Справа № 2а/2570/615/11
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Київ К/9991/1789/12

колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Заїки М.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку касаційного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Брянківської виправної колонії №11 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області про визнання наказу незаконним та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом до Брянківської виправної колонії №11 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області, в якому просив наказ начальника Брянківської виправної колонії № 11 від 14 червня 2002 року № 59 - визнати незаконним і таким, що не відповідає вимогам нормативних актів вищої юридичної сили, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому додаткові види оплати праці, тобто надбавку за особливі умови служби та премію 33,3% за період з 1 січня по 31 грудня 2002 року, зобов'язати відповідача до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів в зв'язку із порушенням строків їх виплати» нарахувати та виплати мені компенсацію за несвоєчасно виплачене грошове забезпечення за період з 1 січня 2002 року по день обрання чинності рішення суду по цій позовній заяві.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2012 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю за необґрунтованістю.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2012 року постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2012 року скасовано та адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Вказуючи на допущені, на думку позивача, судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм чинного процесуального та матеріального законодавства, що призвело до постановлення неправильного судового рішення, позивач просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановити нове рішення з урахуванням його вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи уточненої касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Відповідно до частин першої та другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 з 1987 року проходив службу у начальницькому складі в Брянківській виправній колонії №11. Позивач оскаржує наказ Брянківської виправної колонії № 11 від 14 червня 2002 року №59, який, на його думку, погіршує його матеріальне становище, у з зв'язку з тим, що такий наказ скасовує виплату надбавки за особливі умови служби та премію 33,3% за період з 1 січня по 31 грудня 2002 року та компенсації за несвоєчасно виплачене грошове зобов'язання за період з 1 січня 2002 року по день набрання чинності рішення суду.

Позивач звільнений зі служби у 2003 році. До суду він звернувся 18 січня 2012 року, тобто з пропуском, встановленої статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України строку звернення до суду.

Обставин, які би давали підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, судами не встановлено.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції постановлене з дотриманням норм процесуального права, доводами касаційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються, підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Юрченко В.В.

Судді Заїка М.М.

Пасічник С.С.