Справа № 808/3708/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2015 рокусправа № 808/3708/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - Шайтанов А.С. дов від 18.12.2014

відповідача-1: - Дяченко Ю.Т. дов від 13.01.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» та Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 липня 2014 року

у справі № 808/3708/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг»

до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжя

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення суми бюджетного відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжя, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області щодо ненадання органу державного казначейства висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету;

- стягнути з Державного бюджету на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» 699 058,00 грн. бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість.

Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем-1 обов'язку подати органу Держказначейства висновку про відшкодування товариству бюджетного відшкодування за грудень 2008 року, оскільки податкове повідомлення-рішення відповідача про зменшення суми бюджетного відшкодування скасовано судовим рішенням. При цьому у разі невідшкодування бюджетної заборгованості з ПДВ право платника порушується внаслідок неодержання коштів з бюджету, а тому способом захисту цього права має бути вимога про стягнення зазначених коштів (відшкодування заборгованості).

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16 липня 2014 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність ДПІ у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя щодо ненадання органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

- зобов'язано ДПІ у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя надати органу Державної казначейської служби України висновок із зазначенням суми з податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню за період грудня місяця 2008 року;

- стягнуто з ТОВ «Запоріжалюмінторг» на користь Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 4 311,72 грн.

Постанову суду в частині позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності ДПІ у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя щодо ненадання до УДКСУ в м.Запоріжжя висновку про відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість мотивовано тим, що оригінал судового рішення - ухвали Вищого адміністративного суду України від 09.12.2013 наданий відповідачу-1 ще у травні 2014 року, проте контролюючим органом не вчинено жодних дій по складанню та поданню до органу казначейства відповідного висновку.

Стосовно стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «Запоріжалюмінторг» 699 058 грн. бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість, суд, відмовляючи у задоволенні цих позовних вимог, виходив з того, що законодавством не передбачено такого способу захисту права платника податку, як стягнення з бюджету суми бюджетного відшкодування.

Разом з тим, суд першої інстанції, посилаючись на ч.2 ст.11 КАС України, зазначив про вихід за межі позовних вимог, зобов'язав відповідача-1 подати до відповідача-2 висновок, в якому у встановленому законом порядку буде визначено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Крім того, суд зазначив, що рішення судів, на які в якості доказів наявного права на бюджетне відшкодування посилається позивач, вирішують питання правомірності віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплаченого при здійсненні господарських операцій з контрагентами, а не правомірність визначення сум, що підлягають бюджетному відшкодуванню за певні періоди. Факт скасування вищезазначеними судовими рішеннями податкових повідомлень - рішень, якими позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування, не є безумовним доказом права позивача на отримання визначеної ним суми бюджетного відшкодування шляхом стягнення цієї суми з Державного бюджету.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду у частині:

- зобов'язання державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області надати органу Державної казначейської служби України висновок із зазначенням суми з податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню за період з грудня 2008 року;

- стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» на користь Державного бюджету України суми судового збору в розмірі 4 311,72грн;

- відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з державного бюджету на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» 699 058,00грн. бюджетної заборгованості з відшкодуванням податку на додану вартість.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 699 058,00грн. бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість, та стягнути з державного бюджету України на користь позивача 2 472,54грн. судового збору.

Позивач зазначає, що суд першої інстанції, всупереч наданим йому повноваженням, не забезпечив захист прав ТОВ «Запоріжалюмінторг» в належний спосіб, що призвело до неправильного вирішення питання про стягнення з Державного бюджету України суми бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість, оскільки порушення контролюючим органом своїх обов'язків призводить до порушення права платника податку на отримання суми бюджетного відшкодування, а тому таке порушене право підлягає захисту саме шляхом стягнення відповідної суми з Державного бюджету України.

Також не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що, по-перше, позивачем пропущено строк подання адміністративного позову. При цьому відповідач-1 виходив з того, що податковий орган був зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету 21.02.2009, отже порушення права позивача органом державної податкової служби відбулося з 21.02.2009. По-друге, за приписами Закону України «Про податок на додану вартість» підтвердження суми бюджетного відшкодування податковим органом слід розуміти як узгодження платником суми бюджетного відшкодування з податковим органом шляхом підтвердження заявленої до відшкодування платником суми ПДВ актом проведеної документальної невиїзної (виїзної позапланової) перевірки і лише після виконання цих вимог сума бюджетного відшкодування вважається підтвердженою податковим органом. Проте, перевірка щодо підтвердження заявленої до відшкодування платником суми ПДВ за грудень 2008 року ДПІ у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя станом на день подання позову до суду не проводилась, тому зазначена до відшкодування сума не підтверджена.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, проти задоволення апеляційної скарги відповідача-1 заперечує.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в своїй апеляційній скарзі, проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечує.

Представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання відповідач-2 повідомлений судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2008 року (від 16.01.2009 №17863), згідно якої визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню, - 18372882,00 грн. Разом з податковою декларацією позивачем подано Розрахунок суми бюджетного відшкодування з показником суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню , - 18372882,00 грн. та Заява про повернення суми бюджетного відшкодування.

29.01.2009 позивачем подано до контролюючого органу Уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2008 року, Розрахунок суми бюджетного відшкодування з показником суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню, 16996508,00 грн. та Заяву про повернення суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, позивачем у встановленому порядку заявлено до бюджетного відшкодування суму за грудень 2008 року у розмірі 16996508 грн., яка виникла за рахунок від'ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого за листопад 2008 року.

Питання щодо правомірності заявлення товариством суми податку на додану вартість до бюджетного відшкодування за грудень 2008 року, крім інших періодів, було предметом позапланової виїзної перевірки ТОВ «Запоріжалюмінторг» з питання правомірного формування податкового обліку по операціям з придбання згідно договору № 858Д(2006) від 26.06.2006 за період з 01.08.2008 по 31.12.2009, за результатами якої Спеціалізованою держаною податковою інспекцією по роботі з великими платникам податків у м.Запоріжжі складений акт від 07.06.2010 № 202/08-08/32573524 (а. с.31-38).

На підставі вказаного акта перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 18.06.2010 №/0 (а.с.39), яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 699058,00 грн. - за грудень 2008 року.

05.10.2011 Запорізьким окружним адміністративним судом прийнято постанову у справі № 2а-0870/657/11, якою задоволено адміністративний позов ТОВ «Запоріжалюмінторг» до СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі і визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 18.06.2010 № /0, №/0, від 18.08.2010 № /1, № /1, від 01.11.2010 №/2, № /2 (а. с.40-43).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2012 судове рішення суду першої інстанції у справі № 2а-0870/657/11 скасовано, у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Запоріжалюмінторг» відмовлено (а. с.44).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.12.2013 вищевказану постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2012 скасовано, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05.10.2011 у справі № 2а-0870/657/11 - залишено в силі (а. с.45, 46).

Листом від 10.02.2014 №2 ТОВ «Запоріжалюмінторг» звернулось до ДПІ у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя з вимогою, зокрема, здійснити всі необхідні дії по забезпеченню виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 05.10.2011 у справі № 2а-0870/657/11 (а. с.48).

В свою чергу, ДПІ у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя листом від 22.02.2014 запросив у платника податків оригінал ухвали Вищого адміністративного суду України від 09.12.2013, зазначивши, що після отримання оригіналу даної ухвали податковим органом будуть проведені всі необхідні дії з наступним повідомленням позивача у письмовому вигляді (а. с.49).

За позицією позивача відповідач-1 (ДПІ у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя) після отримання оригіналу судового рішення - ухвали Вищого адміністративного суду України від 09.12.2013, був зобов'язаний протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, проте такої вимоги закону відповідач-1 не виконав, що свідчить про протиправність такої бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідач-1 зазначає, що відповідно до вимог податкового законодавства, податковий орган мав надати органу Державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, 21.02.2009, одночасно вказує, що правові підстави для видачі такої довідки відсутні, оскільки податковим органом не була проведена перевірка, як того вимагає ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість».

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку про протиправність оскаржуваних дій відповідача-1.

Колегія суддів бере до уваги, що при вирішенні даного спору, враховуючи приписи ст.58 Конституції України, до правовідносин, які виникли у цій справі, слід застосовувати норми законів, які діяли на момент виникнення правовідносин, тобто Закон України «Про податок на додану вартість» (чинний у 2008-2010 р.р.) та норми Податкового кодексу України (який набрав чинності з 01.01.2011), виходячи з того, що фактично спірні відносини тривають до теперішнього часу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків (на момент виникнення спірних правовідносин) врегульовано діючим на момент виникнення спірних правовідносини Законом України №168/97-ВР від 03.04.1997 «Про податок на додану вартість», з 01.01.2011 - Податковим кодексом України.

Відповідно до пп.7.7.3. п.7.7. ст.7 Закону №168/97-ВР платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників.

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій (пп. 7.7.4. п.7.7 ст.7 Закону №168/97-ВР).

Згідно з пп.7.7.5. п.7.7. ст.7 Закону №168/97-ВР протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу (пп. 7.7.6. п.7.7. ст.7 Закону №168/97-ВР).

Відповідно до пп.7.7.7 п.7.7. ст.7 Закону №168/97-ВР якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.

У разі, коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або податковий орган розпочинає процедуру адміністративного оскарження, податковий орган не пізніше наступного робочого дня за днем отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення справи зобов'язаний повідомити про це орган державного казначейства. Орган державного казначейства призупиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до прийняття остаточного рішення з адміністративного або судового оскарження.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету (пп. 7.7.8. п.7.7 ст.7 Закону №168/97-ВР).

Аналогічні норми містить і ст.200 Податкового кодексу України.

Отже, виходячи з наведених правових норм, висновок податкового органу із зазначенням суми бюджетного відшкодування відповідно є підставою для проведення відшкодування сум податку на додану вартість з державного бюджету і ненадання такого висновку також може порушувати права платника податку на бюджетне відшкодування.

Разом з тим, зазначені положення встановлюють порядок взаємодії державних органів між собою. Тому в разі, коли податковий орган в установлений законом строк не надає відповідного висновку органу державного казначейства, платник податку має право скористатися своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів з державного бюджету.

У разі невідшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість право платника порушується саме внаслідок неодержання коштів з бюджету, тому способом захисту цього права повинна бути вимога про стягнення зазначених коштів відшкодування заборгованості.

Вказана позиція визначена Верховним Судом України за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Також слід зазначити, що відповідачами у справі щодо отримання бюджетного відшкодування виступають податковий орган та орган державного казначейства - як органи державної влади, як представники одного відповідача - держави, через які держава набуває і здійснює свої права та обов'язки.

При цьому адміністративне або судове оскарження дій або бездіяльності органів державної податкової служби щодо надання висновку про суми податку на додану вартість, належні до відшкодування, не є необхідною передумовою для безпосереднього звернення платника податку з позовом про стягнення відповідної суми з Державного бюджету України.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що саме висновок податкового органу із зазначенням суми бюджетного відшкодування є підставою для проведення відшкодування сум податку на додану вартість з державного бюджету, не вчинення дій по наданню такого висновку порушує права платника податку на бюджетне відшкодування.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги закінчення процедури судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 18.06.2010 №/0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 699058,00 грн. за грудень 2008 року, отримання позитивного для позивача рішення суду, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про обов'язок відповідача надати органу Державної казначейської служби України висновок із зазначенням суми з податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню за період грудня місяця 2008 року.

Посилання відповідача-1 на не проведення перевірки щодо підтвердження заявленого позивачем відшкодування суми податку на додану вартість за грудень 2008 року, колегія суддів не приймає до уваги як безпідставне, оскільки означене питання було предметом з'ясування в ході проведеної контролюючим органом перевірки, результати якої оформлені актом від 07.06.2010 № 202/08-08/32573524, а також досліджувалось в судовому порядку в межах адміністративної справи Запорізького окружного адміністративного суду № 2а-0870/657/11.

Також апеляційний суд вважає помилковим посилання відповідача-1 на порушення позивачем законодавчо встановленого строку стягнення бюджетного відшкодування в 1095 днів, який слід обчислювати з 21.02.2009, оскільки, як зазначено вище, право позивача на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2008 року у розмірі 699058 грн. підтверджено судами першої та касаційної інстанцій, отже обов'язок відповідача-1 надати висновок про суму бюджетного відшкодування відповідачу-2 виник в даному випадку з моменту отримання відповідачем-1 відповідного судового рішення (травень 2014року) - пп.7.7.8. п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.200.15 ст.200ПК України.

Таким чином, зважаючи на той факт, що правомірність формування позивачем сум бюджетного відшкодування в розмірі 699058,00 грн. за грудень 2008 року підтверджена рішенням суду, яким встановлено безпідставність висновку податкового органу щодо порушень підприємством податкового законодавства при визначенні сум податкового кредиту з податку на додану вартість за відповідний податковий період, і як наслідок, завищення позивачем суми бюджетного відшкодування по означеній вище декларації, а також приймаючи до уваги, що вказана сума не перерахована позивачеві, як того вимагає пункт 7.7. статті 7 Закону №168/97-ВР, п.200.13 ст.200 ПК України, внаслідок чого за приписами п.200.23 ст.200 ПК України вважається заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, спосіб захисту порушеного права має визначатись шляхом стягнення зазначених коштів з державного бюджету, оскільки факт подання відповідачем територіальному органу Державного казначейства України відповідного висновку не впливає на право позивача на отримання сум бюджетного відшкодування.

Отже відмовивши позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «Запоріжалюмінторг» 699058,00 грн. бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ, та вийшовши за межі позовних вимог шляхом зобов'язання відповідача-1 надати органу Державної казначейської служби України висновок із зазначенням суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню за період грудня місяця 2008 року, суд першої інстанції не забезпечив захист прав позивача в належний спосіб.

З цього приводу колегія суддів приходить до висновку щодо неправомірності відмови суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «Запоріжалюмінторг» 699058,00 грн. бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ, та неправомірності виходу за межі позовних вимог шляхом зобов'язання відповідача-1 надати органу Державної казначейської служби України висновок із зазначенням суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню за період грудня місяця 2008 року.

Відповідно до положень ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції у даній справі з прийняттям нової постанови про задоволення позову ТОВ «Запоріжалюмінторг» в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст.94 КАС України підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь ТОВ «Запоріжалюмінторг» 2472,54 грн. судового збору (а.с.54).

Керуючись ст.196, ст.ст.198, 202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» задовольнити.

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 липня 2014 року у справі № 808/3708/14 скасувати, прийняти нову постанову.

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів в Запорізькій області щодо ненадання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» 699058,00 грн. бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» 2 472,54 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко