Справа № 822/4010/14
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/4010/14

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

12 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Александрової К.В.,

представників відповідача - Баран Л.М., Петльована І.І., представники на підставі довіреностей

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення і вимоги,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року фізична особа підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та податкової вимоги.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.10.2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову задоволення позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що податковим органом визначено суму податкових зобов'язань відповідно до вимог діючого законодавства.

Представники відповідача підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи, суд апеляційної інстанції ухвалив здійснювати розгляд за відсутності позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач є платником податків, зборів і зобов'язаний стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України.

Податковим органом у період з 16 червня 2014 року по 27 червня 2014 року проведено документальну планову виїзну перевірку позивача. У зв'язку з тим, що при проведені перевірки встановлено порушення позивачем законодавства, яке регулює правовідносини забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідач склав акт перевірки "Про результати документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_4, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року", № 264/17/НОМЕР_1 від 07.07.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем статтей 7, 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування", що призвело до заниження єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування в сумі 24130,10 грн., в тому числі за 2012 рік в сумі 20949,61 грн., за 2013 рік в сумі 3180,49 грн.

Оскільки відповідач за наслідками перевірки встановив недоїмку по нарахуванню та сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 24130,10 грн., у тому числі за 2012 рік в сумі 20949,61 грн., за 2013 рік в сумі 3180,49 грн., ним прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 1206,50 грн., № від 23.07.2014 року.

За наслідками адміністративного оскарження позивачем вказаного рішення, за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальну суму 24130,10 грн., в тому числі за 2012 рік в сумі 20949,61 грн., за 2013 рік в сумі 3180,49 грн., відповідач прийняв рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, в розмірі 3460,49 грн., № від 05.09.2014 року.

В зв'язку з тим що відповідач за наслідками перевірки обчислив недоїмку по нарахуванню та сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 24130,10 грн., в тому числі за 2012 рік в сумі 20949,61 грн., за 2013 рік в сумі 3180,49 грн., ним на адресу позивача направлена вимога про сплату боргу (недоїмки) на суму 24130,10 грн., № ф- від 05.09.2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу (недоїмки) є такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, тобто присутні правові підстави для того щоб визнати їх протиправними та скасування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини 11 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Міністерство доходів і зборів України відповідно до статей 8, 10, 12, 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та пункту 4 Положення про Міністерство доходів і зборів України, затвердженого Указом Президента України від 18 березня 2013 року N 141, своїм наказом № 455 від 09.09.2013 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2013 року за N 1622/24154, затвердило Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Інструкція №455).

Пунктом 7.1 частини 7 Інструкції № 455 передбачено, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

В залежності від виду порушення, допущеного платником єдиного внеску, на якого згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, органом доходів і зборів складається рішення про застосування штрафних санкцій відповідної форми згідно із додатками до Інструкції № 455 від 09.09.2013 року.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 1, пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Так, позивач є фізичною особою-підприємцем та перебуває на загальній системі оподаткування, тобто є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Відповідно до пункту 2 частини 1, частин 3, 4, 5 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", для платників, зазначених у пункті 4 статті 4 цього Закону, фізичних осіб-підприємців, (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов'язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат на інші цілі за дорученням отримувача.

Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", тобто для фізичних осіб-підприємців, (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (частина 11 статті 8 Закону).

Згідно частини 8 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз.2 ч.8 ст. 9 Закону).

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи (абз.3 ч.8 ст. 9 Закону).

Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 розділу 2, пункту 3.3 розділу 3 Інструкції № 455 платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Для платників, зазначених у підпунктах 3 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону у розмірі 34,7 відсотка суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до пункту 4.5 розділу 4 Інструкції № 455 обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції проводиться таким чином:

1) обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвели до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб;

2) платники, визначені підпунктом 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, сплачують єдиний внесок протягом року до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада у вигляді авансових платежів в розмірі 25 відсотків річної суми єдиного внеску, обчисленої від суми, визначеної органами доходів і зборів для сплати авансових сум податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.

Суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним за календарний рік до 10 лютого наступного року, на підставі даних річної податкової декларації.

Сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Платникам, які зобов'язані здійснити доплату до мінімального страхового внеску, органами доходів і зборів для узгодження надсилається повідомлення-розрахунок за формою згідно з додатком 1, у якому зазначається розрахунок сум такої доплати, які підлягають сплаті за результатами підприємницької діяльності за календарний рік;

3) платники, визначені підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік до 01 травня наступного року на підставі даних річної податкової декларації.

Сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Платникам, які зобов'язані здійснити доплату до мінімального страхового внеску, органами доходів і зборів для узгодження надсилається повідомлення-розрахунок за формою згідно з додатком 1, у якому зазначається розрахунок сум такої доплати, які підлягають сплаті за результатами їх діяльності за календарний рік.

Отже зі змісту вказаних вище норм Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та Інструкції № 455 випливає, що позивач як платник єдиного внеску який перебуває на загальній системі оподаткування зобов'язаний сплачувати єдиний внесок протягом року до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада у вигляді авансових платежів в розмірі 25 відсотків річної суми єдиного внеску, обчисленої від суми, визначеної органами доходів і зборів для сплати авансових сум податку на доходи фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, при цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності). Суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним за календарний рік до 10 лютого наступного року, на підставі даних річної податкової декларації, сплата єдиного внеску, нарахованого за календарний рік, проводиться платником до 01 травня наступного року на підставі даних річної податкової декларації.

Крім того частина 8 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" взагалі звільняє таких платників єдиного внеску як позивач, від обов'язку сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць.

Так відповідно до статті 177 ПК України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб та збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності на підставі документального підтвердження факту їх сплати.

Так, судом першої інстанції у своєму рішенні зауважено, що відповідач при проведенні розрахунку нарахування єдиного внеску за 2012 рік та 2013 рік брав до уваги розміри сум отриманого доходу позивачем помісячно, що суперечить правилам оподаткування фізичних осіб-підприємців та правилам нарахування та сплати єдиного внеску, встановлених Податковим кодексом України, та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Крім того, судом апеляційної інстанції неодноразово пропонувалось представникам податкового органу надати докази на підставі яких відповідач нарахував позивачу штрафні санкції та нормативно-правове обґрунтування такому нарахуванню, проте представники відповідача не змогли суду надати будь-які пояснення стосовно обчислення чистого доходу позивача.

За таких обставин, оскільки відповідач не зміг довести правильність висновків викладених в акті перевірки, тому рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу є протиправними та підлягають скасуванню, відтак судом першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги позивача.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 19 лютого 2015 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.