Справа № 808/6708/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2015 р. м. Київ К/800/44033/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії судців:

Олендера І.Я. (доповідача), Амєліна С.Є. Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Прокурора Комунарського району м. Запоріжжя до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя, третя особа - ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року прокурор Комунарського району м. Запоріжжя звернувся до суду першої інстанції з позовом в якому просив визнати протиправними дії УПФ України в Комунарському районі м. Запоріжжя щодо утримання з доплати до пенсії ОСОБА_4 суми індексації з 20.04.2010 року по 24.12.2010 року в розмірі 426,56 грн. та суми доплати, сформованої відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік», у розмірі 231,20 грн.; зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату до пенсії ОСОБА_4 у розмірі 657,76 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідачем доведена законність та обґрунтованість вчинення ним дій при здійсненні нарахування та проведення виплати підвищення до пенсії ОСОБА_4 за рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2010 року у справі № 2а-3581/10.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2014 року апеляційну скаргу позивача задоволено, постанов суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову про задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції мотивував свої рішення тим, що відповідачем було порушено вимоги чинного законодавства при проведенні індексації пенсійних виплат ОСОБА_4, що потягло за собою зменшення загального розміру пенсії ОСОБА_4 всього на суму 657,76 грн., з яких 426,26 грн. - сума індексації, та 231,20 грн. - сума пенсійних виплат за рішенням суду.

У поданій касаційній скарзі відповідач заявив вимоги про скасування рішення суду апеляційної інстанцій, як такого, що ухвалене із порушенням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції залишити в силі, як скасованого помилково.

У доводах касаційної скарги, скаржник зазначає, що жодних відрахувань з пенсії ОСОБА_4 не проводилось. Розмір пенсії розраховано виходячи з перевизначених базових місяців з урахуванням нового розміру індексації, також з урахуванням надбавки, як дитині війни, та доплати до попереднього розміру пенсії. Тобто, виплачена сума доплати та індексація до пенсії ОСОБА_4, розрахована з дотриманням вимог чинного законодавства та на виконання постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2010 року у справі №2а-3581/10.

Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2010 року у справі № 2а-3581/10, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2012 року, визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя в період з 20.04.2010 року по 24.12.2010 року включно щодо не нарахування підвищення до пенсії ОСОБА_4 відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року та зобов'язано відповідача здійснити нарахування та провести відповідні виплати підвищення до пенсії ОСОБА_4 відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, виходячи з розміру встановленого ч. 2 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за період з 20.04.2010 року по 24.12.2010 року включно, з врахуванням раніше виплачених сум зазначеного підвищення.

На виконання постанови суду відповідачем здійснений індивідуальний перерахунок допомоги ОСОБА_4 та нараховано доплату до пенсії у розмірі 680,46 гривень за період з 20.04.2010 року по 24.12.2010 року.

Не погодившись з діями відповідача при нарахуванні та виплаті сум соціального допомоги дітям війни, ОСОБА_4 звернувся із заявою до прокуратури Комунарського району м. Запоріжжя з метою вжиття заходів щодо усунення порушень закону і притягнення у встановленому законом порядку до відповідальності винних осіб.

Постановою прокуратури Комунарського району м. Запоріжжя про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів від 04.06.2013 року № 97 постановлено провести перевірку в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів в УПФ України в Комунарському районі м. Запоріжжя.

Перевіркою встановлено, що посадовими особами відповідача в порушення ч. 2 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 19 Конституції України, за рахунок індексації та допомоги з бюджету 2010 року непрацюючим пенсіонерам, нарахованих та виплачених в минулі роки, зменшено суму доплати до пенсії ОСОБА_4 з 1338,22 грн. на 680,46 грн. Дії відповідача призвели до не донарахування пенсіонеру доплати до пенсії за період з 20.04.2010 року по 24.12.2010 року у розмірі 657,76 грн.

Листом УПФ України в Комунарському районі № 4859/07 відхилено подання Прокуратури Комунарського району м. Запоріжжя, у зв'язку з відсутністю підстав для донарахування до виплати ОСОБА_4 657,76 грн., оскільки всі дії вчиненні на виконання постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2010 року у справі № 2а-3581/10.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Частиною 3 статті 159 КАС України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд касаційної інстанції вважає, що при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій не дотримано вимог процесуального права від яких прямо залежало правильне по суті вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 50 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень.

Статтею 51 КАС України встановлено права та обов'язки сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» у разі відхилення подання в цілому чи частково або неповідомлення прокурора про результати розгляду подання, а також якщо подання не вносилося, прокурор може звернутися до суду щодо:

1) визнання незаконним нормативно-правового акта відповідного органу повністю чи в окремій його частині;

2) визнання протиправним рішення чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень;

3) визнання протиправними дій чи бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії або утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до ч.ч. 1-3 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Наявність таких підстав має бути підтверджена прокурором шляхом надання суду відповідних доказів. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України суд першої інстанції встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся з позовом до відповідача в інтересах третьої особи, тобто позивачем по даній справі повинен був бути ОСОБА_4, оскільки прокурор Комунарського районну міста Запоріжжя діє в його інтересах, в той же час, ОСОБА_4 залучено до справи у якості третьої особи. Також судами попередніх інстанції всупереч вимогам ст. 53 КАС України не встановлено наявність чи відсутність у нього самостійних вимог на предмет спору, чим фактично допущено порушення вищезазначених вимог процесуального законодавства, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення подання прокурати Комунарського районну м. Запоріжжя від 12.07.2013 року № 116-5188вих-13 (а.с. 14-15) та подання адміністративного позову стало те, що під час виконання постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2010 року у справі № 2а-3581/10 відповідачем здійснено протиправний перерахунок пенсії третьої особи.

Згідно з абз. 1 ч. 9 ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень -відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Тобто, якщо позивач, який діє в інтересах третьої особи, вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2010 року у справі № 2а-3581/10, порушуються права ОСОБА_4, то він повинен був звернутись до суду в порядку ст. 267 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не виносити подання чи пред'являти новий адміністративний позов.

Крім того, якщо позивач чи третя особа вважають, що постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2010 року у справі № 2а-3581/10 вирішено не всі позовні вимоги, допущено описку, чи вказане рішення є незрозумілим, то йому потрібно звернутися до суду першої інстанції в порядку передбаченому ст.ст. 168-170 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Суди попередніх інстанцій в своїх рішеннях покликались на те, що постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2010 року у справі № 2а-3581/10, адміністративний позов ОСОБА_4 задоволено та зобов'язано відповідача здійснити певні дії. В свою чергу, судами попередніх інстанцій належним чином не досліджено чи виконано вказане судове рішення та в якому обсязі. Судами попередніх інстанцій пенсійна справа ОСОБА_4 не досліджувалась, копії такої відсутні в матеріалах справи. Таким чином, не досліджено чи виконано судове рішення в зобов'язальній частині повністю чи частково та не встановлено розмір заборгованості боржника перед стягувачем, що виникла під час виконання судового рішення.

Відповідно до вимог ч.ч. 4, 5 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

З огляду на це, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку, що суди попередніх інстанцій повно та всебічно не дослідили обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення судів ухваленні з порушенням положень статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 223 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд або для продовження розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати все вище викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 227, 231, 254 КАС України, суд,-

У ХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2013 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2014 року у справі № 808/6708/13-а скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: І.Я. Олендер

С.Є. Амелін

М.Г. Кобилянський