів О.С. Кулінського та зобов'язати його видати наказ про надання ОСОБА_4 відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір в розмірі 73,08 грн.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова в повному обсязі складена 20 лютого 2015 р.

Суддя Г.Г. Спіжавка