Справа № 815/7153/14
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

815/7153/14

Справа № 815/7153/14

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року м. Одеса

ВСТАНОВИВ:

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушенням процедури прийняття рішень про визначення грошового зобов’язання платника податків.

Крім того, на думку позивача, при прийнятті оскаржуваного рішення контролюючий орган повинен був керуватися формою, встановленою Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України № 21-5 від 27.09.2010 (яка діяла у період, за який було нараховано штрафні санкції та пеню та втратила чинність лише 25.02.2014), однак рішення було винесено відповідачем за формою згідно з додатком №9 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України №455 від 09.09.2013 (яка набрала чинності лише з 01.10.2013 року).

Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримував у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених у позові та додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача позовні вимоги не визнавав, надав заперечення відповідно до яких зазначив, що за період з 22.01.2013 року по 11.09.2013 року за ПрАТ «Українське дунайське пароплавство» значилась недоїмка , яка виникла внаслідок несвоєчасної сплати єдиного соціального внеску за грудень 2012 року, що є порушенням п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Також відповідач вказує, що Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 09.09.2013 року №455 не передбачено граничних строків винесення рішень про застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску, тому вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що оскаржене рішення безпідставно прийнято через рік після виникнення заборгованості.

Враховуючи можливість розгляду даної справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у тому числі додатковими письмовими поясненнями позивача та запереченнями відповідача, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та факти.

Не погодившись із вказаним рішенням, ПрАТ «Українське дунайське пароплавство» звернулось до Центрального офісу з обслуговування великих платників Міжрегіонального Головного управління Міндоходів зі скаргою №ЮС-1687 від 05.11.2014 року, яку контролюючим органом отримано 11.11.2014 року (а.с. 8, 15-19).

Відповідно до п. 56.8, п. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Рішення про результати розгляду скарги датується 09.12.2014 року (а.с. 11).

Згідно абз. 6 п. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Отже, за приписами п. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України для розгляду скарги платника податків встановлено 20-денний строк з дня отримання скарги, а за абз. 6 п. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» скарги платників єдиного внеску мають бути розглянутими протягом 30 календарних днів з дня отримання скарги.

З огляду на зазначене, суд зазначає, що у випадку конкуренції норм загального і спеціального характеру перевага при тлумаченні і застосуванні повинна надаватися спеціальним нормам.

Так, Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку. Отже, розгляд скарг платників єдиного внеску здійснюється за спеціальними правилами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у тому числі щодо строків розгляду таких скарг.

З матеріалів справи судом встановлено, що за позивачем рахувалась недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску за грудень 2012 року.

11 вересня 2013 року недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску за грудень 2012 року було погашено.

Згідно п. 2 ч. 1 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», під єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування розуміється консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно п.5 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується на суми незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Відповідно до п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Тобто, єдиний соціальний внесок за грудень 2012 року позивач повинен був сплати не пізніше 20 числа наступного місяця (20.01.2013 року).

Проте, як встановлено судом та не заперечується позивачем ЄСВ ним сплачено 11.09.2013 року, отже з порушенням встановленого законом строку, тому у період з 22.01.2013 року по 11.09.2013 року за позивачем рахувалась недоїмка.

Частинами 10 та 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що орган доходів і зборів за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску нараховує на суму недоїмки пеню з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу та застосовує штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до ч. 14 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

В розвиток положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» прийнято Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка затверджена Наказом Міністерства доходів і зборів України №455 від 09.09.2013 року (далі Інструкція № 455).

Зокрема, п. 7.2 Розділу VII Інструкції №455 передбачено, що за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

На суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (п. 7.5 Розділу VII).

При цьому, будь-яких порушень норм чинного законодавства при прийнятті оскарженого рішення судом не встановлено.

Щодо посилань позивача на те, що оскаржене рішення прийнято відповідачем з порушенням строків - через рік після виникнення заборгованості, суд зазначає, що Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Інструкцією №455 не визначено граничних строків прийняття органом доходів та зборів рішення про застосування штрафних санкцій та/або нарахування пені за несплату єдиного внеску.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до п.п.7.13 п. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Також суд вважає помилковими твердження позивача про те, що СДПІ з ОВП у м.Одесі при винесенні спірного рішення повинна була керуватись формою, затвердженою Інструкцією №21-5 від 27.09.2010 року та вважає, що відповідач у відповідності до вимог чинного законодавства керувався чинною на час прийняття рішення про застосування штрафних санкцій та/або нарахування пені Інструкцією № 455 від 09.09.2013 року.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 1, 2 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 23, 69, 71, 72, 86, 122, 128, 158-163, 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Глуханчук