Справа № 820/20608/14
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"17" лютого 2015 р. № 820/20608/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонова М.О.

за участю секретаря судового засідання Шевченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец-Буд"
до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
про скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Спец-Буд", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення - рішення від 25.12.2014 року № 004562201, № , розподілити судові витрати.

В обґрунтування позову вказано, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області прийнято з порушенням норм чинного законодавства, атому підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду клопотання про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, щодо задоволення позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що фахівцями ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області при проведенні перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю „Спец-Буд" були встановлені порушення дотримання вимог податкового законодавства.

Судом встановлено, що працівниками ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області була проведена позапланова виїзна перевірка Товариство з обмеженою відповідальністю „Спец-Буд" (далі ТОВ „Спец-Буд") щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з ТОВ «Ріком» () за період жовтень 2013.

За результатами перевірки було складено акт від 18.12.2014 року №5925/20-30-22-01/32676473 яким було встановлено порушення позивачем п. 138.1, п.138.2, п. 138.8 ст. 138, п.п.139,1.9 п.139.1 ст. 139 «Податкового кодексу України» від 02.12.2010 № 2755-УІ із змінами та доповненнями, підприємством занижено податок на прибуток за 2013 рік у сумі 59665 грн. та п. 198.2. п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4 ст. 201 «Податкового кодексу України» від 02.12.2010, № 2755-УІ із змінами та доповненнями, підприємством за жовтень 2013 року занижено податок на додану вартість в сумі 62805 грн.

На підставі висновків вище зазначеного акту перевірки керівником ДПІ у Дзержинському м. Харкова були винесені податкові повідомлення - рішення № від 25.12.2014 року яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 74581,25 грн. (основний платіж 59665,00 грн. та штрафна санкція 14916,25 грн.), № від 25.12.2014 року яким збільшено суму грошового зобов'язання по ПДВ на суму 78506,25 грн. (основний платіж 62805,00 грн. та штрафна санкція 15701,25 грн.).

Суд зазначає, що підставою для вище зазначених висновків відповідача, викладених в акті перевірки, є його посилання на те, що при проведенні перевірки від Індустріальної ОДПІ м. Харкова отримано акт від 16.01.2014 №24/20-36-22-03-07/30754208 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Ріком» () щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків і зборів за жовтень 2013 року.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ТОВ «Спец-Буд» мало взаємовідносини з ТОВ «Ріком», за період жовтень 2013.

Відповідно до договору № 8п від 02.08.2013 з ТОВ «Ріком», ТОВ «Спец-Буд» отримано товар - ТМЦ, згідно видаткових накладних, на що було виписано видаткові та податкові накладні:

1. Предмет договору

Відповідно до п.1.1 цього договору - «В порядку та на умовах, передбачених цим договором, ТОВ «РІКОМ» (Постачальник) зобов'язується поставляти ТОВ "Спец-буд» (Покупцю) товар згідно видаткових накладних до цього договору (далі-Товар), а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за них визначену Договором грошову суму».

4. Порядок розрахунків

Відповідно до п.4.1 цього договору - «Покупець оплачує Товар за ціною, вказаною в рахунках-фактурах».

Відповідно до п.4.2 цього договору - «Форма розрахунків: 100% передоплати шляхом безготівкового перерахування суми грошових коштів на банківський рахунок Постачальника».

Відповідно до п.4.3 цього договору - «Оплата вартості товару виконується Покупцем не пізніше 10 (десяти) днів з моменту надання рахунку. Поставка Товару здійснюється протягом 10 днів після передоплати».

6. Умови та порядок постачання

Відповідно до п.6.1 цього договору - «Передача Товару від Постачальника Покупцю здійснюється за видатковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, кількість, ціну товару та загальну вартість товару, що постачається. Дата, вказана Постачальником у видатковій накладній є датою поставки товару Постачальником».

Відповідно до п.6.2 цього договору - «Місце передавання товару встановлюється: за домовленістю сторін».

Відповідно до п.6.4 цього договору - «Поставка товару вважається виконаною Постачальником в момент передачі товару уповноваженому представнику Покупця (Покупцю), що підтверджується отриманою від останнього довіреністю на отримання ТМЦ та його підписом у видатковій накладній».

Відповідно до п.11.3 цього договору - «Договір діє з моменту підписання його сторонами і до 31 грудня 2014 року».

Сума податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту у жовтні 2013 року, що відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за жовтень 2013 року.

Розрахунки проведено у формі взаємозаліку з ТОВ «Ріком» на загальну суму 376830 грн., про що свідчить протокол про залік взаємних вимог від листопада 2013 року.

Станом на 30.11.2013 року по ТОВ «Ріком» відсутня заборгованість.

Суд зазначає, що відповідачем не заперечувався факт належного розрахунку та фактичного отримання товару за вище зазначеною угодою.

Відповідності до ст.55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання визначаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

3гідно з ст. 58 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному Законом.

Відповідно до ст. 91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

У відповідності до ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Згідно ч.1, ч.2 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні.

Відповідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України, передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

В силу висновків Верховного Суду України, викладених у п.6 Постанови N 3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" до угод, укладених з метою, суперечною інтересам держави і суспільства, зокрема, належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування доходів, тощо. Угода може бути визнана недійсною лише з підстав та з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожному конкретному випадку при визнанні угоди недійсною суди повинні встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Суд зазначає, що зміст договору позивача з ТОВ «Ріком» не суперечить актам цивільного законодавства. Судом не встановлено фактів, які свідчили б про те, що зміст договору не відповідав би дійсним намірам сторін, і такі наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання зазначених договорів. Наявна у матеріалах справи первинна бухгалтерська документація складена у відповідності до вимог чинного на час її складення законодавства та повністю підтверджує реальність договору позивача з ТОВ «Ріком».

Більше того, відповідачем на виконання приписів ст. 71 КАС України не надано на вимогу суду доказів протилежного.

На час складення податкових накладних відомості про контрагенти позивача містились в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, були зареєстровані за адресами, вказаними на виданих податкових накладних.

Щодо посилання відповідача на акт про неможливість проведення звірки з ТОВ «Ріком», то зазначене посилання суд вважає безпідставним, оскільки у відповідності до вимог ст. 61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер, а отже господарська діяльність контрагентів позивача не вказує на факт невиконання ТОВ «Ріком» угоди з позивачем.

Ця позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» №996, документом, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ.

У статті 3 зазначеного Закону вказано, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

У відповідності до п. 198.1, 2 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

· дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

· дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст. 193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

· придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

· придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Суд зазначає, що при оформленні податкових накладних позивачем було дотримано вимоги ст. 201 Податкового кодексу України, податкові накладні відображено у відповідності в вимогами п.201.6 у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних.

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що податкові повідомлення - рішення від 25.12.2014 року №, № винесено ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області з порушенням норм чинного законодавства України.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец-Буд" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 25.12.2014 року №, №.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20 лютого 2015 року

Суддя Спірідонов М.О.