Справа № 802/39/15-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 лютого 2015 р. Справа № 802/39/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.

представника позивача: Христича О.В.

представника відповідача: Топольницького А.Й.

у відсутність представника третьої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: публічного акціонерного товариства Банк "Контракт"

до: відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Прімум"

про: визнання неправомірною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулося публічне акціонерне товариство Банк "Контракт" (далі - позивач) до відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області (далі - відповідач) за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Прімум", про визнання неправомірною та скасування постанови.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що постановою відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області від 25.12.2014 року йому відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з відсутністю у виконавчому документі інформації про специфікації, марки, серійні номера устаткування, що унеможливлює його ідентифікацію та повне й своєчасне виконання рішення.

Позивач вважає вказану постанову незаконною, оскільки обставини, на які посилається державний виконавець у цій постанові, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Зважаючи на викладене, публічне акціонерне товариство Банк "Контракт" просить суд скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 25.12.2014 року та зобов'язати відповідача відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 16.12.2014 року № 3916.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись при цьому на обставини, що наведені у адміністративному позові та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - старший державний виконавець відділу ДВС Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області Топольницький А.Й. у судовому засіданні проти позову заперечував, вказуючи на законність прийнятої ним постанови.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася шляхом надіслання судової кореспонденції за юридичною, поштовою та фактичною адресами зазначеними в позовній заяві. Проте, до суду повернулися конверти з відміткою поштового відділення зв'язку із зазначенням причин невручення поштової кореспонденції - "за закінченням терміну зберігання". В узгодженні із положеннями ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі наявні у ній докази в їх сукупності судом встановлено, що 16.12.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис про повернення лізингоодержувачем - ТОВ "Фірма "Прімум" на користь лізингодавця - ПАТ Банку "Контракт" об'єкта фінансового лізингу, а саме: лінії для виробництва спіненої гуми та пластику XSF-1500 (Китай, 2012 рік випуску) разом з агрегатами із яких він складається на загальну суму 5012115,65 грн., що був переданий в користування на підставі договору фінансового лізингу №2, укладеного 01.08.2008 року між ТОВ "БІ-2-БІ ЛІЗИНГ" і ТОВ "Фірма "Прімум" та на підставі договору №20-12 від 20.12.2013 року, укладеного між ТОВ "БІ-2-БІ ЛІЗИНГ" та ПАТ Банк "Контракт".

З метою примусового виконання даного виконавчого напису, позивач 24.12.2014 року подав до відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області заяву № 19/03-6092 від 18.12.2014 року про відкриття виконавчого провадження. До вказаної заяви позивач додав пакет документів, зокрема: оригінал виконавчого напису, вчиненого нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 16.12.2014 року, реєстраційний №3916; оригінал договору фінансового лізингу №2 від 01.08.2012 року, укладеного між ТОВ "БІ-2-БІ ЛІЗИНГ" та ТОВ "Фірма "ПРІМУМ", оригінал додатку до нього; оригінал додаткової угоди №1 від 18.03.2013 року до договору фінансового лізингу №2 від 01.08.2012 року; оригінал Акту приймання-передачі від 18.03.2013 року; оригінал Додаткової угоди № 2 від 01 квітня 2013 року до Договору фінансового лізингу № 2 від 01 серпня 2012 року; оригінал Акту приймання-передачі від 01 квітня 2013 року; оригінал Додаткової угоди № 3 від 11 листопада 2013 року до Договору фінансового лізингу № 2 від 01 серпня 2012 року; оригінал Акту приймання-передачі від 11 листопада 2013 року; оригінал Додаткової угоди № 4 від 20 грудня 2013 року до Договору фінансового лізингу № 2 від 01 серпня 2012 року; оригінал Договору № 20-12 від 20 грудня 2013 року, укладений між ТОВ "БІ-2-БІ ЛІЗИНГ" та ПАТ Банком "Контракт", оригінал Додатку № 1 до нього; оригінал Акту № 1 відступлення права вимоги від 20 грудня 2013 року до нього, оригінал Акту приймання-передачі від 20 грудня 2013 року до нього; оригінал Акту № 2 відступлення права вимоги від 08 січня 2014 р. до Договору №20-12 від 20.12.2013 року.

Проте, за наслідками розгляду даної заяви 25.12.2014 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області Топольницьким Андрієм Йосиповичем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП № 45930219, якою відмовлено в прийнятті до виконання виконавчого напису від 16.12.2014 року з підстав, передбачених пунктом 8 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", а саме у зв'язку з відсутністю у виконавчому документі інформації про специфікації, марки, серійні номера устаткування, що унеможливлює його ідентифікацію та повне й своєчасне виконання рішення.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові, суд у першу чергу звертає увагу на те, що згідно оглянутих у судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження, заява позивача про відкриття виконавчого провадження від 18.12.2014р. № 19/03-6092 зареєстрована у відділі ДВС Тиврівського районного управління юстиції 24.12.2014р. за вх. № 2332/2-20/4. У зв'язку з цим процесуальний строк передбачений ч. 2 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", на що посилається позивач у позовній заяві, зі сторони відповідача не є порушеним.

Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 2 Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Положення частини 1 статті 17 Закону визначають, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 17 Закону виконанню державною виконавчою службою підлягають, зокрема, такі виконавчі документи як виконавчі написи нотаріусів.

Частинами 1 та 2 статті 25 Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Підстави та порядок відмови у відкритті виконавчого провадження визначені статтею 26 Закону України "Про виконавче провадження". Так, у пунктах 1-8 частини 1 цієї статті міститься виключний перелік обставин, на підставі яких державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Як свідчать матеріали справи, відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець керувався пунктом 8 частини 1 статті 26 Закону, який передбачає,що у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження, орган державної виконавчої служби відмовляє у відкритті виконавчого провадження. На думку державного виконавця, такими обставинами є те, що у виконавчому документі не зазначена інформація про специфікації, марки, серійні номера устаткування.

Однак, з такими висновками суд погодитись не може та вважає, що відмова у відкритті виконавчого провадження з підстав, що наведені у постанові, яка оскаржується, є необґрунтованою.

Так, вимоги до виконавчого документа визначені статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження". Виходячи із змісту цієї статті у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що у виконавчому документі зазначення детальних ідентифікуючих ознак майна, на яке звертається стягнення, не є обов'язковим. У даному випадку, суд звертає увагу на те, що у виконавчому написі нотаріуса від 16.12.2014р. вказано найменування майна, що підлягає поверненню, а саме: лінія для виробництва спіненої гуми та пластику XSF - 1500, (Китай, 2012 рік випуску) з наведеним переліком агрегатів з яких вона складається та їх кількість таким чином, як це викладено безпосередньо у договорі фінансового лізингу №2 від 01.08.2012 року. Крім того, із долучених позивачем до заяви про відкриття виконавчого провадження документів можливо в повній мірі встановити місце знаходження відповідного майна, його найменування, складові частини, що в свою чергу дозволяло державному виконавцю його ідентифікувати. Більше того, в процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець не позбавлений можливості витребовувати від стягувача додаткову інформацію, яка б дозволяла повно та своєчасно виконати виконавчий документ.

Пункт 8 частини 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", на який посилається державний виконавець при винесені оскаржуваної постанови, застосовується лише при наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Тобто, такі обставини мають виходити безпосередньо із вимог закону та недотримання яких фактично унеможливлює здійснення виконавчого провадження.

У свою чергу у оскаржуваній постанові відповідачем не вмотивовано, які ж вимоги закону передбачають обов'язкову вказівку у виконавчому документі специфікації, марку, серійні номери устаткування. Пояснити відповідні обставини представник відповідача у судовому засіданні також не зумів.

Отже, враховуючи те, що чинним законодавством не передбачено таких підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, які зазначені у оскаржуваній постанові від 25.12.2014 року ВП № 45930219, суд приходить висновку про її скасування як протиправної.

Разом з тим, вимога позивача про зобов'язання відповідача відкрити виконавче провадження щодо виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 16 грудня 2014 року не підлягає задоволенню, оскільки повноваження щодо відкриття виконавчого провадження та прийняття відповідного рішення з цього питання є виключною компетенцією органів державної виконавчої служби. Встановлення обставин, необхідних для прийняття рішення, також знаходиться в компетенції відповідача. Суд оцінює правомірність прийнятих державним органом рішень, однак не може підміняти суб'єкта владних повноважень у прийнятті такого рішення, яке належить до його компетенції.

З урахуванням вищевикладеного зазначена вимога підлягає задоволенню шляхом зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 18.12.2014 року № 19/03-6092 про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 16 грудня 2014 року, реєстраційний номер 3916.

При цьому, приймаючи таке рішення, суд керується нормами п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, відповідно до яких у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В той же час згідно з ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів правомірність свого рішення. А відтак, надавши правову оцінку всім обставинам справи, які знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача з Державного бюджету України слід стягнути 36,54 гривень.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області Топольницького А.Й. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 25.12.2014 року ВП № 45930219.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області повторно розглянути заяву публічного акціонерного товариства Банк "Контракт" від 18.12.2014 року № 19/03-6092 про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 16 грудня 2014 року, реєстраційний номер 3916.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету на користь ПАТ Банк "Контракт" 36,54 грн. у відшкодування судових витрат по оплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович