Справа № 820/18911/14
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 р.Справа № 820/18911/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Клочко Ю.О. К Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2014р. по справі № 820/18911/14

за позовом ОСОБА_2

до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - Харківська ОДПІ, відповідач), в якому після уточнення позовних вимог просив суд скасувати наказ Харківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Харківській області №1037 від 03 листопада 2014 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_2 та визнати протиправними дії відповідача щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_2, результати якої оформлено актом від 18.11.2014 року №1/20-23-17-02-07/НОМЕР_1.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 р. адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено.

Не погодившись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову - про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що при ухваленні постанови судом не дотримано вимоги ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо законності та обґрунтованості судового рішення .

В судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 був зареєстрований Реєстраційною службою Харківського районного управління юстиції Харківської області у якості фізичної особи - підприємця 30.09.1999, Дата запису 09.12.2005, Номер запису 2 003682, і взято на облік до Харківської ОДПІ 05.07.2007 за номером 19649.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 27.03.2014 р. було внесено запис про припинення фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за номером 5003682.

28.03.2014 року ФО-П ОСОБА_2 було знято з податкового обліку Харківської ОДПІ.

З 11.02.2014 року по 17.02.2014р. Харківською ОДПІ було проведено документальну позапланову перевірку ФО-П ОСОБА_2, за наслідками якої було складено акт від 24.02.2014 року №230/20-23-17-02-07/НОМЕР_1.

Тобто, згідно з положеннями ст. 59 Господарського кодексу України ФО-П ОСОБА_2 вважається ліквідованим суб'єктом господарювання з 27.03.2014 року.

03 листопада 2014 року Харківською ОДПІ було винесено наказ №1037 про проведення документальної позапланової перевірки платника податків ОСОБА_2 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1.

Юридичною підставою для вказаних дій суб'єкт владних повноважень навів положення п.п.65.10.8 п.65.10 ст. 65, п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, а фактичною підставою визначено постанову слідчого СУ ФР ГУ Міндоходів у Харківській області майора податкової міліції Гиренко Н.А. від 30.10.2014 року, складену за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000081 від 29.03.2013 року за ознаками ч.3 ст. 212 КК України.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та правомірністю винесення наказу на перевірку, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є документально та нормативно обґрунтованими, законними та правомірними.

Так, згідно з ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Перевірка платника податків з питань повноти нарахування і сплати податків та зборів під час здійснення контрольованих операцій здійснюється з урахуванням особливостей, визначених статтею 39 цього Кодексу.

Проте, зі змісту положень п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України слідує, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (з урахуванням змін згідно з Законом України від 31.07.2014 р. №1622-УІІ) встановлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

До утворення як юридичних осіб публічного права Державної фіскальної служби України (постанова КМУ №160 від 21.05.2014р. "Про утворення Державної фіскальної служби") і територіальних органів ДФС України (постанова КМУ № 311 від 06.08.2014р. "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України") повноваженнями на здійснення контролю за дотриманням податкової дисципліни були наділені виключно територіальні органи Міністерства доходів і зборів України.

Однак, прийняття Постанови КМУ № 311 від 06.08.2014 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України" спричинило одночасне існування двох суб'єктів владних повноважень з аналогічними управлінськими функціями, а саме: територіальних органів Міністерства доходів і зборів України та територіальних органів Державної фіскальної служби України.

З огляду на приписи п.п.1 і 2 Постанови КМУ №311 від 06.08.2014р. "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України", п.2 Постанови КМУ №236 від 21.05.2014р. "Про Державну фіскальну службу України", ч.1 ст.104 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 37 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" згадані органи управління є цілком самостійними та незалежними один від одного суб'єктами права.

Отже, з дати набрання чинності Законом України від 31.07.2014 р. №1622-VII (16.08.2014р.) змінено порядок реалізації владної управлінської функції контролю за дотриманням податкової дисципліни, внаслідок чого за загальним правилом територіальні органи Міністерства доходів і зборів України можуть реалізувати повноваження контролю у спосіб проведення перевірки лише за наявності дозволу КМУ або за наявності заявки суб'єкта господарювання, а на територіальні органи Державної фіскальної служби України дане правило не поширюється через існування спеціального застереження законодавця в тексті норми права.

З 17.08.2014р. законодавець змінив і процедуру здійснення податкового контролю, адже згідно з Законом України №1600-VII від 22.07.2014р. ч.2 ст.2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" була викладена в редакції, яка не містить згадки про непоширення дії приписів цього закону на відносини, що виникають під час здійснення заходів контролю органами доходів і зборів.

У зв'язку з викладеним, з вказаної дати і територіальні органи Міністерства доходів і зборів України, і територіальні органи Державної фіскальної служби України при здійсненні заходів контролю у спосіб проведення перевірок повинні насамперед керуватись положеннями Закону України від 22.07.2014р. №1600-УІІ як норми права, яка регламентує ті ж самі правовідносини, що і Податковий кодекс України, але у часі була прийнята пізніше.

Враховуючи викладене, дії по призначенню перевірки територіальним органом Міністерства доходів і зборів за відсутності дозволу КМУ або за відсутності заявки суб'єкта господарювання, є такими, що суперечать вимогам закону та здійснені поза межами повноважень, якими наділений суб'єкт владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податкова інспекція є органом державної влади і відповідно її діяльність має підпорядковуватись вимогам наведеної норми Конституції України та вимогам Податкового кодексу України. Право податкової інспекції на проведення перевірки підлягає законодавчим обмеженням та реалізується з дотриманням порядку, встановленого законом.

Дії суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо вони, по-перше, вчинені з перевищенням визначених законом повноважень, та, по-друге, є юридично значимими, тобто мають безпосередній вплив та стан суб'єктивних прав та обов'язків особи.

Харківська ОДПІ здійснювала перевірку позивача саме за період його підприємницької діяльності, тобто як суб'єкта господарювання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Статтею 79 Податкового кодексу України визначено особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно з п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Аналіз вказаних приписів податкового законодавства дає підстави для висновку про те, що право на проведення документальної невиїзної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Тобто, платник податків повинен бути повідомлений податковим органом про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки та до її початку податковий орган повинен мати відповідний документ про ознайомлення платника податків з наказом про проведення перевірки.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що наказ №1037 та письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки отримано позивачем лише 18 листопада 2014 року (а.с 120-122), тоді як, в порушення вимог вищезазначеної норми законодавства, вже 05 листопада 2014 року посадові особи відповідача розпочали позапланову перевірку платника податків ОСОБА_2, за наслідками якої було складено акт від 18.11.2014 року №1/20-23-17-02-07/НОМЕР_1.

З огляду на невчасне отримання позивачем наказу та повідомлення про перевірку, перевірка була проведена з порушенням відповідного порядку, встановленого Податковим кодексом України, а дії відповідача з проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача є протиправними.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення судом ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України є безпідставними.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2014р. по справі № 820/18911/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 23.02.2015 р.