Справа № 2а-8197/11/1470
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Київ К/9991/73311/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Кочана В.М.,
Олексієнка М.М., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Державного казначейства України у Миколаївській області про стягнення коштів, за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2011 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року, -

встановив:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Державного казначейства України у Миколаївській області про стягнення 3802,50 гривень сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

На обґрунтування позову послався на те, що 11 жовтня 2011 року з метою реєстрації придбаного автомобіля він сплатив вказану суму коштів, що суперечить вимогам статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 400/97-ВР), відповідно до якої такий збір сплачується при відчуженні автомобіля, а не при його купівлі.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2011 року скасовано, прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_4 сплачений збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 3802 гривні.

У касаційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2011 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року і направити справу на новий розгляд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, і це відповідає матеріалам справи, що 29 вересня 2011 року ОСОБА_4 придбав легковий автомобіль марки Hyundai Elantra, при реєстрації якого 11 жовтня 2011 року сплатив збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3% вартості автомобіля, що склало 3802,50 гривень.

При зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про повернення сплачених коштів позивачеві було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок), обов'язок зі сплати збору покладений на особу, яка набуває право власності на легковий автомобіль.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції виходив з того, що Порядок у даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки положення, яким визначений обов'язок фізичної особи, яка купує автомобіль, сплатити збір на обов'язкове державне пенсійне страхування за змістом суперечить нормі, яка міститься у Законі № 400/97-ВР, який є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили.

Згідно пункту 7 статті 1 Закону № 400/97-ВР платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є юридичні та фізичні особи при відчуженні легкових автомобілів, крім легкових автомобілів, якими забезпечуються інваліди, та тих автомобілів, які переходять у власність спадкоємцям за законом.

Натомість, відповідно до пункту 12 Порядку платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів є підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на такі автомобілі, зокрема, шляхом їх купівлі, у тому числі у виробників або торгівельних організацій (крім випадків забезпечення автомобілями інвалідів згідно із законодавством).

Отже, на час виникнення спору положення Порядку суперечили вимогам Закону № 400/97-ВР у частині регулювання правовідносин зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів.

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи наведене та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що при вирішенні цього спору застосуванню підлягають положення Закону № 400/97-ВР, яким не передбачено сплату збору на обов'язкове державне пенсійне страхування юридичними та фізичними особами при здійсненні операцій з придбання легкового автомобіля.

За правилами частини 3 статті 3 Закону № 400/97-ВР платники збору при відчуженні легкових автомобілів сплачують цей збір на рахунки з обліку коштів спеціального фонду державного бюджету, відкриті в управліннях Державного казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до спеціального фонду державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Механізм повернення коштів, помилково зарахованих до державного бюджету, закріплено у Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженому наказом Державного казначейства України від 10 грудня 2002 року № 226 (чинному на час виникнення спірних відносин), пунктами 3, 5 якого передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державного казначейства України з відповідних рахунків, відкритих в цих органах, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету або поданням платника податків, зборів (обов'язкових платежів).

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року № 106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету» з огляду на коди бюджетної класифікації, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 14 січня 2011 року № 11, органом, який забезпечує здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного бюджету збору під час набуття права власності на легкові автомобілі, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного бюджету, визначено Пенсійний фонд України.

При цьому частиною 2 статті 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV закріплено правило, згідно з яким кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються відповідно до частини першої статті 73 цього Закону на виплату пенсій, надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду України; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду України.

На підставі викладеного, збір, помилково зарахований до спеціального фонду державного бюджету внаслідок сплати особою, яка не є суб'єктом цього збору, не підлягає стягненню із контролюючого органу - Пенсійного фонду України, оскільки такий спосіб відновлення порушеного права суперечить встановленому законодавством порядку повернення помилково сплачених чи зарахованих до бюджету обов'язкових платежів.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року (справа № 21-309а13).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що сплачений позивачем збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3802,50 гривень при купівлі автомобіля підлягає поверненню, однак помилково стягнув кошти в сумі 3802 гривень з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, а не з Державного бюджету України через територіальні управління Державного казначейства України.

Згідно статті 225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив :

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року, якою скасовано постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2011 року, - змінити. Абзац четвертий резолютивної частини постанови викласти в наступній редакції: «Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України у Миколаївській області на користь ОСОБА_4 безпідставно сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3802,50 гривень». В іншій частині постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Кочан В.М.

Олексієнко М.М.