Справа № 822/4812/14
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/4812/14

Головуючий у 1-й інстанції: Ніколайчук М.Є.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

19 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Сапальової Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Лозінської Н.В.,

позивача - Мачківського О.М.

відповідача - Дмітрієвої А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РУМ ЛТД" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РУМ ЛТД" до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "РУМ ЛТД" звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/2235 від 09.09.2014 року, яким позивачу донараховано податок на додану вартість, в сумі 22 642 240 грн., у тому числі: 15 094 827 грн. основного платежу та 7 547 413 грн. штрафних санкцій.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги адміністративного позову в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив щодо її задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просила залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ТОВ "РУМ ЛТД" (код ЄДРПОУ - 37098319) 14.05.2010 року зареєстроване як суб'єкт підприємницької діяльності - юридична особа та з 17.05.2010 року перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Хмельницькому. Основними видами діяльності товариства за КВЕД є: 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.30 Роздрібна торгівля пальним (основний); 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Посадовими особами ДПІ у м.Хмельницькому проведено документальну позапланову виїзну перевірку TOB "РУМ ЛТД" з питань документального підтвердження господарських відносин із TOB "ВТФ "Авіас" за лютий 2014 року в частині формування податкових зобов'язань та TOB "Праус" за квітень 2014 року, TOB "Київ Ліквід Петролеум" за квітень, травень, червень 2014 року, TOB "Талис Плюс" за період з 01.11.13 по 30.06.14, ПАТ "Нікопольський завод феросплавів" за лютий 2014 року, TOB "Барилит Плюс" за травень 2014 року, TOB "Стронг Групп" за червень 2014 року в частині формування податкового кредиту, їх реальності та повноти відображення в обліку.

За результатами перевірки складено акт №3546/15-01/37098319 від 22.08.2014, в якому відображено, що позивачем порушено приписи п.198.1, п.198.3, п.198.6, ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200, п.201.1 ст.201 Податкового Кодексу України.

З висновків Акту вбачається, що податковий орган дійшов висновку, що господарські відносини ТОВ "РУМ ЛТД" з TOB "ПРАУС", TOB "КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ", TOB "ТАЛИС ПЛЮС", TOB "БАРИЛИТ ПЛЮС" з придбання бензину, дизпалива та газу скрапленого фактично не відбувалась, а їх документування здійснювалось лише формально.

На підставі Акту перевірки прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №/2235 від 09.09.2014 про сплату грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 22 642 240 грн., у тому числі 15094827 грн. - основного платежу та 7547413 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що первинні документи, надані позивачем, не доводять факту проведення господарських операцій з досліджуваними у даній справі контрагентами-суб'єктами господарювання, а тому ДПІ у м. Хмельницькому правомірно прийняло оскаржуване податкове повідомлення-рішення №/2235 від 09.09.2014 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає за необхідне зазначити наступне.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, що ТОВ "РУМ ЛТД" укладено типові договори купівлі-продажу на поставку нафтопродуктів з TOB "ПРАУС" за № П-10/07№ 01/30 від 01.04.14р., № 22/23 від 22.04.14р., №22/43 від 22.04.14р., № 16/12 від 16.04.14р., № 01/68 від 01.04.14р., № 09/1 від 09.04.14р., з TOB "БАРИЛИТ ПЛЮС" за №01/88-НП та №01/35-НП від 01.05.14р., з TOB "ТАЛИС ПЛЮС" за №01/06-32П від 01.06.14р. За умовами договорів під час передачі нафтопродуктів постачальники за вимогою покупця надають копії сертифікатів відповідності. Товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, зазначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належить ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовується ним на підставі цивільно-правових договорів.

Передача товару, згідно з договором поставки нафтопродуктів №01/06-32П від 01.06.2014 року (взаємовідносини між ТОВ "РУМ ЛТД" та TOB "ТАЛИС ПЛЮС") оформлена актом приймання-передачі нафтопродуктів від 30.06.2014 року №00039. Окрім того, вказаний акт складений останнім днем червня та включає той обсяг нафтопродуктів, який був протя гом цього місяця відвантажений зберігачем - ПАТ «Дніпронафтопродукт» та перевезений скарж ником на АЗС.

Передача нафтопродуктів, згідно з договорами поставки нафтоп родуктів № 01/30 від 01 квітня 2014 р., № 22/23 від 22 квітня 2014 р. № 22/43 від 22 квітня 2014 р. № 16/12 від 16 квітня 2014 р., № 01/68 від 01 квітня 2014р., № 09/1 від 09 квітня 2014 р. (взаємовідносини між ТОВ "РУМ ЛТД" та TOB "ПРАУС") оформлялася актами приймання-передачі нафтопродуктів від 30.04.12 р. за №№0072, 0076, 00133, 00182, 00187, 0236, а вказані акти, як і у випадку з ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС», складені останнім днем квітня та включає той обсяг нафтопродуктів, який був протягом цього місяця відвантажений зберігачем - ПАТ «Дніпронафтопродукт» та перевезений скаржником на АЗС.

Передача нафтопродуктів, згідно з договорами поставки нафтоп родуктів №(01/88-НП від 01.05.2014р., №01/35-НП від 01.05.2014р. (взаємовідносини між ТОВ "РУМ ЛТД" та TOB "БАРИЛИТ ПЛЮС") оформлялася актами прийман ня-передачі нафтопродуктів від 31.05.2014 №000130 та №00095, які оформлені останнім днем травня та включає той обсяг нафтопродуктів, який був протягом цього місяця відвантажений збері гачем - ПАТ «Дніпронафтопродукт» та перевезений скаржником на АЗС.

Пунктами 5.1.6, 5.2.6, 5.2.7, 5.2.12 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту і зв'язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики № 281/171/578/155 від 20.05.2008 року передба чено складання акту приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю і за формою N 5-НП, а також відрядження, на підставі довіреності, представника підприємства для приймання нафтопродуктів, у випадку отримання нафтопродуктів залізницею.

Колегією суддів встановлено, що договорами укладеними позивачем з TOB "ТАЛИС ПЛЮС" №01/06-32П від 01.06.2014 року, з TOB "ПРАУС" №01/30 від 01.04.2014 р., №01/68 від 01.04.2014 р., №09/1 від 09.04.2014 р., №16/12 від 16.04.2014 р.,№22/23 від 22.04.2014 р., №22/43 від 22.04.2014 р. та з TOB "БАРИЛИТ ПЛЮС" №01/88-НП від 01.05.2014 р. та №01/35-НП від 01.05.2014 р. визначено, що товар поставляється покупцю на умовах: EXW- резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових дого ворів.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта про те, що умовами поставки, відповідно до укладеного договору ТОВ «РУМ ЛТД» із ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС», TOB "ПРАУС", TOB "БАРИЛИТ ПЛЮС" не передбачено приймання нафтопродуктів залізницею, вимоги вказаної ін струкції в частині складання актів за формою №5-НП та видача довіреностей для участі представника ТОВ «РУМ ЛТД» у прийманні таких нафтопродуктів, не поширюється на процедуру приймання наф топродуктів, що перебувають у резервуарах нафтобаз.

Дані про кількість вивезеного з нафтобаз на адресу ТОВ «РУМ ЛД» пального, містяться в то варно-транспортних накладних. Перелік зазначених товарно-транспортних накладних та відомості про їх зміст відображені у відповідних реєстрах.

Документи, які б засвідчували факт перевезення нафтопродуктів від постачальника - ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС», TOB "ПРАУС", TOB "БАРИЛИТ ПЛЮС" до нафтобаз відповідального зберігача - ПАТ «Дніпронафтопродукт» до суду позивачем не надавались, оскільки позивач не володіє такими документами в силу того, що документальне офор млення даних господарських операцій виходить за межі договірних взаємовідносин позивача і ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС», TOB "ПРАУС", TOB "БАРИЛИТ ПЛЮС".

Крім того, з метою встановлення всіх обставин по справі, колегією суддів досліджений лист ПАТ «Дніпронафтопродукт» №10/1512/01 від 15.12.2014 року, наданий позивачем, в якому зазначається, що відповідно до укладених договорів зберігання ПАТ «Дніпронафтопродукт» надавало для ТОВ «Праус», ТОВ «Бариліт Плюс», ТОВ «Талис Плюс» послуги зберігання нафтопродуктів. Відповідно до умов укладених договорів видача нафтопродуктів для ТОВ «Рум ЛТД» відбувалась за письмовими розпорядженнями ТОВ «Праус», ТОВ «Бариліт Плюс» та ТОВ «Талис Плюс» з нафтобаз розташованих в смт. Дунаївці Дунаєвецького району, вул. Гагаріна, 26 та в смт. Клевань, вул Мелещука, 8, Рівненського району. Вказаними письмовими розпорядженнями ТОВ «Праус» та ТОВ «Бариліт Плюс», ТОВ «Талис Плюс» повідомляли ПАТ «Дніпронафтопродукт» про перехід права власності на нафтопродукти передані ними на зберігання до ТОВ «Рум ЛТД». Відповідно до укладених договорів з ТОВ «ТК-Сантана» № 3236 від 01.02.2013 року та з ТОВ «Гед Вілс» № 3235 від 01.02.2013р. про надання послуг, вказані підприємства надають для ПАТ «Дніпронафтопродукт» послуги з приймання, розміщення та відпуску нафтопродуктів (прийнятті ПАТ «Дніпронафтопродукт» на зберігання) на вищезгаданих нафтобазах власними силами та засобами. За вказаними договорами ТОВ «ТК-САНТАНА» на нафтобазі в смт. Дунаївці, а ТОВ «Гед Вілс» на нафтобазі в смт. Клевань розміщували для ПАТ «Дніпронафтопродукт» нафтопродукти та за розпорядженнями підприємства відвантажували останні. Крім того, ТОВ «ТК-Сантана» та ТОВ «Гед Вілс», в зв'язку з виконанням своїх зобов'язань згідно вищезазначених договорів про надання послуг, мали статус - вантажовідправників в розумінні п.11.5 Наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження правил перевезення вантажів автомобільним транспортом України» від 14.10.1997 року № 363. Згідно із договорами, що укладені з поклажодавцями - ТОВ «Праус» № 3674 від 01.08.2013 р. ТОВ «Бариліт Плюс» № 4027 від 30.04.2014 p., ТОВ «Талис Плюс» № 4130 від 30.05.2014 p., а також з ТОВ «Рум ЛТД» №1409/10-9 віл 14.09.2010 p., ПАТ «Дніпронафтопродукт» як зберігач мав право приймати від вказаних підприємств на зберігання та видавати зі зберігання нафтопродукти, в тому числі на складах третіх осіб, з якими підприємство має відповідні договірні відносини. А враховуючи те, що нафтопродукти є речами, визначених родовими ознаками, підприємство має право відповідно до ст. 949 ЦК України видавати прийняті на зберігання нафтопродукти того ж роду, кількості та якості за вимогою поклажодавця йому або ж вказаній ним третій особі. При цьому, місцем отримання нафтопродуктів зі зберігання можуть бути будь-які нафтобази ПАТ «Дніпронафтопродукт», які перебувають у користуванні підприємства на умовах оренди чи на умовах інших цивільно-правових договорів, та може бути відмінним від місця передачі нафтопродуктів на зберігання з ціллю мінімізації транспортних витрат контрагентів та за їх безпосереднім побажанням.

Колегія суддів приймає до уваги також ту обставину, що на виконання укладених договорів, позивачем у безготівковому порядку на користь контрагентів перераховано грошові кошти, що не заперечувалось і самим відповідачем і докази чого містять матеріали справи.

Щодо взаємовідносин TOB "РУМ ЛТД" та TOB "КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ" колегія суддів зазначає наступне.

На поставку газу вуглеводневого скрапленого TOB "РУМ ЛТД" укладено типові договори купівлі - продажу з TOB "КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ" № 30/14-П від 27.03.14р., №60/14-П від 11.04.14р., № 83/14-П від 15.04.14р., № 115/14-П від 22.04.14р. За умовами договорів якість товару повинна відповідати вимогам ДСТУ 4047-2001 і повинна бути підтверджена паспортом якості виробника. Продавець на вимогу покупця повинен надати документи про походження товару, копію сертифікату відповідності на товар.

Заперечуючи факт поставки скрапленого газу ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ», відпові дач не надав належних доказів відсутності договірних відносин, які існують між суб'єктами господарювання, які приймали участь у відвантаженні та перевезенні скрапленого газу. При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги доводи апелянта - позивача по справі про існування таких договір них відносин між ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ» та ПАТ «Укрнафта», ТОВ «Букаєвиця», ТОВ «Зелена Говерла», що ґрунтуються на відомостях про реквізити господарських договорів між вказаними суб'єктами зазначених в наданій для суду копії типової товарно-транспортної наклад ної.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає не спростованим факт постачання скрапленого га зу саме ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ» та не доведеним факти постачання вказаного товару будь-яким іншим суб'єктом господарювання, в тому числі й виробником.

При прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що оприбуткування скрапленого газу, поставленого ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ» в квітні, червні 2014 р., ТОВ «РУМ ЛТД» відбувалося на підставі актів прийому-передачі, складених аналогічно як і з вищезазначеними постачальниками - в кінці квітня та червня. Вказані акти приймання-передачі відображають фактичні обсяги прийнятого від перевізника газу на АЗС по товарно-транспортних накладних, перелік яких міститься в матеріалах справи (додаток №2 до акту перевірки) та актах приймання-передачі 3-ГС.

Помилковим є також висновок суду першої інстанції щодо визнання виробником скрап леного газу ТОВ ВТФ «Авіас» та придбання у нього в травні 2014 р. бензину, а також придбання дизельного пального у ПАТ «Укртатнафта», оскільки дані висновки суперечать наявним у справі доказам.

Висновок суду першої інстанції щодо відсутності ділової мети у здійсненні ТОВ «РУМ ЛТД» господарських операцій з ТОВ «ПРАУС», ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС», ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» та ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ» колегія суддів вважає помилковим, оскільки дані операції здійснювались з метою подальшої роздрібної реалізації придбаних нафтопродуктів та газу через мережу АЗС скаржника.

Докази того, що придбані нафтопродукти та скраплений газ позивач використовував для ведення власної господарської діяльності не спростовується й іншою стороною, а також підтвер джуються матеріалами справи, а саме розрахунками, що вказують на доходність операцій придбання-продажу нафтопродуктів та скрапленого газу, проілюстровані на прикладі окремо взятих партій цих товарів, які підтверджують економічну доцільність здійснених господарських операцій.

Слід зазначити, що відповідач не надав доказів того, що позивач мав реальну можливість укласти угоди на поставку тих же товарів з іншими контрагентами, в тому числі й з виробниками, на більш вигідних умовах і не скористався нею.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції серед іншого також ґрунтувалося і на доводах відповідача, про наявність роз біжностей між податковим кредитом та податковими зобов'язаннями скаржника і контрагентів-постачальників, отриманих із системи автоматизованого співставлення на рівні Міністерства дохо дів і зборів України АІС «Податковий Блок». При цьому не взято до уваги, що дані із зазначеної системи відповідача не являються належними доказами у справі, а також те, що рішення ДПІ про невизнання податкових декларацій ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» і ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» та уто чнюючого розрахунку ТОВ «ПРАУС» податковою звітністю (справи №804/11319/14, №826/11820/14, № 804/12047/14), внаслідок яких і виникли розбіжності, визнані судом протиправ ними.

До того ж, Вищий адміністративний суд України (ухвали у справах № К/9991/574/12; № К/9991/59991/11 та № К/9991/24891/11) зазначив, що Система автоматизованого співставлення по даткового кредиту та зобов'язань у розрізі контрагентів, декларацій по податку на додану вартість до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку пла тника податків, не відноситься, а отже отримані з неї дані не є належним доказом відсутності фа ктів здійснення господарських операцій безпосередньо платника податків - позивача та доказом несплати ним податку.

Слід зазначити і те, що податкове законодавство не пов'язує право платника на податковий кредит з перебуванням його постачальника за юридичною адресою, з повнотою відображення пос тачальником у своїй податковій звітності відповідних господарських операцій, з фактичною спла тою постачальником податків до бюджету, з дотриманням ним законодавчо встановлених умов провадження господарської діяльності.

Суд першої інстанції посилаючись на твердження відповідача, побудоване виключно на матеріалах перевірки не врахував, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків факту відо браження в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином, або рішення суду про визнання правочину недійсним.

З наведених положень норм права випливає, що сам лише акт проведеної податковим орга ном перевірки платника податків, де викладені певні висновки контролюючого органу не є доста тнім доказом нереальності господарських операцій, позаяк законодавець не надав акту перевірки преюдиціального значення. Саме така позиція висловлена в ухвалі ВАСУ від 13.02.2013 р. по спра ві №К/9991/47174/12.

Платник податку на додану вартість (покупець товару) на час здійснення господарських операцій з придбання товару не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачальників вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо, і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів-постачальників.

Лише встановлення в ході судового розгляду на підставі належних доказів факту узгодженості дій платника податку з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання вигод або факту його обізнаності з такими діями постачальників чи сприянню їм в ухиленні від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх доказах, які одержані з дотриманням закону.

В інформаційному листі від 01.11.2011 р. N 1936/11/13-11 Вищий адміністративний суд Укра їни вказує, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської опе рації, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кож ної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях плат ника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Отже, при дослідженні взаємовідносин з постачальниками ТОВ «ПРАУС», ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС», ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС», ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що документи, які містяться у матеріалах справи, а саме копії договорів поставки, додаткових угод до них, актів приймання передачі, видаткових накладних, платіжних доручень, витягу з журналу ордера в частині, що підтверджує бухгалтерський облік надходжень нафтопродуктів і скрапленого газу та розрахунки за них, документів, що свідчать про вивезення нафтопродуктів з місць їх поставки-нафтобаз, доказів, про доставку скрапленого газу до АЗС скаржника, в сукупності підтвер джують відповідні зміни активів ТОВ «РУМ ЛТД», доводять реальність здійснених господарських операцій із вищевказаними контрагентами-постачальниками та використання скаржником придбаних нафтопродуктів та газу у своїй господарській діяльності та їх відображення в податковому обліку позивача.

Таким чином, суд першої інстанції, обмежившись порушеннями оформлення первинної документації, помилково прийшов до висновку про нереальність господарських операцій між ТОВ «РУМ ЛТД» та ТОВ «ПРАУС», ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС», ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС», ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» при цьому, не врахував, що наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформлені не є підставою для висновків про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з господарською діяльністю мали місце (Інформаційний лист ВАСУ від 01.11.2011 року №1936/11/13-11).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом надано вагомі докази на підтвердження вимог апеляційної скарги, а відповідачем не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальником) з метою незаконного отримання податкової вигоди, як і не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку не виконаний.

Згідно ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у зазначеній постанові, у зв'язку з чим є підстави для її скасування з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РУМ ЛТД" задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РУМ ЛТД" до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати.

Винести нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "РУМ ЛТД" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ДПІ у м. Хмельницькому №/2235 від 09.09.2014 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий /підпис/ Біла Л.М.

Судді /підпис/ Гонтарук В. М.

/підпис/ Сапальова Т.В.

З оригіналом згідно:

секретар