Справа № К/9991/11427/12-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Київ К/9991/11427/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Заїки М.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку касаційного письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі філії публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Рівненське РУ до відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про визнання дій незаконними, визнання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору такою, що не підлягає виконанню, та її скасування за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі філії публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Рівненське РУ на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ПАТ "Комерційний банк "Надра" в особі філії ПАТ "Комерційний банк "Надра" Рівненське РУ звернулося до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про скасування постанови про стягнення судового збору.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, позивач, не погоджуючись з судовими рішеннями по справі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами було встановлено, що 19 жовтня 2009 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Рівненського міського суду №2-6344 про стягнення з ВАТ КБ "Надра" на користь ОСОБА_1 28000 грн та надано строк для добровільного виконання рішення суду до 26 жовтня 2009 року.

Копія даної постанови була отримана позивачем.

У зв'язку з невиконанням боржником рішення Рівненського міського суду у строк для його добровільного виконання, відповідачем 27 жовтня 2009 року було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №15384915.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Частиною першою статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Таким чином, виконавчою службою вжито всіх необхідних заходів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", та створені всі необхідні умови для своєчасного повного та добровільного виконання боржником виконавчого документу, а сааме винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено її сторонам.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, рішення Рівненського міського суду у справі № 2-6344 у встановлений державним виконавцем строк виконано не було.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Тобто, стягнення виконавчого збору, є саме тим заходом, який застосовується державним виконавцем у випадку невиконання боржником рішення суду в строк, що ним встановлений.

Оскільки боржником у встановлений строк вимоги виконавчого документу не виконано, то 27 жовтня 2009 року відповідачем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 2800 грн.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач при винесенні постанови від 27 жовтня 2009 року про стягнення з боржника виконавчого збору діяв на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, визначених Конституцією та законами України

Відповідно до вимог частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводами касаційної скарги висновки, викладені в судових рішеннях, не спростовуються, підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі філії публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Рівненське РУ залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Юрченко В.В.

Судді Заїка М.М.

Пасічник С.С.