Справа № 2-а-2157/11
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

18 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 2-а-2157/11

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Орлова С.Ф.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Лукянчук О.В.,
судді -Градовського Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Березнегуватському районі Миколаївської області на ухвалу Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Березнегуватському районі Миколаївської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 25.07.2011 року, залишеної без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2013 року, зобов'язано УПФ в Березнегуватському районі нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 15.02.2011 року по 18.06.2011 року з урахуванням фактично здійснених виплат.

20.01.2015 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

В обґрунтування наведеної вище заяви було зазначено, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання було пропущено в зв'язку з необізнаністю позивача.

Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 02.02.2015 року заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання - задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, УПФ подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та винести нову ухвалу, якою відмовити в задоволені заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою КМУ України від 03.09.2014 року №440, яка набрала чинності 23.09.2014 року було затверджено «Порядок погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою», яким визначено механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених п.3 роз.ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризацію та погашення заборгованості за ними.

13.01.2015 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області із заявою про отримання копії постанови суду та виконавчого листа.

З отриманого виконавчого листа позивачу стало відомо, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання сплинув 03.06.2014 року, що стало підставою для звернення позивача до суду першої інстанції із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Задовольняючи вищевказану заяву, суд першої інстанції зазначив, що необізнаність позивача щодо строків пред'явлення виконавчого листа до виконання, та інші встановлені обставини, є поважними причинами пропуску строку, а тому така заява підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.2 ч.1 та п.1 ч.2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно ст.258 КАС України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ст.261 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При цьому, поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.49 КАС України, особи, які беруть участь у справі, мають право знати про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів.

За приписами ч.3 ст.167 КАС України, особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох днів з дня його ухвалення чи складення у повному обсязі або у разі їх звернення вручаються під розписку безпосередньо в суді.

Як вбачається з матеріалів справи постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 25.07.2011 року було винесено в скороченому провадженні згідно ст.183-2 КАС України.

Отже, заявник не приймав участі в судовому засіданні суду першої інстанції по розгляду поданого ним позову. Також в матеріалах справи відсутні будь які докази отримання позивачем рішення першої інстанції.

03.06.2013 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду вищевказану постанову суду першої інстанції було залишено без змін. Ухвалу суду було ухвалено в порядку письмового провадження, буз виклику сторін.

Докази надіслання вказаної вище ухвали суду на адресу позивача та отримання ним її, в матеріалах справи відсутні.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що позивач був не обізнаний про ухвалення рішень судів першої та апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, та необізнаність позивача про ухвалення рішення Одеського апеляційного адміністративного суду 03.06.2013 року, від дати ухвалення якого почався перебіг строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, колегія суддів приходить до висновку, що це є суттєвою перешкодою в реалізації права на звернення особи, на користь якої ухвалено рішення до відповідних органів для виконання такого рішення, а також є поважною причиною пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відтак висновки суду першої інстанції щодо поновлення такого строку є обґрунтованими.

Європейський суд з прав людини, в своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що необізнаність заявника у встановлених чинним законодавством строках пред'явлення до виконання виконавчого листа не може бути визнана судом поважною причиною пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання. Колегія суддів не бере до уваги такі твердження апелянта, оскільки в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції визнав поважною причиною пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, у тому числі і необізнаність заявника про ухвалення рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2013 року, а не його необізнаність щодо строків, встановлених ст.22 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки з незалежних від заявника причин на момент видачі виконавчого листа строк його пред'явлення до виконання вже сплив, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.199, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Березнегуватському районі Миколаївської області - залишити без задоволення, а ухвалу Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський