Справа № 813/991/14
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Справа № 876/4740/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Міністерства доходів і зборів України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства доходів і зборів України, третьої особи Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

4 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів України), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна казначейська служба України (далі - ДКС України) про визнання протиправною бездіяльності щодо неукладення договору на страхування посадових осіб контролюючих органів та стягнення на її користь за рахунок коштів Державного бюджету України страхової суми в розмірі 75087,60 грн..

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2014 року адміністративний позов задоволено частково та вирішено стягнути з Міністерства доходів і зборів України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 страхову суму в розмірі 75087 грн. 60 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, його оскаржило Міністерство доходів і зборів України, подавши апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність оскаржуваної постанови вимогам чинного матеріального права, порушення норм процесуального права, просило скасувати її. Апелянт, зокрема вказав, що висновок суду щодо наявності підстав для задоволення позову є необґрунтованим. Так, Міністерство доходів і зборів України вказало, що 6 серпня 2013 року ОСОБА_1 була звільнена з посади головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового контролю Бузької ОДПІ у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 1 серпня 2013 року серії 10 ААВ №678150 позивачу було встановлено другу групу інвалідності і зазначено причину - загальне захворювання. Відповідно до ст. 347 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів підлягать обов'язковому державному особистому страхуванню за рахунок коштів державного бюджету в разі поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися у зв'язку з виконанням службових обов'язків, - у розмірі від шестимісячної до п'ятирічної заробітної плати за останньою посадою (залежно від ступеня втрати працездатності). Відтак, при вирішенні питання страхової виплати має бути встановлено, що інвалідність виникла саме внаслідок професійної діяльності застрахованої особи та зумовлена дією на організм виключно або переважно факторів виробництва, характерних для конкретної професії. Враховуючи, що захворювання позивача не пов'язано з виконанням нею посадових особов'язків, підстав для виплати страхового відшкодування немає. Тому апелянт просить скасувати постанову та прийняти нову - про відмову в позові.

Представники Міністерства доходів і зборів України, Державної казначейської служби України у судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник заперечили щодо задоволення апеляційної скарги та пояснили, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно довідки Шевченківської міжрайонної МСЕК серії 10 ААВ №678150 від 01 серпня 2013 року ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності у зв'язку із загальним захворюванням.

06 серпня 2013 року ОСОБА_1 була звільнена з посади головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового контролю у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності.

Згідно довідки Шевченківської міжрайонної МСЕК серії ЛВА-3 №011831 від 01.10.2013 року позивачу визначено втрату професійної придатності - 70 %.

Позивач звернулася в Буську ОДПІ із заявою на виплату страхової суми, однак виплати проведено не було.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення коштів з Міністерства доходів і зборів України, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 347 Податкового кодексу України (далі - ПК України) посадові особи контролюючих органів підлягають обов'язковому державному особистому страхуванню за рахунок коштів державного бюджету на випадок загибелі або смерті на суму десятирічної заробітної плати за останньою посадою, а в разі поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися у зв'язку з виконанням службових обов'язків, - у розмірі від шестимісячної до п'ятирічної заробітної плати за останньою посадою (залежно від ступеня втрати працездатності).

Порядок та умови страхування посадових осіб контролюючих органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пп. б п. 5 Порядку та умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.1994 р. № 349 страховик виплачує страхові суми у разі втрати застрахованим працездатності в результаті поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися під час виконання службових обов'язків, - у розмірі, що залежить від ступеня втрати працездатності, який визначається у відсотковому відношенні до суми п'ятирічної заробітної плати за останньою посадою, яку він займав до встановлення втрати працездатності, але не може бути меншим шестимісячної заробітної плати за зазначеною посадою.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що висновок суду першої інстанції про зв'язок захворювання ОСОБА_1 із виконанням нею службових обов'язків є безпідставним, оскільки не підтверджено жодним письмовим доказом.

Згідно Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації N 157/о «Акт огляду медико-соціальною експертною комісією», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я №577 від 30 липня 2012 року причини захворювання найбільш переважаючі виробничі фактори, ступінь вираженості фізичної або нервово-психологічної напруги, робоча поза, темп роботи, контакти з токсичними речовинами, температура, вологість, перебування в гучному, запиленому, жаркому приміщенні, нічні зміни, відрядження тощо зазначаються в акті у пункті 25. У підпункті 30.1 пункту 30 зазначаються показання та протипоказання до умов праці, а також орієнтовні види праці, робіт чи професії, які доступні інваліду за станом здоров'я. У підпункті 30.5 пункту 30 зазначається причина інвалідності (у деяких випадках може вказуватися дві причини, наприклад інвалідність з дитинства, пов'язана з впливом наслідків аварії на ЧАЕС, тощо).

В акті Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи огляду медико-соціальною експертною комісією №2459/23 від 1 серпня 2013 року зазначено, що встановлено ОСОБА_1 другу групу інвалідності і ступінь втрати працездатності складає 70%. У підпункті 30.1 пункту 30 вазано показання до умов праці - робота в кабінетних умовах, а підпункті 30.5 пункту 30 зазначено причину інвалідності - загальне захворювання.

Аналогічні відомості містяться й у довідці Шевченківської міжрайонної МСЕК серії 10 ААВ №678150 від 01 серпня 2013 року.

Таким чином, твердження суду першої інстанції про причини захворювання ОСОБА_1 - робота в кабінетних умовах, є безпідставними і спростовуються вищевказаними документами.

Отже, враховуючи відсутність прямого зв'язку між захворюванням позивача та виконанням нею службових обов'язків на посаді інспектора Бузької ОДПІ, підстав для стягнення за рахунок Державного бюджету України на користь позивача сум страхового відшкодування немає.

Тому постанова суду про задоволення позову в цій частині є незаконною і її слід скасувати .

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерства доходів і зборів України - задовольнити, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року у справі № 813/991/14, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повиний текст виготовлено та підписано 24 лютого 2015 року.