Справа № 760/23432/14-а
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а-28/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Букіна О.М., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

30.10.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в якому просить:

- Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у перерахунку пенсії ОСОБА_1: з 01.10.1011р. у відповідності з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013р. по справі № 2-а -572/12 з урахуванням максимального основного розміру пенсії 90 відсотків грошового забезпечення; згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012р. № 355, виходячи з розміру пенсії позивача, обчисленої у відповідності з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013р. по справі № 2-а -572/12 з урахуванням максимального основного розміру пенсії 90 відсотків суми грошового забезпечення.

- Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2011р. у відповідності з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013р. по справі № 2-а -572/12 з урахуванням максимального основного розміру пенсії 90 відсотків суми грошового забезпечення.

- Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012р. № 355, виходячи з розміру пенсії позивача, обчисленої у відповідності з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013р. по справі № 2-а -572/12 з урахуванням максимального основного розміру пенсії 90 відсотків суми грошового забезпечення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є військовим пенсіонером, одержує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , проте перерахунок його пенсії згідно постанови суду від 10.12.2013 року, ГУ ПФУ в м. Києві зробило, виходячи з максимального розміру пенсії останнього у розмірі 80% суми грошового забезпечення та самовільно скасувало підвищення його пенсії за постановою КМУ від 23.04.2012р. № 355.

Позивач вважає такий перерахунок пенсії неправомірним та таким, що направлений на порушення його прав, які визнані судовим рішенням, а тому суперечить вимогам чинного законодавства.

Позивач просив позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 17.11.2014 року у справі було відкрито скорочене провадження.

Відповідачу у передбаченому законом порядку було направлено позовну заяву та надано строк для подачі письмових заперечень проти позову.

З письмових заперечень представника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вбачається, що проти задоволення позову він заперечує, посилаючись на те, що позивачу, на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2013 року було здійснено перерахунок пенсії з 01.10.2011 року з урахуванням посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України №377 та нараховано кошти за період з 01.10.2011 року, а отже пенсія позивачу виплачується у відповідності до норм чинного законодавства України. Вважає, що підстави для здійснення перерахунку пенсії позивачу, згідно заявлених вимог, відсутні та необґрунтовані.

На підставі вищевикладеного просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи стороні відповідачів необхідно довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Пенсія позивачу була призначена у розмірі 90% грошового забезпечення.

За змістом частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішення в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року, Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві зобов'язано провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2011 року з урахуванням посадового окладу відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 28.11.2008 року №377.

Судом також встановлено, що вказаний перерахунок пенсії позивача відповідач проводив, виходячи із 80% відповідних сум грошового забезпечення, мотивуючи свої дії набранням чинності з 01 жовтня 2011 року статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», якою встановлений максимальний розмір пенсії, який не повинен перевищувати 80% відповідних сум грошового забезпечення.

За змістом частини статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (в редакції від 01 січня 2011 року), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Як вбачається із матеріалів справи, основний розмір пенсії позивачу призначений у розмірі 90% грошового забезпечення відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у редакції дійсній на час призначення пенсії.

Із матеріалів справи вбачається, що листом від 12.09.2014 року за №20047/12/13-852/1, відповідач повідомив позивачеві, на звернення останнього, що з набранням чинності 01.10.2011 року Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року, внесено зміни до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в частині максимального розміру пенсії, який обчислюється відповідно до цієї статті, який не повинен перевищувати 80 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, у зв'язку з чим відповідач при виконанні судового рішення, ухваленого щодо позивача, керувався вказаною нормою Закону.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VІ, який набрав чинності з 01.10.2011 року (далі - Закон № 3668-VІ), внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ і зменшено розмір пенсії осіб офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом з 90 до 80 відсотків грошового забезпечення.

Згідно ч. 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, оскільки пенсію позивачу призначено до 01.10.2011 року (до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»), приписи названого Закону на позивача не поширюються.

При цьому, як зазначив Верховний Суд України в своєму рішенні від 10 грудня 2013 року (справа №21-420а13) процедури призначення і перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. При перерахунку пенсії має застосовуватися норма, що визначала розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Отже, внесені зміни Законом №3688-VІ до статей 13, 43 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону у часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав на необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

З огляду на зазначене, суд вважає неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві, які полягають у зменшенні пенсії позивачу до 80 відсотків.

Визнаючи позов обґрунтованим щодо протиправності дій відповідача, суд знаходить необхідним зобов'язати останнього здійснити перерахунок пенсії позивача у відповідності до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року, з урахуванням основного розміру пенсії позивача, який складає 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

За таких обставинах, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 72, 94, 159, 161, 162, 163, 183-2, 186 КАС України, рішенням Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99, Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VІ, який набрав чинності з 01.10.2011 року, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок пенсії, задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.10.2011 року пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012р. № 355, виходячи з розміру пенсії позивача, обчисленої у відповідності з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року по справі № 2-а-572/12 з урахуванням максимального основного розміру пенсії 90 відсотків суми грошового забезпечення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Суддя: