Справа № 826/405/15
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 лютого 2015 року 16:00 № 826/405/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Катющенка В.П., розглянувши в скороченому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
пропро визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач), в якому прсить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованої ним позивачу пенсії за період з 25.04.2010 по 31.08.2014 на загальну суму 25355,89 грн. протиправними;

- зобов'язати відповідача заборговану ним пенсію за період 25.04.2010 по 31.08.2014 на загальну суму 25355,89 грн. невідкладно виплатити позивачу.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправними, на думку позивача, діями відповідача, оскільки останнім не виконано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2014 у справі № 2а-15232/10/2670. Позивач зазначає, що на своє звернення до відповідача з даного приводу він отримав лист від 12.08.2014 № 18268/12/Н-1354, у якому відповідачем повідомлено про нарахування вказаних коштів та про те, що виплата пенсії можлива у разі надходження відповідних коштів Державного бюджету України.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Відповідачем суду надані письмові заперечення проти позову, в яких останній зазначає, що на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2014 у справі № 2а-15232/10/2670 відповідачем здійснено нарахування коштів позивачу у розмірі 25355,89 грн., які включено у додаткову відомість за серпень 2014 року. Разом з тим, відповідач зазначає, що позивач має право звертатися до органів виконавчої служби щодо вжиття заходів виконання судового рішення, тільки в рамках виконавчого провадження, а не в порядку окремого позовного провадження, оскільки предметом судового розгляду не може бути порядок виконання іншого рішення суду, що підтверджується доданою відповідачем судовою практикою. З огляду на зазначене, просив у задоволенні позову, що розглядається, відмовити в повному обсязі як такому, що є необґрунтованим.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2014 у справі № 2а-15232/10/2670 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Міністерства внутрішніх справ України про зобов'язання вчинити дії задоволено частково та, зокрема, зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати ОСОБА_1 пенсію з розрахунку 89 % від грошового забезпечення з 25.04.2010.

У відповідь на звернення позивача, відповідач листом від 12.08.2014 № 18268/12/Н-1354 повідомив, що управлінням на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2014 у справі № 2а-15232/10/2670 проведено перерахунок його пенсії в порядку, визначеному судовим рішення, та здійснено нарахування коштів за період з 25.04.2010 по 31.08.2014 в сумі 25355,89 грн., яку включено у додаткову відомість за серпень 2014 року.

Також, у вказаному листі відповідач посилався, зокрема, на норми статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно якої виплата пенсій, доплат та надбавок до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Виплата сум пенсій у розмірах, що перевищують її розміри, обчислені відповідно до чинного законодавства, може здійснюватися у разі надходження відповідних коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», а згідно частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Так, Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV (далі по тексту - Закону № 606-ХІV) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно статті 1 Закону № 606- ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

При цьому, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» від 24.03.1998 № 202/98-ВР.

Таким чином, вчинення дій спрямованих на виконання рішень судів, в тому числі застосування заходів впливу в разі їх невиконання та/або неналежного виконання, є виключною компетенцією органів державної виконавчої служби.

Разом з тим, статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України визначено порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Зокрема, частиною 9 вказаної статті передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою.

З огляду на наведене, позивач у зв'язку з невиконанням судового рішення має право звернутися як у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», так і до суду у порядку, встановленому статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України.

Така ж позиція викладена і у постанові Вищого адміністративного суду України від 25.09.2014 № К/800/29154/14.

Частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розгляд питання про належне чи не належне виконання рішення суду у справі № 2а-15232/10/2670, позивачем обрано не у спосіб, визначений законом, з огляду на що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з позивача стягненню не підлягають.

На підставі вищенаведених норм законодавства та керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163, 167, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ч. 8 ст. 183-2, ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Катющенко