Справа № 2а-6440/10/1670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2015 року м. Київ К/9991/64572/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2011

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2011

у справі № 2а-6440/10/1670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кононівський елеватор»

до Державної податкової інспекції у м. Полтаві

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2011, позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві від 26.08.2010 № /0 та від 10.11.2010 № /1 про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток в загальній сумі 534270 грн., в т.ч. 413766 грн. основного платежу та 120504 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

ДПІ у м. Полтаві подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, обґрунтовуючи такі вимоги обставинами, з яких податковий орган виходив при прийнятті оспорюваних податкових повідомлень-рішень та наводив судам попередніх інстанцій, заперечуючи проти позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ДПІ у м. Полтаві проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Кононівський елеватор» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період: з 01.07.2009 по 31.03.2010, за результатами якої складено акт від 17.08.2010 № 7417/23-6/32284263 про порушення:

- п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (далі - Закону № 334/94-ВР), що полягало у невідображенні в рядку 01.6 «Інші доходи» суми залишків товарно-матеріальних цінностей, що призвело до заниження валового доходу у 2009 році в сумі 95006 грн.;

- п. 5.9 ст. 5 Закону № 334/94-ВР, що полягало у заниженні приросту балансової вартості запасів у ІІІ кварталі 2009 року в сумі 239315 грн. у зв'язку з невірним відображенням в додатку К 1/1 залишків товарно-матеріальних цінностей;

- п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону № 334/94-ВР, що полягало у неправомірному включенні до складу валових витрат витрати в сумі 1934385 грн. за операціями з придбання у ТОВ «Трансагроресурс» та ТОВ «Агрозахист-Торг» сільськогосподарської продукції, які не мали реального характеру. Реальність здійснення господарських операцій поставлена податковим органом під сумнів з огляду на інформацію, надану відділами податкової міліції м. Черкаси та м.Полтави, згідно з якою керівник підприємств не мають відношення до господарської діяльності та здійснили реєстрацію підприємств за винагороду, відсутність документів, які б підтверджували перевезення сільськогосподарської продукції;

- п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону № 334/94-ВР, що полягало у неправомірному включенні до складу валових витрат витрати на компенсацію працівникам коштів на відрядження в сумі 2012 грн., які не підтверджені належними розрахунковими та іншими документами;

- п. 5.10 ст. 5 Закону № 334/94-ВР, що полягало у нездійсненні перерахунку валових витрат у зв'язку з поверненням ТОВ «Олімп-Агро» придбаного в позивача товару (сої) за податковими накладними від 23.12.2009 ЛЗ-1 та ЛЗ-2;

- п.п. 11.2.1, п. 11.2 ст. 11 Закону № 334/94-ВР, що полягало у подвійному віднесенні витрат на придбання товарів у ФГ «Давидівський дар», ТОВ «Інновінпром», ВАТ «Лубнигаз», ТОВ «Олімп-Агро», ВАТ «Полтаваобленерго», СТОВ «Прогрес», ТОВ «Укренергохолдинг», ФГ «ЮСТ» за IV квартал 2009 року в загальній сумі 10568957 грн. до складу валових витрат: на дату здійснення попередньої оплати та на дату оприбуткування таких товарів;

- п. 6.1 ст. 6 Закону № 334/94-ВР, що полягало в неправомірному включенні до складу валових витрат за І квартал 2010 року від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2009 рік в сумі 1847086 грн., обчислення якого відповідач пов'язує з вищезазначеними порушеннями.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.08.2010 № /0 про визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на прибуток в загальній сумі 534270 грн., в т.ч. 413766 грн. основного платежу та 120504 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

За результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 26.08.2010 № /0, з метою доведення до платника податку нового строку сплати податкового зобов'язання, відповідачем складено податкове повідомлення-рішення від 10.11.2010 № /1.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем подано податковому органу уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на прибуток від 04.06.2010 № у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок щодо відображення суми залишків товарно-матеріальних цінностей у ІІІ та IV кварталах 2009 року.

Враховуючи встановлені судами обставини щодо самостійного коригування позивачем неправильно задекларованих показників у рядках 01.6 «Інші доходи» та 01.2 «Приріст балансової вартості запасів» декларацій з податку на прибуток за 3 квартал 2009 року та за 2009 рік шляхом подання уточнюючого розрахунку, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів про необґрунтованість визначення позивачу податкового зобов'язання за порушення вимог п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 та п. 5.9 ст. 5 Закону № 334/94-ВР.

Для надання правової оцінки щодо формування платником податку на прибуток валових витрат слід застосовувати положення ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин.

За умови реального здійснення платником податку (покупцем) господарської операції з придбання товару, що призвела до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю, за відсутністю з боку такого платника порушення вимог наведених норм закону, підстави для позбавлення останнього права на валові витрати відсутні.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватись на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише порушенням порядку створення та ведення господарської діяльності підприємствами-контрагентами.

Платник податків (покупець товарів) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням продавцем, відомості щодо реєстрації якого як юридичної особи містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності та оподаткування і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на валові витрати за вчинені порушення продавцем.

Допущені продавцем певні порушення законодавства тягнуть негативні наслідки для цього продавця та не впливають на право покупця на віднесення до складу валових витрат сплачених (нарахованих) витрат, адже законами іншого не передбачено.

До того ж встановлення певних фактів в ході оперативно-розшукових заходів, слідства у кримінальній справі, що стосується осіб, причетних до створення підприємств (постачальників), не є підставою для звільнення від доказування обставин в адміністративній справі і без відповідного судового рішення у кримінальній справі такі факти самі собою не є доказом вчинення злочину і допущення суб'єктом господарювання (покупцем) чи відсутності з боку останнього певного порушення.

У податковому обліку господарські операції мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат.

Усі документи в їх сукупності, складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення, які за змістом відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції, належать до первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності. Тому, суди повинні надавати належну оцінку усім таким доказам у їх сукупності, встановити мету придбання товарів.

Судами попередніх інстанцій досліджено питання щодо фактичного вчинення господарських операцій у межах господарської діяльності, в результаті чого встановлено, що позивачем бухгалтерський облік здійснюється в електронному вигляді із використанням програмного забезпечення 1-С «Бухгалтерія», позивач відобразив господарські операції в такому обліку і порушень щодо оформлення первинної документації актом перевірки не зафіксовано. У періоді, що перевірявся, згідно з довідкою про загальну інформацію, складену під час перевірки, позивач фактично здійснював такі види діяльності за КВЕД: 63.12.0 - складське господарство, 51.21.0 - оптова торгівля зерном, насінням та кормами для тварин. Актом перевірки також зафіксовано, що придбану у ПП «Трансагроресурс» та ТОВ «Агрозахист-Торг» сільськогосподарську продукцію позивач продав ТОВ «Кернел-Трейд» та ТОВ «Альфред С. Топфер Інтернешенал (Україна), у зв'язку з чим отримав і задекларував доход за ІІІ квартал 2009 року.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції знаходить обґрунтованими висновки судів передніх інстанцій про протиправне визначення податковим органом податкового зобов'язання з податку на прибуток за цим епізодом.

Суд касаційної інстанції також погоджується з висновками судів про відсутність з баку позивача порушень вимог п. 5.10 ст. 5 Закону № 334/94-ВР, якими зобов'язано платника (продавця) в разі зміни суми компенсації вартості проданого товару, зокрема у випадках повернення такого товару, здійснити відповідний перерахунок валових доходів або валових витрат (балансової вартості основних фондів), оскільки згідно з наданими судам оборотно-сальдовими відомостями повернення придбаного в ТОВ «Олімп-Агро» товару на підставі накладних від 23.12.2009 ЛЗ-1 та ЛЗ-2 в бухгалтерському обліку «відсторновано».

Є правильними висновки судів про відсутність з боку позивача порушень вимог п.п. 11.2.1, п. 11.2 ст. 11 Закону № 334/94-ВР, що б полягало у подвійному віднесенні витрат на придбання товарів у ФГ «Давидівський дар», ТОВ «Інновінпром», ВАТ «Лубнигаз», ТОВ «Олімп-Агро», ВАТ «Полтаваобленерго», СТОВ «Прогрес», ТОВ «Укренергохолдинг», ФГ «ЮСТ» за IV квартал 2009 року в загальній сумі 10568957 грн. до складу валових витрат: на дату здійснення попередньої оплати та на дату оприбуткування таких товарів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що бухгалтерський облік на підприємстві ведеться в електронному вигляді із використанням програмного забезпечення 1-С «Бухгалтерія». Позивачем не було здійснено подвійного врахування валових витрат, валові витрати формувалися один раз за однією подією, а висновки податкового органу не ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

З огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини про відсутність в діях позивача порушень щодо формування валових витрат в ІІІ та IV кварталах 2009 року, підстави для висновків про неправомірність декларування у І кварталі 2010 року від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2009 рік у сумі 1847086 грн., що, на думку відповідача, є порушенням вимог п. 6.1 ст. 6 Закону № 334/94-ВР, відсутні.

Суди попередніх інстанцій при вирішенні справи надали правову оцінку встановленим обставинам на підставі норм матеріального права, що врегульовують спірні відносини. Підстав для задоволення касаційної скарги, яка не містить обґрунтованих доводів та посилань на обставини, що могли б поставити під сумнів правильність та повноту встановлення судами обставин та їх оцінки, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою про перегляд даної ухвали, поданою через Вищий адміністративний суд України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун