Справа № 826/13182/13-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Шостака О.О.,

суддів: Мамчура Я.С., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Лебедєвій Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від « 30» жовтня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної міграційної служби України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно, неправомірно знято позивача з реєстрації в Єдиному державному демографічному реєстрі за адресою проживання позивача. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд: визнати протиправними дії Державної міграційної служби України по зняттю 14.03.2013 року ОСОБА_2 з реєстрації в Єдиному державному демографічному реєстрі за адресою проживання: АДРЕСА_1 та зобов'язати поновити реєстрацію позивача за вказаною адресою.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.10.2013 року в задоволені позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду від 30.10.2013 року та прийняте нове рішення, яким задовольнити позов. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.10.2013 року - без змін, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як було встановлено судом першої інстанції, 15.02.2013 року позивач звернувся до Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві із заявою про реєстрацію місця проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

До вказаної заяви позивачем було додане рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16.01.2011 року (по справі № 2-2493/11), яким визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право користування квартирою АДРЕСА_1.

13.03.2013 року до Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві подано заяву про реєстрацію місця проживання від громадянина ОСОБА_4 на підставі ордеру серії Б №013350 від 20.02.2013 року, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією.

При проведенні перевірки підстав для реєстрації місця проживання було встановлено, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 01.03.2012 року (по справі № 22-ц/2690/665/2012), яким рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.01.2011 року скасоване та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням - відмовлено в повному обсязі.

Отже, в ході перевірки Дніпровським РВ ГУ ДМС України в м. Києві встановлено, що як на підставу для реєстрації місця проживання ОСОБА_2 було надане скасоване судове рішення.

На думку позивача, відповідачем безпідставно, неправомірно знято його з реєстрації в Єдиному державному демографічному реєстрі за адресою проживання: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вищевикладеними обставинами, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Окружний адміністративний суд м. Києва прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволені позову.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

При проведенні перевірки підстав для реєстрації місця проживання було встановлено, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 01.03.2012 року (по справі № 22-ц/2690/665/2012), яким рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.01.2011 року скасоване та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням - відмовлено в повному обсязі.

Колегія суддів бере до уваги наявні в матеріалах адміністративної справи пояснення ОСОБА_2 від 28.02.2013 року, в яких останній зазначив, що «при подачі документів на реєстрацію мого проживання я надав … рішення суду від 16.08.2011 № 2-2493/11, які вважав достатніми. Рішення суду №22-ц/2690/665/2012 від 01.03.2012р. я не вважав потрібним додавати». Тобто, позивач, при подачі заяви про реєстрацію за місцем проживання, свідомо не повідомив орган державної влади, що рішення, на підставі якого він просить його зареєструвати в квартирі, скасоване в апеляційному порядку.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Статтею 6 вказаного Закону визначено, що для реєстрації особа або її законний представник подає: письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; документи, що підтверджують право на проживання в житлі.

Як вбачається з матеріалів справи, для реєстрації місця проживання в квартирі АДРЕСА_1, позивачем було подане рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.01.2011 року (по справі № 2-2493/11), яким визнано за ОСОБА_2 право користування вказаною квартирою. При цьому, суд ще раз наголошує, позивач не повідомив, що подане ним рішення Дніпровського районного суду міста Києва скасоване рішенням Апеляційного суду міста Києва.

Відповідно до ст. 7 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Тобто, Законом чітко визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 01.03.2012 року (по справі № 22-ц/2690/665/2012), яким рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.01.2011 року скасоване та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням - відмовлено в повному обсязі є документом, який свідчить про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

14.03.2013 року відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 01.03.2012 року, за заявою ОСОБА_4 позивача було знято з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1 та зареєстровано ОСОБА_4 відповідно до ордера серії Б №013350 від 20.02.2013 року.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що при знятті з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою ОСОБА_2, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надане, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення про зняття з реєстрації місця проживання.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам та прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволені апеляційної скарги ОСОБА_2 - відмовити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.10.2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС України та може бути оскаржена в двадцятиденний термін шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Шостак

Судді Я.С. Мамчур

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя Шостак О.О.

Судді: Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.