Справа № 826/6963/14
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2015 р. м. Київ К/800/51859/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Вітаміни» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Головного управління Державного казначейства України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, що переглядається за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ПАТ «Вітаміни» (Товариство) звернулося до суду з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів (Митниця), Головного управління Державного казначейства України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів.

Зазначали, що протягом 2012-2014 років ввозили на митну територію України лікарські засоби «Табекс» і «Трібестан». При цьому Митниця не погоджувалась з визначенням їх коду за УКТ ЗЕД як лікарських засобів. Зокрема, у 2012 році відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення про донарахування митних платежів (у зв'язку з неправильним визначення коду товару «Табекс»), а також рішення про самостійне визначення коду товару «Трібестан». У зв'язку з такою позицією митного органу, при подальших ввезеннях товару у 2013-2014 роках Товариство самостійно зазначало у деклараціях код товарів, визначених у згаданих рішеннях Митниці та сплачувало більший розмір митних платежів.

Посилаючись на те, що рішеннями судів, які набрали законної сили, скасовані податкове повідомлення-рішення щодо товару «Табекс» та рішення про визначення коду УКТ ЗЕД по товару «Трібестан», а Митниця відмовляється повернути надміру сплачені митні платежі, нараховані при ввезенні аналогічних товарів у 2013 - 2014 роках, просили визнати протиправною бездіяльність Митниці щодо не підготовлення висновку про повернення надміру сплачених коштів і неподання його для виконання органу Державної казначейської служби, а також стягнути такі кошти в розмірі 1 704 848 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду від 11 липня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, а позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Митниці щодо не підготовлення висновку про повернення надміру сплачених коштів і неподання його для виконання органу Державної казначейської служби. У задоволенні решти вимог - відмовлено.

У касаційній скарзі Митниця, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених вимог, ухваливши в цій частині вимог нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що предметом цього спору є право позивача повернути суми ПДВ, сплачені з операцій ввезення товарів «Табекс» і «Трібестан». На думку позивача, сума переплати податку виникла внаслідок вимушеного декларування товарів за кодом УКТ ЗЕД не як лікарських засобів (що оподатковуються за нульовою ставкою), а як харчових продуктів.

Так, у лютому 2013 року - січні 2014 року здійснювалося ввезення товарів «Табекс» і «Трібестан», а їх код як харчових продуктів визначався Товариством самостійно. Позивач пояснює це дотриманням попереднього рішення Митниці про коригування коду товару «Трібестан» та податкового повідомлення-рішення щодо товару «Табекс».

Також встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2013 року, у справі між цими ж сторонами задоволено позов Товариства, визнано протиправним та скасовано рішення Митниці від 12 квітня 2012 року № КТ-100-0709-2012 про визначення коду товару «Трібестан».

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 9 липня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Митниці про донарахування Товариству митних платежів внаслідок неправильного визначення коду товару «Табекс».

Перелічені судові рішення мотивовані тим, що ввезені позивачем товари є лікарськими засобами.

У зв'язку з тим, що код УКТ ЗЕД, визначений Митницею, передбачає сплату ПДВ в розмірі 8 %, а код, на якому наполягає Товариство - оподатковується за нульовою ставкою, при здійсненні декларування у лютому 2013 року - січні 2014 року позивачем сплачено на 1 704 848 грн ПДВ більше, ніж було б сплачено у разі декларування товарів як лікарських засобів.

Відмовивши у задоволенні позову, що розглядається, суд першої інстанції виходив з того, що Товариство самостійно визначало код товарів при здійсненні декларування, тому митні платежі сплачені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Скасувавши це рішення та задовольнивши позов, апеляційний суд виходив з того, що правильність визначення позивачем коду УКТ ЗЕД підтверджено судовими рішеннями, які є преюдиційними для цієї справи. Оскільки від коду УКТ ЗЕД залежить розмір митних платежів, то відмова Митниці підготувати висновок щодо повернення надміру сплачених коштів є протиправною. Відмовивши у задоволенні вимоги про стягнення коштів, суд послався на те, що їх повернення має відбуватися виключно в порядку, встановленому законодавством, шляхом підготовки Митницею висновку та направлення його органу Державного казначейства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з висновками апеляційного суду погоджується частково.

Відповідно до частини першої статті 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Підпунктом 14.1.115 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що надміру сплачені грошові зобов'язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Таким чином, кошти, про повернення яких йдеться у справі, не є надміру сплаченими, оскільки відповідають сумі самостійно нарахованих Товариством податкових зобов'язань, які вважаються узгодженими.

Не є такі кошти і помилково сплаченими, оскільки помилково сплачені грошові зобов'язання, за правилами підпункту 14.1.182 статті 14 Податкового кодексу України, це суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов'язань.

Колегія суддів зазначає, що законодавством визначений спеціальний порядок усунення негативних наслідків, викликаних неправильними відомостями у митній декларацій.

За правилами пункту 4 частини п'ятої статті 301 МК України повернення сум відповідних митних платежів здійснюється, серед іншого, у разі, якщо митну декларацію змінено.

Відповідно до статті 269 МК України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

Статтею 46 ПК України передбачено, що митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань.

Згідно з пунктом 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Таким чином, за відсутності змін до нарахованих Товариством податкових зобов'язань, у Митниці не було правових підстав для повернення надміру сплачених коштів.

Це означає, що рішення апеляційного суду в частині задоволених вимог є помилковим та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року в частині задоволених вимог про визнання протиправною бездіяльності Київської міжрегіональної митниці Міндоходів щодо непідготовлення висновку про повернення надміру сплачених коштів і неподання його для виконання органу Державної казначейської служби скасувати, ухваливши в цій частині вимог нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В решті - рішення апеляційного суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов