Справа № 826/6146/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2015 р. м. Київ К/800/19592/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
секретаря судового засідання Гулової О. І.,

за участю: прокурора Зарудяної Н. О.,

представника відповідача - Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради - Коновальчук Я. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора м. Києва на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року у справі за позовом прокурора Деснянського району м. Києва в інтересах ОСОБА_5 до Київської міської державної адміністрації, Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Прокурор Деснянського району м. Києва в інтересах ОСОБА_5 звернувся з позовом до Київської міської державної адміністрації, Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року, позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Київської міської державної адміністрації, Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держаної адміністрації), Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації щодо вирішення питання про внесення пропозицій на розгляд виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) щодо забезпечення у встановлений чинним законодавством України строк житлом ОСОБА_5, який перебуває з 23 травня 2007 року у пільговій черзі за категорією "особи, що повернулись з дитячих будинків"; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів в частині відмови в позові, прокурор звернувся з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В запереченнях відповідач - Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради -просив касаційну скаргу відхилити, рішення судів залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, представника відповідача - Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що прокуратурою Деснянського району м. Києва проведена перевірка за зверненням позивача щодо захисту його житлових прав.

Перевіркою встановлено відсутність житла у позивача, як особи, яка залишилась без батьківського піклування. За клопотанням Служби у справах дітей неповнолітніх Деснянської районної у м. Києві адміністрації розпорядженням Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 23 травня 2007 року за № 693 позивача зараховано на квартирний облік щодо забезпечення житловою площею на загальних підставах та по пільговій категорії "особи, що повернулись з дитячих будинків", порядок забезпечення житлом - позачерговий, у зв'язку з неможливістю повернення до раніше займаного жилого приміщення.

У зв'язку з тим, що питання забезпечення житлом позивача відповідачами у справі не вирішено, прокуратура заявила цей позов.

Суди обох інстанцій вирішили спір по суті та задовольнили його частково.

Колегія суддів вважає такі висновки передчасними.

Статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Вказану норму слід розуміти так, що судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права, порушення яких є підставою для скасування чи зміни судового рішення судом вищої інстанції. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України, стаття 9 КАС України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально - як дотримання вимог закону, а у ширшому значенні - у світлі верховенства права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Отже, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

Згідно із ч. 3 ст. 128 КАС України у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Між тим, розглянувши спір по суті, суди не вжили передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи з приводу поважності причин неприбуття в судові засідання відповідно до ч. 4 ст. 11 КАС України.

Порушення судами норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такий висновок ґрунтується на документі, що надійшов до суду касаційної інстанції - свідоцтво про смерть ОСОБА_5, відповідно до якого останній помер до прийняття рішення судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції помилки суду першої інстанції не усунув, тому справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, судам необхідно виправити порушення, допущені при попередньому розгляді справи, з'ясувати питання можливого правонаступництва, та вирішити спір, виходячи з нових обставин.

Оскільки під час вирішення справи по суті судами допущені порушення норм права, судові рішення підлягають скасуванню.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Заступника прокурора м. Києва задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: