Справа № 2а/0270/5140/12
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року м. Київ К/800/7950/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Лосєва А.М.,
Бившевої Л.І.,
Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03.12.2012

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.01.2013

у справі № 2а/0270/5140/12

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби

про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.12.2012, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.01.2013, задоволено позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (надалі - фізична особа-підприємець ОСОБА_4, позивач) до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби (надалі - Вінницька ОДПІ Вінницької області ДПС, відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 12.06.2012 № , № .

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03.12.2012 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.01.2013 і відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач надав письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких обґрунтовує законність винесення оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Вінницькою ОДПІ Вінницької області ДПС проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2008 року по 30 червня 2011 року, за результатами якої складено акт від 25.05.2012 № 913/1721/НОМЕР_3.

За результатами проведеної перевірки податковим органом виявлено порушення позивачем ст. 13, ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 №13-92 «Про прибутковий податок з громадян» та п. 7.1 ст. 7 Закону України від 22.05.2003 № 889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб», в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 71 324,33 грн., а також виявлено порушення позивачем пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2, п. 9.3, п. 9.4, п. 9.6 ст. 9 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість», пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п. 187.1 ст. 187, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за період з 01 липня 2008 року по 30 червня 2011 року, на 25 758 грн.

На підставі акта перевірки 12.06.2012 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення № , № .

Переглянувши судові рішення у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 Закону України від 19.10.2000 № 2063-ІІІ «Про державну підтримку малого підприємництва» застосування суб'єктами малого підприємництва спрощеної системи оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності здійснюється в порядку, встановленому законодавством України.

Такий порядок визначає Указ Президента України від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (надалі - Указ № 727/98).

Так, згідно ст. 1 Указу № 727/98 ця система запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Тобто, для суб'єктів малого підприємництва-фізичних осіб, які відповідають зазначеним вимогам, оподаткування здійснюється зі сплатою єдиного податку, ставка якого встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 грн. та більше 200 грн. на місяць та за найманих працівників 50 відсотків за кожну особу від ставки єдиного податку, й в тому випадку, коли провадиться діяльність, яка не вказана у свідоцтві про сплату єдиного податку (ч. 2 ст. 2 Указу № 727/98).

Згідно абзацу 3 п. 2 Указу № 727/98, у разі, коли фізична особа-суб'єкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.

Сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності, а доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах (ч. 8 ст. 2 Указу № 727/98).

Відповідно до абзацу 2 п.4 Указу № 727/98 форма та порядок видачі свідоцтва про право сплати єдиного податку встановлюються ДПА України і є єдиними на всій території України. Для переходу на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єкт малого підприємництва подає письмову заяву до органу державної податкової служби за місцем державної реєстрації.

В свою чергу, спрощена система оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва не поширюється на:

- суб'єктів підприємницької діяльності, які провадять діяльність у сфері грального бізнесу (в тому числі діяльність, пов'язану із влаштуванням казино, інших гральних місць (домів), гральних автоматів з грошовим або майновим виграшем, проведенням лотерей (у тому числі державних) та розіграшів з видачею грошових виграшів у готівковій або майновій формі), здійснюють обмін іноземної валюти;

- суб'єктів підприємницької діяльності, які є виробниками підакцизних товарів, здійснюють господарську діяльність, пов'язану з експортом, імпортом та оптовим продажем підакцизних товарів, оптовим та роздрібним продажем підакцизних пально-мастильних матеріалів;

- суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють: видобуток та виробництво дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення; оптову, роздрібну торгівлю промисловими виробами з дорогоцінних металів, що підлягають ліцензуванню відповідно до Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності».

Інших обмежень щодо видів підприємницької діяльності, під час здійснення яких може застосовуватися спрощена система оподаткування, чинне законодавство не містить. При цьому додаткові обмеження не можуть встановлюватися підзаконними нормативними актами, зокрема Порядком видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку.

Також, вичерпний перелік умов, дотримання яких є необхідним для застосування спрощеної системи оподаткування, встановлено п.1 Указу № 727/98. Ці умови не обмежують суб'єкта малого підприємництва у виборі здійснюваних ним видів діяльності лише тими, що зазначені у свідоцтві про сплату єдиного податку чи в будь-якому іншому документі.

Отже, суб'єкт малого підприємництва має право займатися будь-якими видами підприємницької діяльності, за винятком тих, що не можуть здійснюватися з використанням спрощеної системи оподаткування в силу прямої законодавчої заборони.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про здійснення позивачем підприємницької діяльності з продажу моторного масла та мастильних матеріалів для автомобілів із застосуванням спрощеної системи на законних підставах, оскільки відповідно до вимог Закону України від 11.07.1996 № 313/96-ВР «Про ставки акцизного збору і ввізного мита на деякі товари (продукцію)» передбачено перелік пально-мастильних матеріалів, які оподатковуються акцизним збором, в якому моторні мастила (оливи моторні) відсутні.

Суди попередніх інстанцій також дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав щодо нарахування позивачу податку на додану вартість, з огляду на наступне.

Так, згідно пп. 2.3.1 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість» особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Сума виручки позивача за 3 кв. 2008 р. становила 101 990 грн., за 4 кв. 2008 р. - 82 254,00 грн., за 2009 рік - 172 952,00 грн., за 2010 р. - 376 788,00 грн.

Згідно п. 1 Указу № 727/98 спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва-фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Відповідно до п. 6 Указу № 727/98 суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів): податку на додану вартість, крім випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за ставкою 6 відсотків; податку на прибуток підприємств; податку на доходи фізичних осіб (для фізичних осіб - суб'єктів малого підприємництва); плати (податку) за землю тощо.

Оскільки судами встановлено правомірність перебування позивача на спрощеній системі оподаткування, фізична особа-підприємець ОСОБА_4, як платник єдиного податку, був звільнений від обов'язку реєструватися платником ПДВ та сплачувати податок на додану вартість.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про недоведеність фактів порушення податкового законодавства з боку позивача.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби залишити без задоволення.

2. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03.12.2012 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.01.2013 у справі № 2а/0270/5140/12 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева
(підпис) Т.М. Шипуліна