Справа № 826/6601/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року м. Київ К/800/51367/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Сіроша М.В., Усенко Є.А., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві
на постановуКиївського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014
у справі №826/6601/13-а
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Нормаізол»
доДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві
провизнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нормаізол» звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просило визнати незаконними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва ДПС, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, щодо складання та реєстрації акту №00911/2202/31028769 від 18.04.2012; визнати незаконним та недійсним акт №00911/2202/31028769 від 18.04.2012; визнати незаконними дії щодо визнання «транзитером» позивача; визнати незаконними дії щодо включення інформації про позивача в якості «транзитера» до автоматизованих систем на рівні ДПА України, тому числі до системи «Деталізованої інформації по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України»; зобов'язати скасувати дію акту перевірки №00911/2202/31028769 від 18.04.2012 та вилучити дані про акт перевірки з усіх автоматизованих систем обліку платників податків.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2014 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014 у даній справі, скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2014 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про включення інформації про позивача в якості «транзитера» до автоматизованих систем на рівні ДПА України, тому числі до системи «Деталізованої інформації по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» на підставі акту №00911/2202/31028769 від 18.04.2012 та про зобов'язання вилучити дані про акт №00911/2202/31028769 від 18.04.2012 з усіх автоматизованих систем обліку платників податків та в цій частині прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. В решті постанову залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким залишити без змін рішення суду першої інстанції, оскільки вважає, що постанову було прийнято з порушенням норм матеріального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем 18.04.2012 було складено акт «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «НОРМАІЗОЛ» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.06.2011 по 30.11.2011».

Податкових повідомлень-рішень про визначення сум грошових зобов'язань позивачу, у встановленому податковим законодавством порядку, відповідач не приймав.

При цьому, апеляційний суд встановив, що відповідачем на підставі наведеного акту були внесені відповідні зміни до автоматизованих систем на рівні ДПА України, в тому числі до системи «Деталізованої інформації по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності в межах спірних правовідносин факту вчинення відповідачем протиправних дій, зокрема внесення до інформаційної бази даних «Податковий блок» або до будь-яких інших інформаційних баз даних інформації на підставі акту перевірки.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи частково рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги в частині включення інформації про позивача в якості «транзитера» до автоматизованих систем на рівні ДПА України, тому числі до системи «Деталізованої інформації по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» на підставі акту №00911/2202/31028769 від 18.04.2012 та про зобов'язання вилучити дані про акт №00911/2202/31028769 від 18.04.2012 з усіх автоматизованих систем обліку платників податків виходив з того, що відповідачем безпідставно анульовано показники податкової звітності позивача та безпідставно внесено зміни до інформаційних баз без прийняття податкового повідомлення-рішення, в установленому законодавством порядку.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Підпунктом 62.1.3 пункту 6.2.1 статті 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

В силу приписів пункту 58.1 статті 58 та пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України є програмним продуктом, який було розроблено для реалізації Порядку взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 18.04.2008 № 266.

Як випливає зі змісту підпункту 2.10.3 пункту 2.10 названого Порядку співставлення даних податкової звітності з ПДВ з інформацією з інших джерел, а саме інформації кол. 2 розділу II Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, кол. 3 Розрахунку коригування сум ПДВ до податкової декларації з податку на додану вартість з даними Реєстру платників ПДВ здійснюється у складі автоматизованого контролю.

Відповідно до пункту 2.14 цього Порядку інформація податкової звітності з ПДВ, надіслана до центральної бази даних податкової звітності, у розрізі контрагентів підлягає співставленню засобами системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України з метою виявлення платників ПДВ, якими занижено суму податкових зобов'язань або завищено суму податкового кредиту.

Пунктом 2.21 Порядку передбачено, що підсумки перевірок за результатами автоматизованого співставлення податкової звітності з ПДВ на центральному рівні відображаються в описовій частині акта перевірки (камеральної, документальної невиїзної, планової, позапланової перевірки) або довідки у розрізі періодів та операцій з одним контрагентом та фіксуються в АС «Аудит». По мірі підписання актів перевірки та узгодження податкових зобов'язань, визначених податковим повідомленням-рішенням, прийнятим за результатами таких перевірок, уточнюються результати автоматизованого співставлення на центральному рівні податкової звітності з ПДВ за поданням підрозділу, яким завершено процедуру такого узгодження та яким прийнято таке повідомлення-рішення.

Надаючи оцінку обставинам справи, апеляційний суд правомірно не прийняв до уваги доводи відповідача з приводу того, що коригування показників платника податку в автоматизованих базах, які призначені для внутрішнього використання, не зумовлюють для нього жодних правових наслідків.

Слід наголосити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Відтак наведене виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 Податкового кодексу України та його узгодження.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову в цій частині.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до пункту 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві відхилити.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, що беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді М.В.Сірош
Є.А.Усенко