Справа № 2а-0124/403/12
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Київ К/9991/65370/12

колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Заїки М.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку касаційного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до директора комунального підприємства Гурзуфської селищної ради «Комбінат курортних послуг» Сипович Інни Іванівни про визнання незаконною відмови в задоволенні інформаційного запиту та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 6 червня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до директора комунального підприємства Гурзуфської селищної ради «Комбінат курортних послуг» Сіпович І.І., в якому просив визнати дії директора комунального підприємства Гурзуфської селищної ради «Комбінат курортних послуг» Сипович І.І. незаконними (неправомірними), визнати незаконною (неправомірною) відмову директора комунального підприємства Гурзуфської селищної ради «Комбінат курортних послуг» Сипович І.І. від 12 березня 2012 року за №06-04/4, у задоволені запиту на інформацію від 5 березня 2012 року, зобов'язати директора комунального підприємства Гурзуфської селищної ради «Комбінат курортних послуг» Сипович І.І. надати інформацію за запитом.

Постановою Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від

6 червня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2012 року постанову Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від

6 червня 2012 року скасовано, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито, оскільки таку позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Вказуючи на допущені, на думку позивача, судом апеляційної інстанції порушення норм чинного процесуального законодавства, що призвело до постановлення неправильних судових рішень, позивач, звернувшись із касаційною скаргою, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з визначенням, яке дано у пункті 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, 5 березня 2012 року позивач звернувся до відповідача та просив надати йому інформацію, а саме: статут комунальне підприємство Гурзуфської селищної ради «Комбінат курортних послуг»; звіт про результати діяльності комунальне підприємство «Гурзуфської селищної ради «Комбінат курортних послуг»; перелік податкових агентів, уповноважених справляти туристичний збір у смт Гурзуф протягом 2011 року; документи, які визначають повноваження, порядок роботи податкових та взаємовідносини в процесі їх діяльності з фізичними та юридичними особами. Відповідачем 12 березня 2012 року позивачу надано відповідь відповідно до якої повідомлено, що комунальне підприємство Гурзуфської селищної ради «Комбінат курортних послуг» не є розпорядником публічної інформації відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», та з вказаної інформацією можливо ознайомитись на офіційному сайті Гурзуфської селищної ради.

Також судом встановлено, що комунальне підприємство Гурзуфської селищної ради «Комбінат курортних послуг» зареєстровано, як юридичну особу, яка має статут, якій делеговані повноваження по отриманню туристичного збору та яка підпорядкована Гурзуфській селищній раді з питань господарсько-фінансової діяльності і управління Підприємством та з питань управління майном комунальної власності.

Спірні правовідносини виникли з приводу виконання комунальним підприємством Гурзуфської селищної ради «Комбінат курортних послуг», певних видів діяльності, викладених в статуті, а отже зазначений спір не є спором, який виник у зв'язку з реалізацією стороною, як суб'єктом владних повноважень, владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, а тому не підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Частиною другою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, оскільки зазначену справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, є правильним.

Відповідно до вимог частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня

2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Юрченко В.В.

Судді Заїка М.М.

Пасічник С.С.