Справа № 822/5215/14
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/5215/14

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

17 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Білоуса О.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Швець А.І.

представника позивача: Дороніна П.М.

представника відповідача: Зозулі В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом дочірнього підприємства "Центр "Інновації та технології" до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

дочірнє підприємство "Центр "Інновації та технології" (далі - Позивач) звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області (далі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник Позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник Відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

З обставин справи встановлено, що посадовими особами Відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП "Центр Інновації та Технології" (ПН 30145503) з питань документального підтвердження господарських відносин із ПП "ВКК "Алтан" (ПН 34792156) за грудень 2013 року, березень-травень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт перевірки "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ДП "Центр Інновації та Технології" (ПН 30145503) з питань документального підтвердження господарських відносин із ПП "ВКК "Алтан" (ПН 34792156) за грудень 2013 року, березень-травень 2014 року, їх реальності та повноти відображення в обліку", № 4928/22-07/30145503 від 10 листопада 2014 року.

Перевіркою встановлено порушення пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого Позивачем занижено суму з податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет за грудень 2013 року, березень-травень 2014 року на загальну суму 82213 грн.

На підставі акту перевірки Відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № /3194 від 25 листопада 2014 року, яким збільшив суму грошового зобов'язання Позивачу за платежем з податку на додану вартість в сумі 102766 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 82213 грн., і штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 20553 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору щодо протиправності прийнятого податкового повідомлення-рішення у огляду на таке.

ДП "Центр Інновації та Технології"-замовник укладено з ПП "ВКК "Алтан"-підрядником ряд договорів підряду у грудні 2013 року, березні-травні 2014 року, відповідно до умов яких підрядник приймає на себе зобов'язання виконати будівельно-монтажні роботи.

Позивач в підтвердження виконання договорів надав акти приймання виконаних будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2013 року, березень-травень 2014 року, перелік яких також наведений в акті перевірки.

Позивач оплатив вартість виконаних робіт на об'єктах підрядником у безготівковій формі, що підтверджується банківськими виписками за грудень 2013 року, березень-травень 2014 року.

Із пояснень представника Позивача встановлено, що виконані будівельні роботи ПП "ВКК "Алтан" за договорами підряду Позивач використав у своїй господарській діяльності, на виконання договорів підряду з іншими замовниками будівельно-монтажних робіт.

Позивач отримав від ПП "ВКК "Алтан" податкові накладні за грудень 2013 року, березень-травень 2014 року на загальну суму 493277,57 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 82212,93 грн.

Факт отримання податкових накладних підтверджується актом перевірки, поясненнями сторін, копіями податкових накладних та реєстрами виданих та отриманих податкових накладних за грудень 2013 року, березень-травень 2014 року.

ДП "Центр Інновації та Технології" на підставі отриманих податкових накладних сформував податковий кредит за грудень 2013 року, березень-травень 2014 року та подав до контролюючого органу декларації з податку на додану вартість за грудень 2013 року та березень-травень 2014 року.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.198.1, п.198.2 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

-дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

-дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 201 ПК України передбачено, що податкова накладна є податковим документом. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку.

Отже, в разі видачі покупцю контрагентом, який зареєстрований як платник ПДВ, податкових накладних з усіма необхідними реквізитами, визначеним законом, такий покупець має право на включення цього податку до складу податкового кредиту за звітний податковий період.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Тобто, документи мають силу первинних у випадку фактичного здійснення господарської операції, з огляду на що для визначення податкового кредиту, сплачені в ціні товару суми податку на додану вартість повинні бути фактично здійснені і підтверджені належними первинними документами, складеними у відповідності до законодавчих вимог і які відображають реальність господарської операції

Таким чином, встановлення факту здійснення господарської операції здійснюється шляхом дослідження усіх первинних документів, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договорів, актів виконаних робіт, документів про перевезення, зберігання товарів тощо. Відсутність належних первинних документів може свідчити про нездійснення самих господарських операцій.

Надані Позивачем первинні документи були досліджені судом першої інстанції, на підставі чого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відповідність їх вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та реальність операцій Позивача щодо отримання послуг, оскільки ці операції призвели до зміни майнового стану платника податків, метою їх замовлення було подальше використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Крім того, незначні порушення, допущені в процесі складення первинних документів, недоліки при їх оформленні, не можуть бути належними і допустимими доказами безтоварності (фіктивності) господарських операцій, оскільки оцінюються судом в сукупності з іншими доказами та документами, які підтверджують здійснення зазначених операцій.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що Позивачем правомірно сформовано податковий кредит на підставі отриманих від ПП "ВКК "Алтан" податкових накладних за грудень 2013 року, березень-травень 2014 року.

Судом, на підставі оцінки наявних у справі матеріалів та доказів у їх сукупності, встановлено, що факт надання послуг Позивачу зі сторони його контрагента документально підтверджується. Твердження податкового органу про відсутність факту надання послуг та виключно документальне оформлення операцій з проведення монтажних робіт не були доведені, а надані Позивачем докази є переконливими і достатніми для висновку суду щодо реальності господарської операції.

Крім того, всупереч вимогам гл.8 ПК України та Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 №984, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 12.01.2011 за №34/18772, висновки Відповідача базуються не лише на дослідженні первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку Позивача, оскільки доводи Відповідача ґрунтуються на даних інтегрованої автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок", висновках акту ДПІ у Московському районі м. Харкова № 225/20-34-22-01-05/38880066 від 08.07.2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Факторіалс-МС".

Варто зауважити, що акти про неможливість проведення зустрічних звірок не є тим самим, що і результати проведених зустрічних звірок, які є джерелом отримання податкової інформації, що положеннями ст.83 ПК України визначена в якості підстави для висновків під час проведення перевірок. Сама по собі неможливість реалізації контролюючими органами визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок вказаних контрагентів не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства Позивачем. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Вищого адміністративного суду України №К/800/41631/13 від 27.02.2014.

Податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік платника податків від інших осіб, від їхньої господарської діяльності, наявності за місцезнаходженням, подання податкової звітності та дотримання ними вимог податкового законодавства.

Суд відхиляє як необґрунтовані доводи Відповідача, викладені в акті перевірки, щодо відсутності у контрагента ДП "Центр Інновації та Технології" необхідних умов для ведення господарської діяльності, а, відтак, імітаційних характер їх діяльності, оскільки, Відповідач не довів, а суд не встановив наявність будь яких визначених нормативно-правовими актами нормативів кількості працюючих, необхідної для укладання певних видів господарських договорів. Тому висновки Відповідача щодо відсутності достатньої кількості працюючих та основних засобів суперечать ст.ст.6, 12 ГК України.

Відповідачем не наведено та не подано будь-яких доказів, які б могли свідчити про недобросовісність Позивача як платника податків або про наявність обставин, що виключають обґрунтованість формування податкового кредиту - як-от безтоварний та/або фіктивний характер здійснених операцій, завідоме придбання товарів у осіб, діяльність яких має ознаки фіктивного підприємництва, спрямування операцій на одержання прибутку виключно за рахунок податкової вигоди тощо.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо помилковості висновків контролюючого органу про неправомірність включення ДП "Центр Інновації та Технології" до податкового кредиту за грудень 2013 року, березень-травень 2014 року сум податку на додану вартість, сплачених у зв'язку з виконанням послуг ПП "ВКК "Алтан" , та безпідставність формування Позивачем показників своєї звітності з врахуванням цих сум.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів обґрунтованість висновків акту перевірки, суд дійшов висновку, що правочин, укладений Позивачем з ПП "ВКК "Алтан" відповідає нормам чинного законодавства України, фактичні обставини об'єктивно засвідчують здійснення дослідженої судом господарської діяльності Позивача із вказаним підприємством, що підтверджуються первинними бухгалтерськими документами, складеними на виконання умов викладених вище договірних відносин.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини, що входять до предмета доказування та мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає всі підстави для залишення його без змін.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 23 лютого 2015 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В.

Совгира Д. І.