Справа № 820/14116/14
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 р. Справа № 820/14116/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника відповідача Поппело С.Ю.

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2014р. по справі № 820/14116/14

за позовом ОСОБА_3

до Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області , Харківської філії ДП МВС України "Інформ-Ресурси" , Інспектора відділення з обслуговування Дзержинського району відділу Державтоінспекції із обслуговування м.Харкова ГУМВС України в Харківській області капітан міліції Коваль Л. І.

про визнання дій неправомірними, скасування постанов та стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 (надалі позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області (надалі відповідач-1), інспектора відділення з обслуговування Дзержинського району відділу Державтоінспекції із обслуговування м. Харкова ГУМВС України в Харківській області Коваля Л.І. (відповідач-2), Харківської філії ДП МВС України "Інформ-Ресурси" (відповідач-3), в якому з урахуванням уточнень просив суд:

- скасувати постанову державного виконавця ВДВС ХРУЮ Харківської області Аксьонова М.В. від 09.07.2013 р. про відкриття виконавчого провадження за постановою ВДАІ від 01.06.2011 р., так як вона винесена всупереч вимогам Закону України "Про виконавче провадження", після пропущення строку на пред'явлення виконавчого документу;

- визнати неправомірними дії ВДВС ХРУЮ Харківської області щодо порядку виконання постанови ВДАІ від 01.06.2011 р. про стягнення адміністративного штрафу на користь держави, які було здійснено на підставі незаконного відкриття виконавчого провадження, та такі, що призвели до порушення прав позивача, гарантованих ст. 19 ч. 1 та ст. 41 Конституції України;

- визнати незаконною постанову державного виконавця Радчук В.В. від 07.04.2014 р. щодо розшуку майна, яке знаходиться у власності позивача, такою, що винесена в порушення ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження";

- визнати неправомірними дії Коваля Л.І. щодо затримки автомобіля позивача і примусу сплачувати кошти за збереження авто на штраф майданчику, такими, що порушили права позивача, гарантовані ст. 19 та ст. 41 Конституції України;

- визнати неправомірними дії Коваля Л.І. щодо відмови спілкуватись з позивачем українською мовою і оформлювати документи на українській мові, такими, що порушили права позивача, гарантовані ст. 3 Конституції України щодо гідності, та ст. 10 ч. 1 Конституції України щодо гарантій застосування української - рідної мови позивача;

- стягнути на користь позивача незаконно сплачені на користь держави кошти і витрати, пов'язані з їх зарахуванням, у розмірі 631,00 грн.;

- зобов'язати ХФ ДП МВС України "Інформ-Ресурси" повернути сплачені позивачем 144,00 грн. за збереження авто на штраф майданчику і витрати, пов'язані з їх зарахуванням, загальна сума повернення складає 146,00 грн.;

- вирішити питання про судові витрати, в тому числі стягнути на користь позивача солідарно з держави та ХФ ДП МВС України "Інформ-Ресурси" 250,00 грн. (по 125,00 грн.), які сплачено позивачем за оформлення у нотаріуса довіреності.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2014 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у 2011 році до Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області від органів ВДАІ надійшла постанова № 139625, видана 01.06.2011 р. про стягнення з ОСОБА_3 адміністративного штрафу у розмірі 510,00 грн. на користь держави.

Державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин, було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаної постанови ВДАІ, та в ході проведення у 2011 році виконавчих дій, перевіривши майновий стан боржника, державний виконавець повернув стягувачу - ВДАІ вказаний виконавчий документ, згідно якого було відкрито виконавче провадження, після чого передав матеріали по справі до архіву.

Вказана постанова у 2013 році була повторно пред'явлена до ВДВС до примусового виконання (заява про примусове виконання від 04.07.2013 р.).

09.07.2013 р. державним виконавцем ВДВС ХМУЮ Харківської області Аксьоновим М.В., на підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 38720418) про примусове виконання постанови № 139625, виданої ВДАІ 01.06.2011 р. про стягнення з ОСОБА_3 адміністративного штрафу на користь держави.

У вказаній постанові боржнику надавався строк для добровільного виконання постанови до 15.07.2013 р., та зазначалось, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк, рішення буде виконано в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій (а.с. 77).

На підставі пред'явлених позивачем квитанцій про повну сплату ним боргу державним виконавцем ВДВС ХМУЮ Харківської області Радчук В.В., керуючись п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», 22.07.2014 р. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання постанови ВДАІ № 139625 від 01.06.2011 р., якою, зокрема, припинено чинність постанови про розшук майна боржника від 07.04.2014 р. Вказану постанову про закінчення виконавчого провадження було направлено на адресу позивача (а.с. 8).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необгрунтованості позовних вимог.

Проте, колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.07.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Аксьоновим М.В. винесено постанову у ВП № 38720418 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови ВДАІ № 139625 від 01.06.2011 року про стягнення з ОСОБА_3 адміністративного штрафу на користь держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки, зокрема, посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців.

Згідно з п.3 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються, зокрема, для інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про стягнення адміністративного штрафу набула законної сили у 2011 році.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч.2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 3 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постанова ВДАІ від 01.06.2011 року у 2011 році надходила до відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області для виконання. Державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» було відкрито виконавче провадження та в ході проведення виконавчих дій, перевіривши майновий стан боржника, дана постанова у 2011 році була повернута стягувачу.

Отже, враховуючи вищенаведені приписи Закону України «Про виконавче провадження» після повернення у 2011 році виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі виконати рішення сплив тримісячного строку пред'явлення виконавчого документа до виконання розпочався у 2011 році.

Як вбачається з матеріалів справи, після повернення виконавчого документа стягувачу повторно виконавчий документ було пред'явлено до виконання у 2013 році, тобто з порушенням тримісячного строку встановленого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами ч. 1 ст. 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

09.07.2013 р. державним виконавцем ВДВС ХМУЮ Харківської області Аксьоновим М.В., на підставі статтей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 38720418) про примусове виконання постанови № 139625, виданої ВДАІ 01.06.2011 р. про стягнення з ОСОБА_3 адміністративного штрафу на користь держави.

Отже, під час повторного пред'явлення стягувачем виконавчого документа до виконання строк пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання передбачений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» закінчився.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Таким чином, приймаючи у 2013 році до виконання постанову ВДАІ від 01.06.2011 р. відповідач діяв протиправно, а тому колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині скасування постанови державного виконавця ВДВС ХРУЮ Харківської області Аксьонова М.В. від 09.07.2013 р. про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови ВДАІ від 01.06.2011 р.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання постанови ВДАІ від 01.06.2011 р. -22.07.2014 р. було сплачено на рахунок ВДВС ХРУЮ Харківської області 510,00 грн. - сума адміністративного штрафу.

Колегія суддів зазначає, що оскільки за приписами ст. 303 КпАП України постанова ВДАІ від 01.06.2011 р. не підлягає виконанню та державним виконавцем ВДВС ХМУЮ Харківської області Аксьоновим М.В. протиправно було 09.07.2013 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 38720418) про примусове виконання постанови № 139625, виданої ВДАІ 01.06.2011 р. про стягнення з ОСОБА_3 адміністративного штрафу на користь держави, то позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача незаконно сплаченого на користь держави адміністративного штрафу у розмірі 510,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання неправомірними дій ВДВС ХРУЮ Харківської області щодо порядку виконання постанови ВДАІ від 01.06.2011 р. про стягнення адміністративного штрафу на користь держави та стягнення на користь позивача незаконно сплачених в порядку виконання постанови ВДАІ від 01.06.2011 р. на користь держави виконавчого збору у сумі 51 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 60 грн., колегія суддів зазначає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем ВДВС ХМУЮ Харківської області Радчук В.В., на підставі статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 51,00 грн., та на підставі статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 60,00 грн. (а.с. 22, 25), які не скасовані та позивачем не оскаржувалися.

Колегія суддів зазначає, що згідно матеріалів справи відповідачем під час виконання постанови ВДАІ приймалися рішення у формі постанов, при цьому позивачем не зазначено, які саме дії щодо порядку виконання постанови ВДАІ він оспорює та коли вони були вчинені.

На підставі вищевикладеного колегія суддів зазначає, що позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій ВДВС ХРУЮ Харківської області щодо порядку виконання постанови ВДАІ від 01.06.2011 р. про стягнення адміністративного штрафу на користь держави та стягнення на користь позивача незаконно сплачених в порядку виконання постанови ВДАІ від 01.06.2011 р. на користь держави коштів, задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині визнання незаконною постанови державного виконавця Радчук В.В. від 07.04.2014 р. щодо розшуку майна, яке знаходиться у власності позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ. Розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець.

Отже, враховуючи право державного виконавця на визначення черговості стягнення, державним виконавцем ВДВС ХМУЮ Харківської області Радчук В.В., перевіривши майновий стан боржника згідно електронної бази ДАІ 2000, було виявлено зареєстровані на ім'я боржника автотранспортні засоби, та 07.04.2014 р., керуючись статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: автомобіль марки: ЗАЗ: кузов: фургон малотоннажний - В: рік випуску: 2003 ДНЗ: НОМЕР_1 та автомобіль марки: GEELY: кузов: легковий седан - В: рік випуску: 2012 ДНЗ: НОМЕР_2, що належить боржнику ОСОБА_3 (а.с. 24).

Вказана постанова про розшук майна боржника від 07.04.2014 р. була направлена на адресу позивача (а.с. 20).

На час прийняття ВДВС ХРУЮ Харківської області постанови про розшук майна позивача (боржника) від 07.04.2014 року постанова державного виконавця ВДВС ХМУЮ Харківської області Аксьонова М.В. від 09.07.2013 р. про відкриття виконавчого провадження скасована не була, а тому на момент прийняття оскаржуваної постанови про розшук майна була чинною та підлягала виконанню.

Крім того, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 22.07.2014 р., яку позивач не оспорював і яка є чинною, чинність постанови про розшук майна позивача (боржника) від 07.04.2014 року припинила.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання незаконною постанову державного виконавця Радчук В.В. від 07.04.2014 р. щодо розшуку майна, яке знаходиться у власності позивача, задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині визнання неправомірними дій Коваля Л.І. щодо затримки автомобіля позивача і примусу сплатити кошти за збереження авто на штраф майданчику, такими, що порушили права позивача, гарантовані ст. 19 та ст. 41 Конституції України, колегія суддів зазначає наступне.

20.07.2014 р. на узвозі Пасіонарія в м. Харкові ОСОБА_3 був зупинений інспектором ДАІ Ковалем П.І., який повідомив позивачу про несплачений штраф за порушення правил дорожнього руху та запропонував дістатися штраф майданчика для залишення на ньому автомобіля позивача до часу сплати штрафу, після чого інспектором ДАІ Ковалем П.І. у присутності водія та свідків було складено акт огляду транспортного засобу, який знаходиться на тимчасовому відповідальному зберіганні від 21.07.2014 р. за № 2986 (а.с. 10).

Відповідно до п. 2 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 р. № 1102, у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", уповноважена особа Державтоінспекції негайно тимчасово затримує такий транспортний засіб та доставляє на спеціальний майданчик чи стоянку.

Таким чином, враховуючи наявність постанови державного виконавця про розшук транспортного засобу боржника, яка є обов'язковою до виконання органами внутрішніх справ, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що інспектором ДАІ Ковалем П.І. були правомірно вчинені дії щодо затримки автомобіля позивача та доставки його на спеціальний майданчик.

Згідно пунктів 12, 13 вказаного Порядку, повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення. Повернення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за вимогою державного виконавця. За транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці Державтоінспекції справляється плата у встановленому спільним наказом МВС, Мінфіну та Мінекономіки розмірі.

Згідно п. 1 спільного Наказу МВС, Мінфіну та Мінекономіки від 10.10.2013 р. № 967/1218/869 "Про затвердження розмірів плат за транспортування і зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках (стоянках)", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2013 р. за N 1887/24419, розміри плат за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці (далі - Розмір плати) стягуються з водіїв, власників (співвласників) тимчасово затриманого транспортного засобу (крім транспортних засобів, що належать бюджетним установам) і застосовуються незалежно від форми власності майданчика (стоянки) усіма підприємствами, установами та організаціями, які провадять діяльність, пов'язану із доставлянням та зберіганням транспортних засобів.

Згідно п. 2 зазначеного Наказу, розмір плати, визначений без урахування податку на додану вартість, який справляється відповідно до Податкового кодексу України, за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику за першу - сьому добу (включно), складає 120,00 грн.

Таким чином, правомірним є стягнення з позивача плати за зберігання його автомобіля на спеціальному майданчику.

За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій Коваля Л.І. щодо затримки автомобіля позивача і примусу сплатити кошти за збереження авто на штраф майданчику, такими, що порушили права позивача, гарантовані ст. 19 та ст. 41 Конституції України задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині визнання неправомірними дій Коваля Л.І. щодо відмови спілкуватись з позивачем українською мовою і оформлювати документи на українській мові, такими, що порушили права позивача, гарантовані ст. 3 Конституції України щодо гідності, та ст. 10 ч. 1 Конституції України щодо гарантій застосування української - рідної мови позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, виходячи з приписів вказаної норми позивач зобов'язаний довести вчинення суб'єктом владних повноважень неправомірних дій, що порушили його права, свободи або інтереси.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано доказів звернення до інспектора ВДАІ Коваль Л.І. з вимогою спілкуватися з позивачем українською мовою та складати документи на українській мові та не надано доказів відмови інспектора ВДАІ Коваль Л.І. у вчиненні вказаних дій.

Наявність в матеріалах справи акту огляду транспортного засобу, складеного на російській мові не доводить вчинення відповідачем дій щодо відмови складати такий документ на українській мові.

Отже, позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій Коваля Л.І. щодо відмови спілкуватись з позивачем українською мовою і оформлювати документи на українській мові, такими, що порушили права позивача, гарантовані ст. 3 Конституції України щодо гідності, та ст. 10 ч. 1 Конституції України щодо гарантій застосування української - рідної мови позивача, задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання ХФ ДП МВС України "Інформ-Ресурси" повернути сплачені позивачем 144,00 грн. за збереження авто на штраф майданчику і витрати, пов'язані з їх зарахуванням, загальна сума повернення складає 146,00 грн. та стягнення на користь позивача з ХФ ДП МВС України "Інформ-Ресурси" 125,00 грн., які сплачено позивачем за оформлення у нотаріуса довіреності, колегія суддів зазначає, що провадження в цій частині підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1. ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п.1 ч.2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить ХФ ДП МВС України "Інформ-Ресурси" повернути сплачені позивачем 144,00 грн. за збереження авто на штраф майданчику і витрати, пов'язані з їх зарахуванням, загальна сума повернення складає 146,00 грн. та стягнути на користь позивача з ХФ ДП МВС України "Інформ-Ресурси" 125,00 грн., які сплачено позивачем за оформлення у нотаріуса довіреності.

Відповідно до п. 1.8 Статуту ДП МВС України «Інформ-Ресурси», ДП МВС України «Інформ-Ресурси» здійснює свою діяльність на госпрозрахунковій основі у порядку та на умовах встановлених чинним законодавством України та передбачених Статутом.

Отже, спірні правовідносини виникли між позивачем та ХФ ДП МВС України "Інформ-Ресурси", який є суб'єктом господарювання та не відноситься до суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи , що відповідачем у справі в зазначеній частині позовних вимог є не суб'єкт владних повноважень, то справу в цій частині позовних вимог не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а тому провадження у справі в цій частині позовних вимог підлягає закриттю.

Таким чином, постанова суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2014р. по справі № 820/14116/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до Харківської філії ДП МВС України "Інформ-Ресурси" про стягнення коштів, зобов'язання вчинити певні дії-закрити.

Позовну заяву ОСОБА_3 в іншій частині задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області від 09.07.2013 р. про відкриття виконавчого провадження.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_3 сплачені кошти в сумі 510 грн.

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_3 -відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Макаренко Я.М.
Судді Шевцова Н.В. Мінаєва О.М.
Повний текст постанови виготовлений 10.02.2015 р.