Справа № 199/570/15-а
Суддя: Подорець О. Б.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/570/15-а
ПОСТАНОВА

іменем України

16.02.2015 суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Подорець О.Б, розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська про зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що до грудня 2009 року проживала в АДРЕСА_1. У грудні 2009 позивач виїхала на постійне проживання до держави Ізраїль, де з цього часу постійно проживає та не працює. З 23 грудня 2009 року позивачу припинено виплату пенсії. 05 січня 2015 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком та інших пенсійних добавок, як непрацюючому пенсіонеру з урахуванням додатково поданих документів про страховий стаж, який не врахований в пенсійній справі, провести перерахунок пенсії, індексувати та виплачувати пенсію щомісячно з 05.01.2015.

Рішенням комісії від 14.01.2015 №1 позивачу було відмовлено у зв'язку із відсутністю законних підстав для поновлення виплати пенсії.

12 лютого 2015 року відповідачем надано заперечення на позов, в яких зазначено, що позов не підлягає задоволенню, оскільки чинним законодавством в даному випадку не передбачено виплата пенсії.

Дослідивши матеріали справи, надані заперечення, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, народилися в Україні, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження та мешкала за адресою: АДРЕСА_1 до виїзду на постійне проживання до держави Ізраїль, що підтверджується довідкою Державної міграційної служби України Головного Управління в Дніпропетровській області від 17 січня 2015 року №1201/701.

У 2009 році позивач виїхала на постійне місце проживання до держави Ізраїль.

Відповідно до ст. 46 Конституції України проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

Згідно ст. 24 Конституції України зазначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином позивач проживаючи в державі Ізраїль, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

У відповідності з ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За таких обставин, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Відповідно ч. 3 ст. 22 Конституції України проголошено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року у справі № 1-32/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058. Положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Вказане рішення Конституційного Суду України є безумовною підставою для призначення пенсії позивачу.

Згідно ч.2 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Наявність Рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року у справі № 1-32/2009 про визнання такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 є підставою для нарахування та виплати пенсії.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій.

З наведених підстав суд вважає за необхідне визнати дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивачу незаконними, зобов'язати останнього прийняти рішення про нарахування ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська нарахувати та виплачувати позивачу пенсію, на підставах визначених пенсійним законодавством України, починаючи з 05 січня 2015 року, нарахувавши розмір пенсії у відповідності із діючим на час звернення законодавством.

Також зважаючи, що позивач проживає в державі Ізраїль і має право на призначення пенсії в Україні, не маючи реєстрації місця проживання у ній, яка необхідна для визначення територіальності щодо звернення до Пенсійного Фонду України, суд вважає можливим визнати право позивача звертатись саме до відповідача Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська з вимогою про нарахування відповідної пенсії, оскільки місцем проживання позивача на час виїзду за кордон було АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська.

З приводу позовних вимог щодо зобов'язання Головного лікаря Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Тихоненко Світлани Михайлівни відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Тобто, дана стаття встановлює повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання. Отже, зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт є виключно правом суду, і, відповідно, не може бути визначене в якості позовної вимоги в адміністративному позові.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України, стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 73 грн. 08 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6-11, 71, 94, 99, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 - протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська прийняти рішення про нарахування ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська нарахувати та виплачувати позивачу ОСОБА_1 пенсію, на підставах визначених пенсійним законодавством України, починаючи з 05 січня 2015 року, нарахувавши розмір пенсії у відповідності із діючим на час звернення законодавством.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська.

Роз'яснити сторонам, що апеляційна скарга у справах цієї категорії розглядається апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Суддя О.Б.Подорець