Справа № 810/6898/14
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року (16:42) м. Київ 810/6898/14

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Луценко К.Ю. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОЗЗІ-ФУД" до Київської міської митниці Державної фіскальної служби,

за участю представників сторін:

позивача - Рибака Ю.В., довіреність від 01.09.2014 №613/03-УРБ-14;

відповідача - Доброва О.І., довіреність від 10.12.2014 № 13256/1/26-70-10-04,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ФОЗЗІ-ФУД" до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень №100250002/2014/000228/2 від 11.06.2014 та №100260006/2014/000052/2 від 21.10.2014.

Позовні вимоги мотивовані тим, що визначення відповідачем митної вартості товарів за другорядним методом за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно рішення №100260006/2014/000052/2 від 21.10.2014 та за резервним методом згідно рішення №100250002/2014/000228/2 від 11.06.2014 є безпідставним, оскільки позивачем були надані всі документи на підтвердження правильності обчислення митної вартості за ціною договору, які були у нього в наявності, для застосування першого методу визначення митної вартості товарів.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, відображених у письмових запереченнях, згідно яких зазначив, що задля підтвердження митної вартості товару за визначеним позивачем методом, Київською міжрегіональною митницею Міндоходів були витребувані необхідні документи, які позивачем надані не були, у зв'язку з чим оскаржувані рішення прийняті Київською міжрегіональною митницею Міндоходів у відповідності до вимог митного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог в судовому засіданні заперечував.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" є юридичною особою, зареєстроване 02 грудня 2002 року Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області.

01 лютого 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (покупець) та «NorwayRoyalSalmonASA» (Норвегія) (продавець) укладено контракт №133 (далі - контракт), предметом якого є купівля - продаж продукції в асортименті, кількості, за цінами у відповідності з Інвойсами, які є невід'ємною частиною контракту.

Ціни на товар встановлюються в інвойсах на кожну поставку товару. Ціна включає в себе вартість продукту, тари, термоусадочної упаковки, маркування, завантаження, витрати по митному оформленню вантажу в країні експортера (пункт 2.1 контракту).

Відповідно до п.п. 2.2, 2.3 контракту валютою контракту є долари США та загальна вартість контракту, із урахуванням положень додаткових угод № 3 від 01.07.2012 та № 5 від 24.12.2012 до контракту № 133, складає 10000000,00 долари США.

Пунктом 8.1 контракту передбачено, що платежі за товар, що поставляється за цим контрактом, будуть здійснюватися шляхом грошового переказу в доларах США на банківський рахунок продавця наступним чином: оплата здійснюється через 30 календарних днів з моменту отримання покупцем товару, згідно пунктів 3.1 та 3.2 і повного комплекту документів, вказаних в розділі 7 контракту.

Дані умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Відповідно до п. 3.1 контракту з урахуванням положень додаткової угоди № 4 від 15.11.2012 всі ціни за цим контрактом, а також умови поставок розуміються на умовах CIP Клайпеда, Литва згідно Incoterms 2000.

Згідно п. 10 контракту сторони домовилися, що всі спори та розбіжності, які можуть виникати із цього контракту або у зв'язку з ним, можуть вирішуватися шляхом перемовин. Усі розбіжності, що виникають або пов'язані з цією угодо, підлягають остаточному врегулюванню Арбітражним інститутом Торгової палати Стокгольма (ТПС) згідно правил Арбітражного інституту ТПС.

Даний контракт регулюється нормами матеріального права Швеції (п. 10.3 контракту).

Отримавши придбаний за названим контрактом товар, позивачем 10.06.2014 для його декларування подано до митного посту «Західний» Київської міжрегіональної митниці Міндоходів митну декларацію №100250002/2014/065249 на товар Лосось атлантичний роду Salmosalar (Салмон Салар), охолоджений, цілий з головою, без нутрощів, без харчових добавок, без приправ, без теплової кулінарної обробки, не консервований, транспортований у коробках із пінопласту, заповнених льодом, з них клас риби Ord - 3 короба, чиста вага 58,5 кг, клас риби Sup - 698 коробів, чиста вага 16434,6 кг, виробник Norway Royal Salmon ASA (Норвегія), Торговельна марка: NORWAY ROYAL SALMON, код УКТЗЕД , вага нетто 16493,1 кг. Митна вартість товару була задекларована позивачем із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну (за ціною контракту), в розмірі 4,84 USD/кг. (а.с. 127, т. 1).

На підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем подано відповідачу: Рахунок - фактуру (Інвойс) від 05.06.2014; пакувальний лист від 05.06.2014; страховий поліс від 05.06.2014; контракт №133 від 01.02.2010; додаткову угоду до зовнішньоекономічного контракту №1, додаткова угода до зовнішньоекономічного контракту №2, додаткову угоду до зовнішньоекономічного контракту №4, довідку від 09.06.2014 про транспортні витрати до контракту LOG-14/5 від 10.01.2014; довідку від 06.06.2014 про транспортні витрати до договору №ЛОГ-28 від 25.12.2013; ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2 від 10.06.2014; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно - епідеміологічного контролю товару від 07.06.2014; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару від 07.06.2014; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 07.06.2014; резервну позицію № 915 від 26.07.2001; сертифікат про походження товару загальної форми від 05.06.2014; якісне свідоцтво від 05.06.2014 (без номеру); лист постачальника щодо льоду від 29.05.2013; заявка на транспорт №133-159 від 04.06.2014 (а.с. 136-155, т. 1).

У відповідності до ст. 53 Митного кодексу України 10.06.2014 на електронну адресу декларанта позивача Савчука Л.М. митним органом було надіслано електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів: якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с. 129, т. 1).

Листом від 10.06.2014 вих. № 1093 декларантом подано до митного органу додаткові документи щодо поставки товару, а саме: комерційну пропозицію б/н від 05.06.2014; прайс - лист б/н від 05.06.2014; експортну декларацію № 032532 від 05.06.2014. Також у своєму листі до відповідача, декларант зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару при подачі ВМД №100250002/2014/065249 від 10.06.2014 були надані документи, що підтверджують витрати на транспортування, а інші документи на дану поставку в даний момент надати немає можливості (а.с. 130).

За результатом перевірки митної декларації та документів, що підтверджують визначену митну вартість, Київською міською митницею Державної фіскальної служби було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 11.06.2014 №100250002/2014/000228/2, яким було скориговано митну вартість поставленого товару (Лосось атлантичний роду Salmo salar (Салмон Салар), виробник Norway Royal Salmon ASА, країна виробництва Норвегія), з 4,84 USD/кг до 5,38 USD/кг (а.с. 131).

Київською міжрегіональною митницею Міндоходів в графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» рішення від 11.06.2014 №100250002/2014/000228/2 зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються за наступних підстав:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену ним митну вартість товарів. (згідно ст. 53);

- невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України;

- в контракті від 01.02.2010 № 133 умови оплати та умови поставки не співпадають з наданим інвойсом, прайс-листом та товаро-супровідними документами;

- наявна інформація щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості;

- метод 2-а не був використаний у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні товари; метод 2-б не використаний у зв'язку з відсутністю цінової інформації на подібні товари; методи 2-в та 2-г не використані через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості.

В якості фактів, які вплинули на коригування митницею в графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» вищенаведеного рішення про коригування митної вартості зазначено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально.

В рішенні від 11.06.2014 №100250002/2014/000228/2 посадовою особою митного органу в обґрунтування коригування митної вартості задекларованих товарів зазначено митну декларацію від 24.03.2014 №125130003/2014/501746 з цінової бази даних.

На підставі зазначеного рішення про коригування митної вартості товарів Київською міжрегіональною митницею Міндоходів видана Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення № 100250002/2014/00272 від 10.06.2014 (а.с. 133-134, т. 1).

Крім того, 14.10.2014 на виконання вищезазначених зобов'язань згідно контракту №133 продавцем було виставлено позивачу рахунок - інвойс № 657005 на суму 86354,63 доларів США (а.с. 102, т. 1).

На виконання умов вказаного контракту позивачем отримано лосось в кількості 16448,5 кг, про що свідчить наявний в матеріалах справи пакувальний лист № б/н (а.с. 105, т.1).

Задля декларування товару, отриманого на виконання умов контракту №133 від 01.02.2010, позивачем 21.10.2014 подано до митного посту «Східний» Київської міжрегіональної митниці Міндоходів митну декларацію №100260006/2014/157539 на товар Лосось атлантичний роду Salmo salar (Салмон Салар), охолоджений, цілий з головою, без нутрощів, без харчових добавок, без приправ, без теплової кулінарної обробки, не консервований, транспортований у коробках із пінопласту, заповнених льодом, клас риби Sup - 856 коробів, чиста вага 16448,5 кг, виробник Norway Royal Salmon ASA (Норвегія), Торговельна марка: NORWAY ROYAL SALMON, код УКТЗЕД , вага нетто 16448,5 кг. Митна вартість товару була задекларована позивачем із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну (за ціною контракту), в розмірі 5,25USD/кг.

На підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем подано відповідачу: страховий поліс від 16.10.2014; контракт №133 від 01.02.2010; додаткову угоду до зовнішньоекономічного контракту №1, додаткову угоду до зовнішньоекономічного контракту №2, додаткову угоду до зовнішньоекономічного контракту №4; довідку від 21.10.2014 про транспортні витрати до договору №ЛОГ-28 від 25.12.2013; довідку від 20.10.2014 про транспортні витрати до контракту LOG-20 від 22.11.2013; ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2 від 21.10.2014; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно - епідеміологічного контролю товару від 17.10.2014; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару від 17.10.2014; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 17.10.2014; резервну позицію № 915 від 26.07.2001; сертифікат про походження товару загальної форми від 14.10.2014; якісне свідоцтво від 14.10.2014 (без номеру); лист постачальника щодо льоду від 29.05.2013; заявку на транспортування № 133-182 від 14.10.2014 (а.с. 101-116, т. 1).

На електронну адресу декларанта 21.10.2014 митним органом було надіслано три електронні повідомлення про необхідність надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів.

Першим електронним повідомленням митний орган запропонував надати декларанту: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, що його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Другим електронним повідомленням запропоновано надати переклад поданих документів.

В останньому електронному повідомлені вказано, що декларанту необхідно надати додаткові документи: рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас - листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом від 21.10.2014 вих. № 1879 декларантом подано до митного органу додаткові документи щодо поставки товару, а саме: комерційну пропозицію б/н від 14.10.2014; прайс - лист б/н від 14.10.2014; експортну декларацію № 118027 від 14.10.2014. У своєму листі до відповідача декларант зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару при подачі ВМД №100260006/2014/157539 від 21.10.2014 були надані документи, що підтверджують витрати на транспортування, інші документи на дану поставку в даний момент надати немає можливості.

За результатом перевірки митної декларації та документів, що підтверджують визначену митну вартість, Київською міською митницею Державної фіскальної служби було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 21.10.2014 №100260006/2014/000052/2, яким було скориговано митну вартість поставленого товару (Лосось атлантичний роду Salmo salar (Салмон Салар), виробник Norway Royal Salmon ASА, країна виробництва Норвегія), з 5,25 USD/кг до 5,48 USD/кг (а.с. 99-100, т. 1).

Київською міжрегіональною митницею Міндоходів в графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» рішення від 21.10.2014 №100260006/2014/000052/2 зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються за наступних підстав:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену ним митну вартість товарів (згідно ст. 53);

- невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України;

- документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості;

- додаткові документи, витребувані в декларанта шляхом надіслання електронного повідомлення, надані не в повному обсязі та містять розбіжності;

- в наданому інвойсі (45 днів) зазначені інші умови оплати ніж в контракті (30 днів від отримання);

- надані додаткові документи не підтверджують числові значення митної вартості, а саме: надана митна декларація не є копією митної декларації країни відправлення (як зазначено в ч. 3 ст. 53), а роздрукована з електронної копії, дана декларація не містить відміток митних органів країни відправлення та країн транзиту, не забезпечено переклад; наданий прайс-лист адресований виключно ТОВ «Фоззі-Фуд» та не розповсюджується на інших суб'єктів ЗЕД, що суперечить самій суті прайс-листа.

В якості фактів, які вплинули на коригування митницею в графі 33 вищенаведеного рішення про коригування митної вартості зазначено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально.

В рішенні від 21.10.2014 №100260006/2014/000052/2 посадовою особою митного органу в обґрунтування коригування митної вартості задекларованих товарів зазначено митну декларацію від 14.10.2014 №100260006/2014/157466 з цінової бази даних.

На підставі зазначеного рішення про коригування митної вартості товарів Київською міжрегіональною митницею Міндоходів видана Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення № 100260006/2014/00057 від 21.10.2014 (а.с. 120-121, т. 1).

У зв'язку з відмовою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів у митному оформленні, позивач на підставі частини сьомої статті 55 Митного кодексу України здійснив заходи щодо випуску товару у вільний обіг під фінансову гарантію заявленого до митного оформлення товару за митними деклараціями №100250002/2014/065249 від 10.06.2014 та №100260006/2014/157539 від 21.10.2014, шляхом подання нових митних декларацій №100250002/2014/065275 від 11.06.2014 та №100260006/2014/157540 від 21.10.2014 (а.с. 31-34, т. 1).

Позивач, не погоджуючись з прийнятими відповідачем рішеннями, звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом про визнання рішень про коригування митної вартості протиправними та їх скасування.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимог позивача з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI (далі - Митний кодекс України) відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частиною 1 ст. 52 Митного кодексу України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем під час оформлення митної вартості товару за митними деклараціями №100250002/2014/065249 від 10.06.2014 та №100260006/2014/157539 від 21.10.2014 були надані документи згідно переліку, зазначеному у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим, на вимогу митного органу декларанту запропоновано надати додаткові документи для підтвердження числового значення складових митної вартості товару, а саме:

1. Під час митного оформлення за митною декларацією №100250002/2014/065249 від 10.06.2014: якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

2. Під час митного оформлення за митною декларацією №100260006/2014/157539 від 21.10.2014: зовнішньоекономічний договір (контракт) або, документ що його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас - листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Водночас, суд вказує, що виходячи з наведених правових норм Митного кодексу України законодавець визначив підстави для надання додаткових документів на вимогу митного органу, а саме: якщо документи, які надані при митному оформленні товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Закріплений в частині третій ст. 53 Митного кодексу України перелік умов, за яких можуть бути витребувані від декларанта додаткові документи, є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню, а зазначення в дужках фрази "за наявності" вказує на уточнення переліку таких підстав. Аналізуючи зазначену правову норму, суд доходить висновку, що декларант звільняється від обов'язку надавати зазначені в цій частині документи у разі їх відсутності, оскільки виникненню такого обов'язку кореспондує наявність у декларанта вказаних документів.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Фоззі-Фуд» були надані усі наявні у нього документи, що підтверджували митну вартість товару і обраний метод визначення. Надані відомості про визначення митної вартості товару базуються на об'єктивних, документально підтверджених даних і піддаються обчисленню.

Дослідуючи обґрунтованість сумнівів митного органу та причин неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів під час оформлення митної вартості товару за митними деклараціями №100250002/2014/065249 від 10.06.2014 та №100260006/2014/157539 від 21.10.2014 суд зазначає наступне.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 21.10.2014 №100260006/2014/000052/2 слідує, що відповідач не погодився із застосуванням підприємством методу визначення митної вартості за ціною договору за наступних підстав:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену ним митну вартість товарів (згідно ст. 53);

- невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України;

- документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості;

- додаткові документи, витребувані в декларанта шляхом надіслання електронного повідомлення, надані не в повному обсязі та містять розбіжності;

- в наданому інвойсі (45 днів) зазначені інші умови оплати ніж в контракті (30 днів від отримання);

- надані додаткові документи не підтверджують числові значення митної вартості, а саме: надана митна декларація не є копією митної декларації країни відправлення (як зазначено в ч. 3 ст. 53), а роздрукована з електронної копії, дана декларація не містить відміток митних органів країни відправлення та країн транзиту, не забезпечено переклад; наданий прайс-лист адресований виключно ТОВ «Фоззі-Фуд» та не розповсюджується на інших суб'єктів ЗЕД, що суперечить самій суті прайс-листа.

Слід зазначити, що загальні положення визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, методи її визначення врегульовані статтями 57-64 Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

З аналізу вищенаведеної норм слідує, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Крім того, законодавцем обмежене право відповідача на визначення митної вартості товару шляхом застосування другорядних методів, зокрема відповідач має право застосувати послідовно другорядні методи тільки у випадку, якщо неможливо визначити митну вартість попереднім методом (ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України).

Частинами 4-8 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов'язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Суд вважає безпідставними аргументи представника відповідача, що документи, які надані позивачем не підтверджують складові митної вартості товару, оскільки вказаний висновок спростовується переліком тих документів, який був наданий декларантом при оформленні митної декларації №100260006/2014/157539 від 21.10.2014.

В той же час, зазначення в графі 33 рішення про коригування митної вартості від 21.10.2014 №100260006/2014/000052/2 розбіжностей між умовами оплати згідно інвойсу №653605 від 05.06.2014 та умовами, визначеними контрактом № 133 від 01 лютого 2010 року, не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Зі змісту вищенаведених положень частин 4-8 статті 58 Митного кодексу України вбачається, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари - загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів.

Аналізуючи в сукупності викладене, суд доходить висновку, що визначення митної вартості стосується лише показників ціни товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту та таке визначення законодавцем не ставиться в залежність від моменту чи періоду часу, в який здійснені чи будуть здійснені відповідні платежі.

Більш того, суд звертає увагу на те, що положення контракту № 133 від 01.02.2010 в частині умов оплати товару є гнучкими, оскільки абзацем 2 п. 8.1 контракту закріплено, що дані умови (умови оплати) можуть бути змінені за згодою сторін, а відтак зазначення в інвойсі №653605 від 05.06.2014 умов оплати, відмінних від зазначених в контракті не є безумовним свідченням про наявність розбіжностей чи порушення сторонами умов виконання покладених на них обов'язків за цим контрактом.

Безпідставним також вважає суд й посилання відповідача в главі 33 рішення про коригування митної вартості від 21.10.2014 №100260006/2014/000052/2, що надана митна декларація не є копією митної декларації країни відправлення (як зазначено в ч. 3 ст. 53), а роздрукована з електронної копії, дана декларація не містить відміток митних органів країни відправлення та країн транзиту, не забезпечено переклад.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 Митного кодексу України органи доходів і зборів вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на органи доходів і зборів, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 334 Митного кодексу України особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов'язані надавати органам доходів і зборів документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено позивачем в письмових поясненнях до позову, всі експортні декларації, які подавалися під час митного оформлення оцінюваних товарів, були оформлені відправником шляхом електронного декларування, а тому не могли і не повинні були містити відміток митних органів країни відправлення.

При цьому, той факт, що в п. 7.1 контракту передбачено обов'язок надання даного документа з печаткою відправника для Позивача, не зобов'язує ТОВ «Фоззі-Фуд» надавати експортну декларацію з печаткою відправника саме митному органу.

Не містить будь-яких застережень щодо оформлення копії митної декларації країни відправлення й ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, пунктом 7 якої передбачено обов'язок декларанта за відповідних умов надати додатковий документ - копію митної декларації країни відправлення.

За таких обставин та з огляду на прямо передбачену ч. 2 ст. 334 Митного кодексу України можливістю надавати необхідні для здійснення митного контролю відомості в усній, письмовій та/або електронній формі, враховуючи відсутність будь-яких встановлених застережень щодо форми копії такої декларації, суд доходить висновку щодо необґрунтованості вищенаведених висновків, викладених в графі 33 рішення про коригування митної вартості від 21.10.2014 №100260006/2014/000052/2 в частині форми наданої копії декларації країни відправлення.

Згідно зі статтею 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд зазначає, що пункт 3.15 розділу 3 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» визначає, що митна служба вимагає представлення оригіналу декларації на товари і тільки мінімально необхідної кількості копій.

Державною митною службою України в своєму листі від 29.09.2009 №б/н до Голови Ради підприємців при Кабінеті Міністрів України «Щодо постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2009 N 767 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», зазначено, що про неможливість подання навіть копії вантажної митної декларації країни відправлення повідомлено Держмитслужбу Представництвом України при Європейських Співтовариствах (лист від 20.08.09 № 3111/16-230-1791).

За повідомленням Представництва України при Європейських Співтовариствах, Європейською стороною проінформовано про неприйнятність застосування подібної практики відносно імпортерів країн-членів ЄС, у зв'язку з тим, що імпортер (мається на увазі резидент України):

по-перше, не є власником експортної декларації, вона належить експортерові та митним органам країни експорту, при цьому імпортер не має доступу до експортної декларації;

по-друге, з 1 липня 2009 року митними органами ЄС для оформлення приймається виключно електронні декларації, декларації в паперовому форматі не використовуються;

по-третє, якщо товари експортуються після режиму транзиту (залізниця, TIR), застосовується спрощена процедура митного оформлення у режимі експорт.

Зі змісту цього листа Державної митної служби України від 29.09.2009 №б/н вбачається, що Європейська Комісія ще листом від 27.03.2008 наголосила, що вимога надання копії експортної вантажної митної декларації не відповідає міжнародним митним стандартам, сучасній митній практиці і може бути розглянута як торговельний бар'єр.

Досліджуючи обґрунтованість вимоги митної служби щодо перекладу додаткових документів, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Тобто обов'язок декларанта здійснити переклад відповідних документів виникає лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Враховуючи вищевикладене та встановлення судом відсутності в митного органу підстав вважати документи, подані разом із ВМД та інформацію, які вони містять необ'єктивною, документально непідтвердженою та такою, що не піддається обчисленню та вимагає підтвердження, а також враховуючи, що відповідачем не було зазначено, яким чином надання позивачем додаткових документів може вплинути на митну вартість товару, визначену за ціною договору, суд доходить висновку щодо відсутності підстав для здійснення перекладу відповідних документів.

Слід звернути увагу, що в якості обставини прийняття рішення про коригування митної вартості та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості відповідачем зазначено, що наданий прайс-лист адресований виключно ТОВ «Фоззі-Фуд» та не розповсюджується на інших суб'єктів ЗЕД, що суперечить самій суті прайс-листа, у зв'язку з чим суд зазначає наступне.

Зазначене твердження митного органу не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, зважаючи на те, що наданий до митного оформлення ТОВ «Фоззі-Фуд» прайс-лист не містить жодних вказівок на виключну адресованість його саме позивачу.

Окрім того, відповідно до індивідуальної консультації Міндоходів України від 19.11.2013 № 15640/6/99-99-24-02-04-15, наданої на адресу ТОВ «Фоззі-Фуд» згідно загальноприйнятної світової практики, прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов'язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформації виробника та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

При цьому, ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, враховуючи, що до компетенції органів митної служби не відноситься встановлення правил та порядку заповнення прайс-листів, що національне та міжнародне законодавство не містить конкретних вимог, яким повинен відповідати прайс-лист та беручи до уваги, що митним органом не доведено вплив зазначених обставин на числові значення митної вартості товару, суд доходить висновку щодо необґрунтованого посилання на цю обставину в якості підстави для коригування митної вартості товару згідно митної декларації №100260006/2014/157539 від 21.10.2014.

Стосовно посилань митного органу про те, що вимоги митного органу про надання додаткових документів виконані не в повному обсязі, суд звертає увагу на таке.

Як вже було зазначено, відповідачем, в порушення ч. 3 ст. 53 МК України не доведено, що подані необхідні документи для підтвердження митної вартості згідно митної декларації №100260006/2014/157539 від 21.10.2014 містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В той же час, Верховним Судом України в постанові від 17.06.2014 у справі №21-148а14 митні органи у випадку наявності обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої митної вартості товару мають право витребувати додаткові документи для перевірки правильності цієї вартості товару. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності або помилковості задекларованої митної вартості, а не всі документи. Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення Митницею митної вартості самостійно, якщо подані документи не спростовують сумніву у правильності задекларованої митної вартості.

У листі позивача про надання додаткових документів було зазначено про причини неподання певних додаткових документів, а саме - через їх відсутність у ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД».

В свою чергу, надати всі банківські платіжні документи, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, виписки з бухгалтерської документації під час митного оформлення позивач не мав змоги у зв'язку з передбаченою п. 8.1 контракту повною післяплатою за товар та відсутністю оприбуткування товару до моменту його розмитнення.

При цьому, Митний кодекс України зобов'язує надавати додаткові документи лише у разі їх наявності у декларанта.

На те, що додаткові документи надаються на вимогу митного органу виключно у разі їх наявності у декларанта звертає увагу також Міністерство доходів і зборів України у консультації від 28.08.2013 №9921/6/99-99-24-02-04-25, яка була надана на запит компаній-членів Американської торговельної палати в Україні.

Крім того, всі витребувані митним органом додаткові документи для підтвердження митної вартості, в тому числі платіжні доручення, банківські виписки про перерахування коштів, виписки з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, були подані ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» разом із відповідними заявами.

Отже, органом доходів і зборів при невизнанні митної вартості, заявленої декларантом, та визначенні митної вартості за іншим, відмінним від першого методом, здійснено не обґрунтовано, без посилання на документи, надані декларантом та причини неможливості застосування першого методу визначення митної вартості.

А відтак, враховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що згідно наданих відповідачу документів разом із митною декларацією №100260006/2014/157539 від 21.10.2014, у Київської міжрегіональної митниці Міндоходів не було підстав вважати надану інформацію необ'єктивною, документально непідтвердженою та такою, що не піддається обчисленню або має якісь розбіжності.

Також Київською міжрегіональною митницею Міндоходів не доведено суду належними доказами доводи того, що застосування основного методу (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) визначення митної вартості було неможливим, а застосування послідовно другорядного методу (за ціною договору щодо ідентичних товарів) є обґрунтованим та таким, що належить у даному випадку застосовувати. Більш того, відповідачем не було зазначено, яким чином надання позивачем додаткових документів може вплинути на митну вартість товару, визначену за ціною договору.

З наявних матеріалів справи, суд приходить до висновку, що Київська міжрегіональна митниця Міндоходів безпідставно зазначила в рішенні про коригування митної вартості товарів від 21.10.2014 №100260006/2014/000052/2, що використані декларантом відомості не підтверджені документально, у зв'язку з чим останнє є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд також зазначає, що зі змісту оскаржуваного рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 11.06.2014 №100250002/2014/000228/2 слідує, що відповідач не погодився із застосуванням підприємством методу визначення митної вартості за ціною договору за наступних підстав:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену ним митну вартість товарів (згідно ст. 53);

- невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України;

- в контракті від 01.02.2010 № 133 умови оплати та умови поставки не співпадають з наданим інвойсом, прайс-листом та ТСД;

- наявна інформація щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості;

- метод 2-а не був використаний у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні товари; метод 2-б не використаний у зв'язку з відсутністю цінової інформації на подібні товари; методи 2-в та 2-г не використані через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості.

Як вже було зазначено, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Крім того, законодавцем обмежене право відповідача на визначення митної вартості товару шляхом застосування другорядних методів, зокрема відповідач має право застосувати послідовно другорядні методи тільки у випадку, якщо неможливо визначити митну вартість попереднім методом (ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України).

Тобто, у разі незгоди Митниці з ціною імпортованого товару остання відповідно до вимог Митного кодексу України зобов'язана була провести процедуру консультацій, у ході яких мала б дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів, при цьому кожний наступний метод застосовується у разі неможливості застосування попереднього із наведенням відповідних аргументів.

Аналогічна правова позиція відображена в постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» до Східної митниці Державної митної служби України про визнання недійсною картки відмови та скасування рішення про визначення митної вартості.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Фоззі-Фуд» були надані усі наявні у нього документи, що підтверджували митну вартість товару і обраний метод визначення. Надані відомості про визначення митної вартості товару базуються на об'єктивних, документально підтверджених даних і піддаються обчисленню.

Як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості від 11.06.2014 №100250002/2014/000228/2 митницею було застосовано одразу резервний метод, без послідовного застосування попередніх п'яти та без обґрунтування неможливості їх застосування.

Обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної митної вартості, митниця посилалась на наявність інформації про те, що ідентичні товари було оформлено за вищою митною вартістю. Однак жодних наведених вище законних підстав для витребовування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною контракту митницею не зазначено.

Так, в рішенні від 11.06.2014 №100250002/2014/000228/2 посадовою особою митного органу, в обґрунтування коригування митної вартості задекларованих товарів зазначено митну декларацію від 24.03.2014 №125130003/2014/501746 з цінової бази даних.

Як свідчить наявний в матеріалах справи витяг з цінової бази даних Мiндоходiв згідно декларації від 24.03.2014 №125130003/2014/501746 здійснено митне оформлення лососю атлантичного митною вартістю 5,38USD/кг (а.с. 45, т. 2).

Відомості з iнформацiйних баз даних Мiндоходiв мають лише допоміжний iнформацiйний характер при прийнятті митницею вiдповiдних рішень та з об'єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів i умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбiжнiсть мiж рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовiрнiсть даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09.10.2014 по справі № К/800/39236/14 (Реєстраційний номер судового рішення згідно Єдиного державного реєстру судових рішень № 40927683).

Разом з цим, та обставина, що в ціновій базі даних є інформація про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Цінова база даних Міндоходів не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Крім того, зазначення в графі 33 рішення про коригування митної вартості від 11.06.2014 №100250002/2014/000228/2 висновків щодо неспівпадіння умов оплати та умов поставки, визначених в контракті від 01.02.2010 № 133 із відображеними в наданому інвойсі, прайс-листі та товаро-супровідних документах, не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що зазначений висновок був помилково зроблений митним органом з огляду на неврахування деяких положень самого контракту та наявності укладеної між сторонами додаткової угоди № 4 від 15.11.2012.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між Позивачем (покупець) та Royal Norway Salmon ASA (продавець) фактично укладені 2 додаткових угоди різного змісту однак з таким же порядковим номером - №4. Так, додатковою угодою №4 від 15.11.2012 сторони змінили відповідний базис поставки із FOB Oslo на CIF Claipeda (а.с. 25, т. 1). Іншої додатковою угодою № 4 від 24.10.2012, сторони відповідно збільшили суму контракту (а.с. 57, т. 2). Обидві додаткових угоди №4 від 24.10.2012 та №4 від 15.11.2012 є дійсними та виконуються сторонами належним чином. Проте, факт не подачі додаткової угоди № 4 від 15.11.2012 жодним чином не означає, що сторони не змінили відповідні умови договору щодо базису поставки товарів. Це зокрема випливає із наступного.

Відповідно до п.1.1. Контракту, продавець продає, а покупець купує продукцію, товар, в асортименті, кількості, по цінам відповідно до інвойсу, що є невід'ємною частиною даного Контракту. У відповідних інвойсах №657005 від 14.10.2014 та №653605 від 05.06.2014, базис поставки визначений CIP, Claipeda. Відтак, оскільки пунктом 1.1. Контракту інвойс визначається невід'ємною частиною Контракту, сторони взаємно погодили змінити відповідний базис поставки з FOB Oslo на CIF Claipeda. З цього слідує, що жодних розбіжностей в умовах контракту не було, так як відповідні зміни були внесені сторонами до умов Контракту належним чином.

За таких обставин суд доходить висновку щодо необґрунтованості вищенаведених висновків, викладених в графі 33 рішення про коригування митної вартості від 11.06.2014 №100250002/2014/000228/2, зокрема в частині неспівпадіння умов оплати та умов поставки, визначених в контракті від 01.02.2010 № 133 із відображеними в наданому інвойсі, прайс-листі та товаро-супровідних документах.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що згідно наданих відповідачу документів разом із митною декларацією від 10.06.2014 №100250002/2014/065249, у Київської міжрегіональної митниці Міндоходів не було підстав вважати надану інформацію необ'єктивною, документально непідтвердженою та такою, що не піддається обчисленню або має якісь розбіжності.

Також Київською міжрегіональною митницею Міндоходів не доведено суду належними доказами доводи того, що застосування основного методу (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) визначення митної вартості було неможливим, а застосування резервного методу є обґрунтованим та таким, що належить у даному випадку застосовувати. Більш того, відповідачем не було зазначено, яким чином надання позивачем додаткових документів може вплинути на митну вартість товару, визначену за ціною договору.

З наявних матеріалів справи, суд приходить до висновку, що Київська міжрегіональна митниця Міндоходів безпідставно зазначила в рішенні про коригування митної вартості товарів від 11.06.2014 №100250002/2014/000228/2, що використані декларантом відомості не підтверджені документально. Не знайшли свого підтвердження доводи щодо відсутності у наданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв'язку з чим зазначене рішення про коригування митної вартості товарів від 11.06.2014 №100250002/2014/000228/2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд також звертає увагу, що відповідач, заперечуючи проти задоволення адміністративного позову та, відповідно, обґрунтовуючи правомірність прийнятих Київською міжрегіональною митницею Міндоходів рішень про коригування митної вартості посилається на обставини та факти, які не були покладені в основу оскаржуваних рішень на момент їх прийняття, такі відомості не були зазначені серед покладених в основу рішень обставин.

Суб'єкт владних повноважень позбавлений можливості, обґрунтовуючи правомірність свого рішення, посилатись на підстави, які не враховувалися ним при ухваленні оспорюваного рішення.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, оскаржувані рішення відповідача оцінюються судом, виходячи з доведеності тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), які наведені митницею у спірних рішеннях та вимог, які висувалися позивачу у зв'язку з митним оформленням, що забезпечує дотримання принципу правової визначеності при вирішенні спірних взаємовідносин.

Конституційний Суд України в Рішенні від 29 червня 2010 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію» зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 23 вересня 1998 року по справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» вказує, що усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.

Принцип правової визначеності є необхідним елементом принципу верховенства права. В свою чергу, вимоги державного органу, які адресовані суб'єкту господарювання під час проходження тих чи інших адміністративних процедур, повинні бути достатньо чіткими та зрозумілими, щоб їх можна було виконати.

Отже, зазначені відповідачем у запереченнях проти позову розбіжності, наявні на його думку у поданих до митного оформлення документах, які не були ним зазначені під час прийняття рішення, не можуть бути прийняті до уваги для з'ясування обґрунтованості оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, оскільки з урахуванням вищевикладеного такі рішення повинні бути обґрунтованими під час їх прийняття, а не під час оскарження в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в повному обсязі.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 182,70 грн. підлягають стягненню на його користь відповідно до положень статті 94 КАС України з Державного бюджету.

В судовому засіданні 11.02.2015 були проголошені вступна та резолютивна частини рішення. Повний текст рішення складений та підписаний 16.02.2015.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості №100250002/2014/000228/2 від 11.06.2014 та №100260006/2014/000052/2 від 21.10.2014.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою вдповідальністю "Фоззі-Фуд" (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, ідентифікаційний код 32294926) 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.