Справа № 803/985/13-а
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м. Львів Справа № 876/9720/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 червня 2013 року по справі № 803/985/13-а за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньгазбуд» про стягнення суми надмірно виплаченої пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області звернулося до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньгазбуд» (далі - ТзОВ «Волиньгазбуд»), в якому просило стягнути з відповідача на його користь суми переплати пенсій ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в розмірі 354397.16 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05 червня 2013 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області оскаржило вказану постанову, посилаючись на те, що вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

Апеляційну скаргу обґрунтовує посиланням на те, що судом першої інстанції не враховано, що переплата пенсій ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 виникла з вини відповідача у зв'язку з наданням ним недостовірних даних, на підставі яких вказаним особам надано статус учасників ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та відповідно здійснено призначення пенсій, відтак, зайво виплачені кошти підлягають відшкодуванню відповідачем.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому на підставі пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на обліку у позивача перебували громадяни ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6

Дані особи отримували пенсійне забезпечення відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 06 грудня 2001 року по 29 лютого 2012 року Державною фінансовою інспекцією у Волинській області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області за період з 26 квітня 1986 року по 01 грудня 2011 року.

За результатами ревізії складено акт від 29 лютого 2013 року, в якому зафіксовано, що в ході зустрічних звірок встановлено окремі факти не підтвердження інформації, зазначеної в документах, що слугували підставою для призначення пенсії, допомог і компенсацій учасникам ліквідації аварії та постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, чим порушено вимоги статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зокрема, не підтверджено інформацію, зазначену у довідках, що надавались для встановлення статусу ліквідаторів наслідків аварії на Чорнобильській АЕС колишнім працівникам Волинського спеціалізованого будівельно-монтажного управління по газифікації «Укргаз» треста «Івано-Франківськгазкомунбуд» громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_1 Також не знайдено документів, які б підтверджували роботу громадянина ОСОБА_3 протягом вересня - жовтня 1987 року у с. Бобер Поліського району Київської області, зазначену у довідці, яка слугувала підставою для призначення пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС.

Протоколом від 07 червня 2012 року № 48 на засіданні Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС Міністерства соціальної політики України, на підставі матеріалів ревізії та інших наданих документів, визнано безпідставною видачу посвідчень учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6

Згідно з розпорядженнями позивача вказаним особам припинено здійснення виплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На думку позивача, з вини ТзОВ «Волиньгазбуд» внаслідок видачі недостовірних даних, а саме, довідок про участь у ліквідації наслідків аварії у с. Бобер Поліського району Київської області та про виплату підвищеної заробітної плати за роботу у зоні відчуження громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6 виникла переплата пенсій в розмірі 354397.16 грн., зокрема, громадянину ОСОБА_4 за період з 18 червня 1992 року по 31 жовтня 2012 року в сумі 177952.51 грн., громадянину ОСОБА_5 - за період з 14 червня 1994 року по 20 квітня 2005 року в сумі 15375.27 грн., громадянину ОСОБА_2 - за період з 01 лютого 2008 року по 31 жовтня 2012 року в сумі 54524.00 грн., громадянину ОСОБА_1 - за період з 08 жовтня 2004 року по 31 жовтня 2012 року в сумі 63260.16 грн., громадянину ОСОБА_3 - за період з 10 листопада 2004 року по 31 січня 2012 року в сумі 10346.95 грн. та громадянці ОСОБА_7 - за період з 27 березня 2012 року по 30 листопада 2012 року в сумі 826.27 грн.

Розглядаючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, проте з таким висновком суд апеляційної інстанцій погодитись не може.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно з частиною 2 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь кошти за переплату пенсії ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7 внаслідок видачі недостовірних довідок про їх участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач у спірних відносинах не виконував функцій суб'єкта владних повноважень, а діяв як установа, яка надавала документи, необхідні для інших органів, що призначають та перераховують пенсії.

При вирішенні даної справи суд першої інстанції не звернув уваги на те, що адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а не спір про стягнення переплаченої пенсії у зв'язку з наданням відповідачем недостовірних відомостей. Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що даний спір підлягав розгляду в порядку господарського судочинства.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, висловленою, зокрема, у постанові від 18 червня 2013 року у справі № 21-204а13.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, враховуючи те, що провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувану постанову необхідно скасувати і закрити провадження у справі.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 199, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області задовольнити частково, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 червня 2013 року по справі № 803/985/13-а - скасувати та закрити провадження в справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньгазбуд» про стягнення суми надмірно виплаченої пенсії.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

Д.М. Старунський