Справа № 815/679/15
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/679/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Південного наукового центру Національної академії наук України і Міносвіти і науки України до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу № 150 «СК» від 16.10.2014 року «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт та декларації про початок виконання будівельних робіт» та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Південний науковий центр Національної академії наук України і Міносвіти і науки України (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області (надалі по тексту - відповідач-1 або Інспекція ДАБК в Одеській області), Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області (надалі по тексту - відповідач-2 або Департамент Інспекції ДАБК в Одеській області) в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Інспекції ДАБК в Одеській області № 150 «СК» від 16.10.2014 року «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт та декларації про початок виконання будівельних робіт» та зобов'язати Департамент Інспекції ДАБК в Одеській області поновити реєстрацію декларації від 24.12.2012 року № ОД 3 про початок виконання будівельних робіт з будівництва 12-ти поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями офісів та підземною автостоянкою та декларації від 25.03.2013 року № ОД 34 про початок виконання підготовчих робіт з будівництва прибудови адміністративних приміщень за адресою: м. Одеса, пров. Удільний, 6.

В обґрунтування позовних вимог, позивач в цілому зазначив, що 27.01.2015 року з листа Департаменту Інспекції ДАБК в Одеській області від 06.01.2015 року позивач дізнався про те, що Інспекцією ДАБК в Одеській області в особі голови комісії з ліквідації, заступника начальника Інспекції Котляр О.В. було прийнято наказ № 150 «СК» від 16.10.2014 року «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт та декларації про початок виконання будівельних робіт». Позивач вважає, що відповідачем було протиправно застосовано ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та аналогічні положення п. 14 Порядку виконання підготовчих робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466 та п. 14 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466; оскаржуваний наказ прийнято з порушенням Конституції та законів України, з перевищенням повноважень, а також необґрунтовано та упереджено, а отже він є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, подав клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, письмових заперечень на позов не подали, причини неявки до суду не повідомили.

Суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

24.12.2012 року позивачем подана та оформлена у відповідності до вимог чинного законодавства декларація про початок будівельних робіт з будівництва 12-ти поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями офісів та підземною автостоянкою за адресою: м. Одеса, пров. Удільний, 6, яка була перевірена Інспекцією ДАБК в Одеській області та зареєстрована за № ОД 3 (а.с. 22-24).

25.03.2013 року позивачем подана та оформлена у відповідності до вимог діючого

законодавства декларація про початок виконання підготовчих робіт з будівництва прибудови адміністративних приміщень за адресою: м. Одеса, пров. Удільний, 6, яка була перевірена Інспекцією ДАБК в Одеській області та зареєстрована за № ОД 34 (а.с. 25-26).

16 травня 2014 року головою Комісії з ліквідації, заступником начальника Інспекції ДАБК в Одеській області видано наказ № 150 «СК» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт та декларації про початок виконання будівельних робіт», відповідно до якого скасовано реєстрацію декларації від 24.12.2012 року № ОД 3 про початок будівельних робіт з будівництва 12-ти поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями офісів та підземною автостоянкою за адресою: м. Одеса, пров. Удільний, 6, замовник - Південний науковий центр НАН України та МОН України (код ЄДРПОУ - 01209765); скасовано реєстрацію декларації від 25.03.2013 року №ОД 34 про початок виконання підготовчих робіт з будівництва прибудови адміністративних приміщень за адресою: м. Одеса, пров. Удільний, 6, замовник - Південний науковий центр НАН України та МОН України (код ЄДРПОУ - 01209765) (а.с. 27-28).

Також вищезазначеним наказом доручено Відділу дозвільних документів та ліцензування Інспекції ДАБК протягом 3-х робочих днів повідомити про скасування реєстрації вищезазначених декларацій замовника, Реєстраційну службу Головного управління юстиції в Одеській області та Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Вважаючи наказ Інспекції ДАБК в Одеській області № 150 «СК» від 16.10.2014 року «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт та декларації про початок виконання будівельних робіт» протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд, керуючись законодавством у сфері містобудівної діяльності, частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, виходить з того, що оскільки позивачем як спосіб захисту порушеного права обрано оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, Одеський окружний адміністративний суд досліджуючи надані сторонами докази повинен встановити відповідність спірного наказу чинному законодавству.

Відповідно до Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області - територіальний орган Державної архітектурно-будівельної інспекції України утворена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 549 та діє з 08.06.2011 року замість Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, яка діяла у системі Міністерства регіонального розвитку та будівництва.

Свої повноваження Державна архітектурно-будівельна інспекція України здійснює безпосередньо через свої територіальні органи - інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області здійснює управління в сфері містобудівної діяльності в межах Одеської області.

Таким чином, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області наділена відповідними повноваженнями щодо здійснення державного-архітектурно будівельного контролю в межах Одеської області.

Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів будівництва регламентована Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553.

Як встановлено ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вирішуючи питання щодо правомірності спірного наказу, суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту і достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання підготовчих робіт, та виконання підготовчих робіт з порушенням вимог, визначених у цій статті.

Відповідно до приписів ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Як судом встановлено вище, 24.12.2012 року позивачем подана та оформлена у відповідності до вимог чинного законодавства декларація про початок будівельних робіт з будівництва 12-ти поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями офісів та підземною автостоянкою за адресою: м. Одеса, пров. Удільний, 6, яка була перевірена Інспекцією ДАБК в Одеській області та зареєстрована за № ОД 3 (а.с. 22-24).

25.03.2013 року позивачем подана та оформлена у відповідності до вимог діючого

законодавства декларація про початок виконання підготовчих робіт з будівництва прибудови адміністративних приміщень за адресою: м. Одеса, пров. Удільний, 6, яка була перевірена Інспекцією ДАБК в Одеській області та зареєстрована за № ОД 34 (а.с. 25-26).

Спірним наказом голови Комісії з ліквідації, заступником начальника Інспекції ДАБК в Одеській області видано наказ № 150 «СК» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт та декларації про початок виконання будівельних робіт» від 16.05.2014 року вищезазначені декларації були скасовані.

Як вбачається з наказу, підставою для скасування вищезазначених декларацій слугувало те, що у декларації від 24.12.2012 року № ОД 3 про початок виконання будівельних робіт було виявлено недостовірні дані, що є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, а саме зазначено, що будівництво здійснюється на підставі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки Управління архітектури та містобудування ОМР № 1443/04 від 13.12.2004 року, а відповідно до листа цього управління від 10.12.2014 року № 01-11/1846, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за вказаною адресою не видавалися.

Суд з вищезазначеними висновками відповідача не погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10.12.2003 року начальником Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради Глазиріним В.П. було затверджено Архітектурно-планувальне завдання (АПЗ) №393 на проектування об'єкта архітектури для нового будівництва 12-ти поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями офісів та підземною автостоянкою за адресою: м. Одеса, пров. Удільний, 6 (а.с. 31-35).

20.08.2004 року позивачем отримано дозвіл на виконання будівельних робіт № 533/04, а саме з виконання будівельних робіт з будівництва 12-ти поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями офісів та підземною автостоянкою (а.с. 47).

Згідно до висновку Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради №1443/04 по містобудівному обґрунтуванню розміщення дванадцятиповерхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями офісів та підземною автостоянкою по пров. Удільному, 6 та бізнес-центра на Канатній дорозі за вих. №5526 від 13.12.2004 року, було погоджене містобудівне обґрунтування для затвердження та подальшого проектування у встановленому порядку (а.с. 36-39).

В подальшому позивачем було отримано Комплексний експертний висновок № 103 (позитивний) по коректуванню проекту 12-ти поверхового житлового будинку із вбудованими припиненнями офісів та підземною автостоянкою по Удільному провулку, 6 в м. Одесі, який було складено Одеською обласною службою Укрінвестекспертизи за вих. № 103 від 14.10.2005 року (а.с. 40-26).

Поняття «архітектурно-планувальні завдання» містилося в абзаці 7 ст. 1 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції, що була чинна на момент затвердження АПЗ №393 від 10.12.2003 року), відповідно до якого архітектурно- планувальні завдання - документ, який містить комплекс містобудівних та архітектурних вимог і особливих умов проектування і будівництва об'єкта архітектури, що випливають з положень затвердженої містобудівної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, відповідних рішень органів виконавчої влади і органів місцевого самоврядування, включаючи вимоги і умови щодо охорони пам'яток історії та культури, довкілля, законних прав і інтересів громадян та юридичних осіб при розташуванні об'єкта архітектури на конкретній земельній ділянці.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції від 01.08.2006 року) розроблення проектів об'єктів архітектури здійснюється на підставі вихідних даних на проектування, до яких належать: архітектурно-планувальне завдання; завдання на проектування; технічні умови щодо інженерного забезпечення об'єкта архітектури.

Отже, архітектурно-планувальне завдання входило до складу вихідних даних на проектування.

Пунктом 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» від 16.09.2008 року № 509-УІ було внесено зміни у Закон України «Про архітектурну діяльність», якими поняття «архітектурно-планувальне завдання» було замінено на поняття «вихідні дані». Зокрема, абзац 7 статті 1 викладено в такій редакції: «містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс містобудівних і архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів містобудування, встановлені законодавством та затвердженою містобудівною документацією»; в абзаці 8 статті 1, частині 1 статті 15, абзаці 3 статті 22, абзацах 3 та 4 статті 23 слова «архітектурно-планувальне завдання» в усіх відмінках і числах замінено словами «містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки» у відповідному відмінку і числі; статтю 5 викладено в новій редакції, згідно якої до вихідних даних на проектування віднесено містобудівні умови і обмеження забудови відповідної земельної ділянки; технічні умови щодо інженерного забезпечення об'єкта архітектури; завдання на проектування об'єкта архітектури.

Отже, з вищевикладеного слідує, що поняття «містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки» замінило поняття «архітектурно-планувальне завдання».

Згідно до абз. 2 ч. 3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-ГУ містобудівні умови та обмеження є основними складовими вихідних даних.

Таким чином, як архітектурно-планувальне завдання, так і містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки є складовими вихідних даних.

Відповідно до п.1 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» від 16.09.2008 року № 509-УІ цей Закон набирає чинності з дня його опублікування, крім: підпунктів 2, 4 пункту 4, абзаців третього та четвертого підпункту 1 та підпункту 2 пункту 7, підпунктів 1 - 4 та абзацу п'ятого підпункту 6 пункту 9, абзаців сьомого та восьмого підпункту 2, підпунктів 5, 10, 11, 13, 16, 17, 20 пункту 10 розділу І цього Закону, які набирають чинності через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом. Дозвіл на будівництво об'єкта містобудування, вихідні дані (архітектурно-планувальне завдання та технічні умови щодо інженерного забезпечення) та дозвіл на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності підпунктів, вказаних у першому реченні цього пункту, зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом, а щодо об'єктів містобудування, будівництво яких розпочато, - до завершення їх будівництва.

Судом встановлено, що позивач розпочав будівництво до прийняття вищевказаного Закону, що підтверджується дозволом на виконання будівельних робіт №533 від 20.08.2004 року.

17.02.2011року було прийнято Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-УІ, який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Цей Закон набрав чинності з дати його опублікування, тобто з 12.03.2011 року.

Відповідно до п. 5 розділу IV «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вихідні дані для проектування, експертні висновки до проектно-кошторисної документації на будівництво об'єктів, експертні висновки до проектів містобудівної документації, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у декларації від 24.12.2012 року №ОД 3 про початок виконання будівельних робіт було зазначено достовірні дані, а тому, відсутні жодні підстав вважати об'єкт самочинним будівництвом, оскільки вихідні дані (АПЗ №393 від 10.12.2003 року) продовжували діяти на час реєстрації цієї декларації.

Форма декларації про початок виконання підготовчих робіт затверджена у додатку №2 Порядку виконання підготовчих робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466 та не містить у собі вимог щодо зазначення у ній найменування органу, який видав містобудівні умови та обмеження, їх реєстраційний номер та дату видачі.

Відтак, посилання у спірному наказі на відсутність містобудівних умов та обмежень є безпідставним та необґрунтованим.

З огляду на викладене, суд вважає, що наразі відсутні визначені законом підстави для визнання спірного будівництва самочинним. А тому твердження відповідача щодо внесення замовником будівництва недостовірних даних до вищезазначених декларацій, суд вважає необґрунтованими, зважаючи на викладені вище обставини.

Крім того, як судом встановлено, при прийнятті оскаржуваного наказу №150 «СК», відповідач керувався положеннями ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 14 Порядку виконання підготовчих робіт та п. 14 Порядку виконання будівельних робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466.

Так, згідно з ч. 2 ст. 39-1 Закони України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларація підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Аналогічні положення викладені у п. 14 Порядку виконання підготовчих робіт та п. 14 Порядку виконання будівельних робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466.

Таким чином, за умови наявності належним чином зареєстрованих декларацій про початок виконання будівельних робіт і про початок виконання підготовчих робіт, обставини виявлення у них недостовірних даних, які дозволяють кваліфікувати об'єкт як самочинне будівництво, є підставою для скасування реєстрації цих декларацій самою інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю або в судовому порядку.

Проте суд звертає увагу, що самочинним будівництвом, в розумінні зазначених вимог законодавства, вважається збудування або будування об'єкта:

- на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети;

- без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи;

- без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Разом з тим, жодна з цих норм не визначає, що самочинним будівництвом вважається збудування або будування об'єкта без наявності містобудівних умов та обмежень земельної ділянки.

У зв'язку з вищенаведеним, суд зазначає, що в разі відсутності містобудівних умов та обмежень земельної ділянки підлягала застосуванню не норма ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а норма ч. 1 ст. 39-1 вказаного Закону.

Так, згідно до ч. 1 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі якщо замовник самостійно виявив технічну помилку у надісланому повідомленні про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт, зареєстрованій декларації про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт або про готовність об'єкта до експлуатації, а також у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до закону, до такого повідомлення або декларації вносяться зміни у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Замовник зобов'язаний протягом трьох робочих днів надати достовірні дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю відповідних відомостей до реєстру, а також до повідомлення або декларації.

Отже, Інспекції ДАБК слідувало повідомити замовника про виявлені нібито недостовірні дані та запропонувати протягом трьох робочих днів надати виправлені дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю відповідних відомостей до реєстру, а також до декларації, чого Інспекцією ДАБК зроблено не було.

З огляду на вищевикладені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачем було протиправно застосовано ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та аналогічні положення п. 14 Порядку виконання підготовчих робіт та п. 14 Порядку виконання будівельних робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до І - III категорій складності.

За правилами частин 1, 2 ст. 36 Закону право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до І - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації. Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється. За наявності зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається.

Наведені правові норми кореспондуються із частиною 1 статті 376 Цивільного кодексу України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності та вдосконалення державного регулювання у сфері містобудівної діяльності» яка розкриває поняття «самочинне будівництво».

Так, згідно з цією статтею житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Таким чином, відсутність відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи на об'єкті II категорії складності (в даному випадку декларації про початок виконання будівельних робіт) дозволяє кваліфікувати відповідне будівництво як самочинне і навпаки: не є самочинним будівництво, яке не потребує отримання цього документа, або здійснено за наявності такого документа.

Оскільки у позивача було право виконувати будівельні роботи відповідно до дозволу на виконання будівельних робіт, зареєстрованих відповідачем декларацій про початок виконання будівельних робіт та початок виконання підготовчих робіт, вважати об'єкт самочинним будівництвом у Інспекції ДАБК не було жодних правових підстав.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги зазначені в оскаржуваному наказі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та не підлягають виконанню з огляду на їх безпідставність та неправомірність, позаяк їх виконання призведе до порушення прав позивача.

За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні наказу № 150 «СК» від 16.10.2014 року «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт та декларації про початок виконання будівельних робіт» діяв в супереч законодавчо встановленим приписам, а тому вимоги позивача про визнання його протиправним та скасування підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні вимог щодо зобов'язання Департаменту Інспекції ДАБК в Одеській області поновити реєстрацію вищезазначених декларацій, оскільки задоволення вимог позивача шляхом визнання протиправним та скасування наказу № 150 «СК» від 16.10.2014 року, яким, зокрема, скасовано реєстрацію вказаних декларацій про початок виконання підготовчих робіт та про початок виконання будівельних робіт, повністю відновлює порушені права позивача, з огляду на те, що наслідком скасування спірного наказу - є чинність реєстрації декларацій від 24.12.2012 року № ОД 3 про початок виконання будівельних робіт з будівництва 12-ти поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями офісів та підземною автостоянкою та від 25.03.2013 року № ОД 34 про початок виконання підготовчих робіт з будівництва прибудови адміністративних приміщень за адресою: м. Одеса, пров. Удільний, 6.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлені вище обставини та надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області № 150 «СК» від 16.10.2014 року «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт та декларації про початок виконання будівельних робіт» винесений необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення не у межах повноважень, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, у зв'язку з чим вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Південного наукового центру Національної академії наук України і Міносвіти і науки України до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу № 150 «СК» від 16.10.2014 року «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт та декларації про початок виконання будівельних робіт» та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області від 16.10.2014 року № 150 «СК» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт та декларації про початок виконання будівельних робіт».

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.О. Cтефанов

Визнати протиправним та скасувати наказ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області від 16.10.2014 року № 150 «СК» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт та декларації про початок виконання будівельних робіт».

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.