Справа № А27/455-07
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Київ К/9991/70993/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Степашка О.І.

суддів: Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська

на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2008

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2011

у справі №А27/455-07

за позовом Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська

до Публічного акціонерного товариства «Єкатеринославський комерційний банк»

третя особа Приватне підприємство «Нові технології»

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Дніпропетровська (далі по тексту - позивач, ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська) звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Єкатеринославський комерційний банк» (далі по тексту - відповідач, ПАТ «Єкатеринославський комерційний банк»), третя особа - Приватне підприємство «Нові технології» (далі по тексту - ПП «Нові технології») про стягнення заборгованості на загальну суму 583292,21 грн.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2008, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2011, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірна сума податкового боргу виникла у зв'язку з тим, що, на думку податкового органу, податкова декларація ПП «Нові технології» з ПДВ за червень 2007 року не була прийнята податковою інспекцією у зв'язку з порушенням абз. 5 пп. 4.1.2 п. 4.1 ст .4 Закону України від 21.12.2000 №2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі по тексту - Закон №2181-III), Наказу ДПА України від 30.05.1997 №166 «Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання», оскільки підприємство було відсутнє за адресою, вказаною в декларації, а тому суми за податковими векселями, включеними до вказаної декларації, вважаються не погашеними і згідно з абз. 3 п. 11.5 ст. 11 Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (далі по тексту - Закон №168/97-ВР) відповідач повинен оплатити податкові векселі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з наступних обставин, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, податкова декларація ПП «Нові технології» з ПДВ за червень 2007 року не була прийнята податковим органом у зв'язку з порушенням встановленого порядку заповнення (підприємство було відсутнє за адресою, зазначеною в такій декларації) з посиланням на положення пп. 4.1.2 п. 4.2 ст. 4 Закону №2181-III.

Відповідно до пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону №2181-III прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

Абзацом 5 пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону №2181-III встановлено, що податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, доказів на підтвердження законних підстав для не прийняття документів податкової звітності позивача, відповідачем не надано.

У витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, наявному в матеріалах справи, зазначена адреса ПП «Нові технології» та немає запису про відсутність підприємства за вказаною адресою, як того вимагає ст. 19 Закону України від 15.05.2003 №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (далі по тексту - Закон №755-IV).

Вказане дає підстави для висновку про те, що за результатами перевірки місцезнаходження платника податків податковим органом не був дотриманий законодавчо визначений порядок встановлення місцезнаходження платника податків.

Крім того, податковий орган здійснює формальну перевірку наявності обов'язкових реквізитів, підписів відповідальних посадових осіб і відтиску печатки підприємства і не здійснює проведення перевірки місцезнаходження підприємства саме при прийнятті декларації.

Також, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що факт погашення зобов'язань по податковій декларації не пов'язується із визнанням або невизнанням органом державної податкової служби такої декларації.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судами попередніх інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська відхилити.

Постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2008 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович
(підпис)М.О. Федоров