Справа № 825/186/15-а
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року Чернігів Справа № 825/186/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

при секретарі - Пушенко О.І.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Укрінтерсофт" до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 23.01.2015 року звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області і просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області (форма «Р) № НОМЕР_1 від 18 грудня 2014 року, яким Приватному підприємству «Укрінтерсофт» збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 9 303,00 грн., що складається з 6 202,00 грн. за основним платежем та 3 101,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); питання про розподіл судових витрат вирішити у відповідності до діючого законодавства України.

Свої вимоги мотивує тим, що висновки ДПІ в м. Чернігові про безпідставність віднесення ним до складу податкового кредиту сум ПДВ, сплачених ПП «Укрінтерсофт» в ціні експедиторських послуг, наданих ТОВ «ЛЕЙКВУД» є протиправними та не відповідають дійсності. Позивач наполягає на тому, що господарські операції між ним та ТОВ «Лейквуд» мали реальний характер та спричинили зміни в майновому стані сторін договорів. Господарські відносини підтверджені належними первинними документами, договором, актом виконаних робіт, товарно-транспортними накладними, податковою накладною, які не мають дефектів форми та змісту та відповідають вимогам Податкового кодексу України. На момент вчинення правочинів контрагент позивача був зареєстрований в якості юридичної особи та платника податку на додану вартість, тобто мав спеціальну правосубєктність на складення податкових накладних, що є єдиною підставою відповідно до Податкового кодексу України для формування платником податкового кредиту з податку на додану вартість. Транспортно-експедиційні послуги придбавались позивачем для їх подальшого використання у власній господарській діяльності з надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом. Позивач наполягає на тому, що ані Податковий кодекс України, ані інші законодавчі акти з питань оподаткування не ставлять право позивача на податковий кредит в залежність від дотримання вимог податкового та іншого законодавства іншими суб'єктами господарювання. Платник не повинен нести відповідальність за господарську діяльність контрагента, його звітність як платника. Якщо контрагент не виконав свого зобовязання зі сплати податку до бюджету, або допустив будь які інші порушення діючого законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені Законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Враховуючи зазначене, ПП «Укрінтерсофт» вважає, що винесення, оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є протиправним, тому просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали, просили в їх задоволенні відмовити, пояснили, що з наданих до перевірки товарно-транспортних накладних не можливо підтвердити факт надання ПП «Укрінтерсофт» послуг експедиції ТОВ «ЛЕИКВУД», оскільки не зазначено особу-виконавця даного виду послуг, елементу операції перевезення в яких брали участь представники ТОВ «ЛЕЙКВУД» та будь яких інших розпізнавальних записів їх причетності до процесу перевезення. Станом на 3.11.2014р. згідно інформаційних систем існують розбіжності по податковому кредиту між ПП «Укрінтерсофт» та ТОВ «ЛЕИКВУД» на суму ПДВ 6202,48грн. за липень 2014р. ДПІ у м. Чернігові отримано від ДПІ у Печерському районі м.Києва акт «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ЛЕЙКВУД», код за , щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період 01.06.2014-31.08.2014року» №2746/26-55-22-09/39203277 від 09.09.2014р., згідно якого на момент проведення звірки, згідно бази «Податковий блок» стан платника податків ТОВ «ЛЕЙКВУД» - (9) направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням. Встановити фактичне місцезнаходження підприємства та його посадових осіб станом на 09.09.2014р. неможливо. Перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських відносин ПП «Укрінтерсофт» з ТОВ «ЛЕЙКВУД» в липні 2014р., тому при складанні первинних документів не дотримано вимоги ст. 1, п. 2 ст. 3, ст. 4, п. 6 ст. 8, п. 1, п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, в частині необхідності організації бухгалтерського обліку та складання первинних документів з врахуванням сутності господарської операції (відносин); відповідності змісту операцій, що зафіксовані в документах, реальним обставинам; прийняття до обліку та виконання лише документів на операції, що не суперечать нормативно-правовим актам, не завдають шкоди державі, підписаних уповноваженими на те особами; ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності з обов'язковим врахуванням вимог, встановлених відповідними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що у позивача відсутні підстави для віднесення сум ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «ЛЕЙКВУД» до складу податкового кредиту, а тому податкове повідомлення-рішення про збільшення суми грошового зобовязання з ПДВ є законними та не підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, що працівниками ДПІ у м. Чернігові ГУ Міндоходів у Чернігівській області було проводено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства «Укрінтерсофт» щодо декларування в податковій звітності з ПДВ у складі податкового кредиту операцій з ТОВ «ЛЕЙКВУД» за липень 2014 року. За результатами перевірки було складено акт № 2518/22/31819126 від 03.11.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення ПП «Укрінтерсофт» п.198.2, п.198.6 CT.198, п.200.1, п.200.2 ет.200 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 9 303,00 грн.. в т.ч. за липень 2014 року в сумі 9 303,00 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ в м. Чернігові було винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18 грудня 2014 року, яким Приватному підприємству «Укрінтерсофт» збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість у розмірі 9303,00 грн., що складається з 6202,00 грн. за основним платежем та 3101,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

ПП «УКРІНТЕРСОФТ» зареєстровано Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 23.01.2002 р., основними видами діяльності підприємства є діяльність автомобільного вантажного транспорту та організація перевезення вантажів. Підприємство має ліцензію на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, видану Головною державною інспекцією на автомобільному транспорті 28.09.2010 р. Строк дії ліцензії: 29.09.2010 р. - необмежений. Дозволеними видами робіт за ліцензією є: внутрішні перевезення вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами. Позивач зареєстрований в якості платника податку на додану вартість відповідно до свідоцтва № 100303952 (а.с. 38-43).

В ході проведеної перевірки ДПІ в м. Чернігові було встановлено, що між ПП «Укрінтерсофт», як клієнтом та ТОВ «ЛЕЙКВУД», як експедитором було укладено договір транспортного експедирування № 15 від 02.07.2014 року (а.с. 47-50). Згідно умов цього договору експедитор зобовязується за плату і за рахунок клієнта виконувати чи організовувати виконання визначених цим договором послуг по експедируванню товарно-матеріальних цінностей (надалі Вантаж) клієнта, або замовників клієнта, та надавати послуги , необхідні для здійснення доставки вантажу автомобільним транспортом клієнта, а саме: послуги автостоянок, охорона транспортних засобів та вантажу, організація режиму праці та відпочинку водіїв у відповідності до діючого законодавства, харчування водіїв та інші необхідні заходи.

Про виконання умов договору між сторонами було складено акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.07.2014 року до договору № 15 від 02.07.2014 року (а.с. 45).

Оплата наданих послуг була здійснена в безготівковій формі про що свідчить платіжне доручення № 243 від 13.08.2014 року (а.с. 44).

На суму податкових зобовязань з податку на додану вартість ТОВ «ЛЕЙКВУД» було виписано податкову накладну № 54 від 31.07.2014 року (а.с. 46).

Також на підтвердження виконання умов договору експедирування позивачем надано копії товарно-транспортних накладних (а.с. 85-154). Позивачем в судове засідання, на підтвердження наявності автомобільного транспорту, надано копії договорів оренди транспортних засобів та копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (а.с. 155-172).

ПП «Укрінтерсофт» було використано експедиторські послуги ТОВ «ЛЕЙКВУД» для здійснення власної господарської діяльності в межах видів діяльності, що здійснює ПП «Укрінтерсофт», так, в судове засідання позивачем було надано копії договорів на перевезення вантажів автомобільним транспортом та на транспортне обслуговування з іншими субєктами господарювання (а.с. 173-181).

На момент вчинення правочину ТОВ «ЛЕЙКВУД» було зареєстровано в якості платника податку на додану вартість, про що свідчить витяг з реєстру платників податку на додану вартість № 359. Також контрагент позивача зареєстрований належним чином в якості юридичної особи, про що свідчать статут підприємства, витяг з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, виписка та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Крім того, позивачем в судове засідання було надано підтвердження повноважень керівника ТОВ «ЛЕЙКВУД» ОСОБА_4 на здійснення юридично значимих дій від імені товариства (а.с. 55-84).

Згідно ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, зокрема превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, на підтвердження включення податку на додану вартість до складу податкового кредиту необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зокрема: документи, що підтверджують факт надання послуг іншою особою та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.

В ході проведеної перевірки було встановлено наявність підтверджуючих проведення господарської операції документів, а саме акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), платіжне доручення, товарно-транспортні накладні, податкова накладна. В судовому засіданні не встановлено недоліків форми та змісту зазначених первинних бухгалтерських документів. Зазначене свідчить про відповідність вищезазначених первинних бухгалтерських документів вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88. Тобто, зазначені документи повністю відображають реальність проведених господарських операцій між ПП «Укрінтерсофт» та ТОВ «ЛЕЙКВУД».

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу;

Згідно п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України передбачено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, із положень зазначених норм законодавства вбачається, що формування податкового кредиту допускається за умови підтвердження відповідних сум належним чином оформленими документами. Такими документами Податковий кодекс України визначає податкові накладні. Наявність податкової накладної було встановлено і під час проведення перевірки і під час судового засідання. Крім того, позивачем надано суду докази того, що його контрагент мав повноваження на видачу податкових накладних, оскільки у відповідності до вимог законодавства зареєстрований платником податку на додану вартість. Тому у позивача були законні підстави для формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

В судовому засіданні було встановлено, що ДПІ в м. Чернігові зробила висновки про відсутність здійснення реальної господарської операції між позивачем та його контрагентом на підставі висновків акту ДПІ в Печерському районі м. Києва «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ЛЕЙКВУД» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.06.2014 року по 31.08.2014 року» № 2746/26-55-22-09/39203277 від 09.09.2014 року. Зазначеним актом не підтверджено реальність здійснення господарських відносин ПП «Укрінтерсофт» та ТОВ «ЛЕЙКВУД» за липень 2014р.

Суд вважає, що такі висновки ДПІ в м. Чернігові є безпідставними та неправомірними, оскільки при дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких податкових накладних, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність замовника про зазначення виконавцем недостовірних відомостей. Суд вважає, що позивач не може нести відповідальності за дії або бездіяльність свого контрагента. В судовому засіданні встановлена наявність підтверджуючих документів, що свідчать про реальність здійснених господарських операцій. Також, актом ДПІ в Печерському районі м. Києва не було досліджено реальність господарських операцій ПП «Укрінтерсофт» та ТОВ «ЛЕЙКВУД», зокрема не досліджувались первинні бухгалтерські документи, що відображають господарські операції між цими субєктами господарювання, а тому висновки про відсутність реальних наслідків цих правочинів на підставі акту про неможливість проведення зустрічної звірки є документально необґрунтованими.

Крім того, чинним податковим законодавством не передбачено право ДПІ в м. Чернігові при складанні акту перевірки одного платника податків приймати за основу акт перевірки іншого платника податків, як підставу для висновку про наявність порушень з боку першого.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, повязаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобовязання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Підпункт 4.1.4 Податкового кодексу України встановлює презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За змістом вказаної норми податковий кредит вважається сформованим платником податків правомірно, однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а відповідачем не доказана правомірність своїх дій.

Враховуючи те, що в судовому засіданні було встановлено наявність всіх підтверджуючих проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентом первинних бухгалтерських документів, суд вважає, що позивачем доведено, що правочин, укладений між ним та ТОВ «ЛЕЙКВУД» створив реальні юридичні наслідки для ПП «Укрінтерсофт», в судовому засіданні встановлено використання отриманих послуг позивачем у власній господарській діяльності, позивачем на виконання вимог Податкового кодексу України отримано належним чином оформлену податкову накладну, яка є підставою для зарахування сум ПДВ до складу податкового кредиту, а відповідачем не доказана правомірність своїх дій. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем при формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість дотримано вимоги Податкового кодексу України, а відповідачем зроблено неправомірні висновки про завищення позивачем суми податкового кредиту з податку на додану вартість, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ в м. Чернігові № НОМЕР_1 від 18.12.2014 року підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області № НОМЕР_1 від 18.12.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України 182 грн. 70 коп. судових витрат на користь Приватного підприємства "Укрінтерсофт".

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.В. Кашпур