Справа № 810/6502/14
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6502/14 Головуючий у 1-й інстанції: Лисенко В.І. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

за участю секретаря Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Злагода» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Злагода» до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Злагода» (далі - Позивач) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (далі - Відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 13.11.2014 року №.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Позивача та заперечення представника Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Позивача щодо документального підтвердження господарських відносин з ТОВ «Українська Нафтова Група», за результатами якої складено акт від 03.11.2014 року №1179/22-4/13702718.

В ході перевірки контролюючим органом встановлено порушення Позивачем вимог п.189.1 ст.189, п.п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), що призвело до заниження грошового зобов'язання з податку на додану вартість за жовтень 2011 року в розмірі 100 292,00 грн.

Перевіркою виявлено, що фінансово - господарські взаємовідносини між Позивачем та ТОВ «Українська Нафтова Група» є фіктивними, та такими, що не мали реального характеру і вчинені без наміру створення правових наслідків, з метою отримання податкової вигоди. Правочин між Позивачем та контрагентом укладено за відсутності наміру дійсної поставки нафтопродуктів, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту.

Крім того, податковим органом враховано висновки акту Броварської ДПІ Міністерства доходів і зборів України у Київській області від 10.09.2013 року №8/22-02/34424388 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Українська Нафтова Група» по взаємовідносинах з ТОВ «Форт - Ойл» за період вересень - жовтень 2011 року», відповідно яких діяльність ТОВ «Українська Нафтова Група» припинено, та, як наслідок, відсутні об'єкти оподаткування з продажу товарів (послуг) підприємствам - покупцям та придбання товарів (послуг) у підприємств - постачальників за період вересень, жовтень 2011 року.

13.11.2014 року контролюючим органом відносно Позивача прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 125 360, 00 грн, в тому числі за основним платежем в розмірі 100 292,00 грн та за штрафними санкціями в розмірі 25 073,00 грн.

Так, 31.12.2010 року між Позивачем (Покупець) та ТОВ «Українська Нафтова Група» (Постачальник) укладено договір поставки нафтопродуктів №31/12/10-25, за умовами якого Постачальник взяв на себе зобов'язання передати Покупцю нафтопродукти, найменування, кількість та ціна яких вказується в накладних документах на товар, які оформлюються на кожну окрему партію товару, а Позивач - прийняти та оплатити товар у строки та на умовах, що передбачені Договором.

За умовами укладеного договору товар поставляється погодженими партіями, у відповідності із заявками покупця на поставку тієї чи іншої партії товару. Форма заявки викладена в Додатку № 1 до Договору, який є його невід'ємною частиною. Поставка товару підтверджується видатковими накладними на товар, які підписані представниками обох сторін.

Товар вважається переданий постачальником та прийнятий покупцем по якості - відповідно до технічних умов і інших нормативно - технічних актів (паспорт, сертифікат заводу - виробника) з урахуванням умов «Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України», затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 04.06.2007 № 271/121. По кількості - відповідно до товаро - транспортних або накладних документів (накладна та/або акт приймання - передачі), у відповідності з вибраним базисом поставки товару.

Покупець проводить прийомку товару по кількості і якості у відповідності з умовами Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску і обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року №281/171/578/155, згідно з діючим законодавством України, а також умовами даного Договору та додаткових угод до нього.

На підтвердження факту придбання товару оформлено видаткові та податкові накладні, товаро - транспортні накладні, прибуткові накладні, довіреності на отримання нафтопродуктів від Постачальника, акти приймання палива, заявки на товар, щоденні звіти АЗС «Злагода», журнал обліку надходження нафтопродуктів на АЗС «Злагода» (смт.Коцюбинське), сертифікати відповідності та паспорти на нафтопродукти, копії яких містяться в матеріалах справи.

Підтвердженням здійснення Позивачем оплати за товар в розмірі 1 138 587,39 грн є платіжні доручення.

На підставі виписаних контрагентом податкових накладних Позивачем сформовано податковий кредит у розмірі 189 764,56 грн, в тому числі за вересень 2011 року в розмірі

601 751,29 грн та за жовтень 2011 року - 100 291,88 грн.

За визначенням пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Кодексу податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно пп.198.1 ст.198 Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання товарів та послуг, які відповідно до пункту 185.1 статті 185 цього Кодексу є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

Відповідно п.198.2 ст.198 Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку (п.198.3 ст.198 Кодексу).

За приписами п.198.6 ст.198 Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно визначення ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення (ст.9 вказаного Закону).

Спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року №281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 року за №805/15496, затверджено Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої (далі - Інструкція).

Положення Інструкції поширюються на всі класи, типи, групи і види нафти та типи, марки і види (залежно від масової частки сірки) нафтопродуктів.

Згідно положень розд.1 Інструкції її вимоги є обов»язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Відповідно вимог п.7.5 Інструкції нафта і нафтопродукти вантажоодержувачам постачаються централізовано або вивозяться самостійно вантажоодержувачем. Контролювання наливання нафти або нафтопродуктів здійснює оператор автоматизованої системи наливу, а кількість налитого до міри повної місткості продукту здійснюється водієм автоцистерни на підставі договору постачання.

Відпуск нафти або нафтопродуктів до мір повної місткості здійснюється лише за наявності свідоцтва про її повірку. Нафтопродукти відпускаються у технічно справну та чисту тару відповідно до вимог ДСТУ 4454 після пред'явлення представником вантажоодержувача доручення і свідоцтва про повірку автоцистерни.

Відпуск нафти і нафтопродуктів до мір повної місткості та нафтопродуктів, розфасованих до тари, оформлюється ТТН у чотирьох примірниках. Бланки ТТН на підприємстві є документами суворої звітності. ТТН на вивезення нафти або нафтопродуктів автотранспортом вантажоодержувача оформлюється на підставі довіреності вантажоодержувача, а під час постачання вантажовідправником - на підставі подорожнього листа автотранспортного підприємства.

Відпуск нафти або нафтопродуктів здійснюється в день оформлення ТТН за наявності усіх її примірників. У ТТН оператор зазначає номер резервуара, з якого відпущено нафту або нафтопродукт, розписується в ній і здає для оформлення. У ТТН зазначаються найменування, марка та вид нафти або нафтопродукту, об'єм, маса, густина і температура, за якої визначалась густина, а також дата і час виїзду автоцистерни з підприємства.

Товарно-транспортні накладні від 08.09.2011 року №Z01-001649, від 12.09.2011 року №Z01-001681, від 16.09.2011 року №Z01-001748, від 20.09.2011 року № Z01-001774, від 06.10.2011 року №Z01-001963, від 10.10.2011 року №Z01-001997, від 17.10.2011 року №Z01-002074, від 20.10.2011 року №Z01-002130, від 24.10.2011 року №Z01-002145 оформлені неналежним чином.

Розділом II додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року №283 «Про встановлення порядку виготовлення бланків цінних паперів і документів суворого обліку» документи на перевезення вантажів, крім перевізних документів на перевезення вантажу залізничним транспортом, віднесені до документів суворого обліку, що виготовляються за ліцензією Мінфіну.

Товаро - транспортні накладні, надані Позивачем, роздруковані на звичайних паперових листах з використанням комп'ютерної техніки.

Згідно ст.1 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» небезпечний вантаж - це речовини, матеріали, вироби, відходи виробничої та іншої діяльності, які внаслідок притаманних їм властивостей за наявності певних факторів можуть під час перевезення спричинити вибух, пожежу, пошкодження технічних засобів, пристроїв, споруд та інших об'єктів, заподіяти матеріальні збитки та шкоду довкіллю, а також призвести до загибелі, травмування, отруєння людей, тварин і які за міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за результатами випробувань в установленому порядку залежно від ступеня їх впливу на довкілля або людину віднесено до одного з класів небезпечних речовин; небезпечні речовини - речовини, віднесені до таких класів: клас 1 - вибухові речовини та вироби; клас 2 - гази; клас 3 - легкозаймисті рідини; клас 4.1 - легкозаймисті тверді речовини; клас 4.2 - речовини, схильні до самозаймання; клас 4.3 - речовини, що виділяють легкозаймисті гази при стиканні з водою; клас 5.1 - речовини, що окислюють; клас 5.2 - органічні пероксиди; клас 6.1 - токсичні речовини; клас 6.2 - інфекційні речовини; клас 7 - радіоактивні матеріали; клас 8 - корозійні речовини; клас 9 - інші небезпечні речовини та вироби.

Таким чином, бензин та дизпаливо віднесено до категорії «небезпечні речовини» та є небезпечним вантажем.

За правилами п.25 ч.3 ст.9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» надання послуг з перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом підлягає ліцензуванню.

Матеріали справи не містять доказів у підтвердження наявності у ПП «ОСОБА_3, яке здійснювало перевезення нафтопродуктів, ліцензії на право здійснення перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом.

Також акти приймання палива від 20.09.2011 року, від 16.09.2011 року, від 20.09.2011 року та від 27.09.2011 року не містять всіх реквізитів, а тому не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно п.14.4 Інструкції для посилення контролю за станом приймання, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів, матеріально відповідальні особи ведуть журнал обліку надходження нафти та нафтопродуктів і журнал вимірювання нафти і нафтопродуктів у резервуарах.

Проте, судом першої інстанції встановлено розбіжності, що містять записи в Журналі обліку надходження нафтопродуктів.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що первинні бухгалтерські документи на підтвердження здійснення господарських операцій з поставки нафтопродуктів оформленні з порушенням вимог, передбачених чинним законодавством, у зв»язку з чим не підтверджують факт реальності здійсненої між Позивачем та його контрагентом господарської операції з поставки нафтопродуктів від ТОВ «Українська нафтова група» в жовтні 2011 року.

Позивачем необґрунтовано сформовано валові витрати та податковий кредит за рахунок коштів сплачених контрагенту у складі ціни за поставлений товар по вказаним господарським операціям.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає обґрунтованим та законним рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Злагода» залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Бужак Н.П.

Костюк Л.О.

Ухвала складена в повному обсязі 26 лютого 2015 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Бужак Н.П.

Костюк Л.О.