Справа № 743/1605/14-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 743/1605/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Сташків В.Б. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Романчук О.М., Шелест С.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок і виплату додаткової пенсії та доплати до пенсії, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася у суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області, в якому просила визнати незаконними дії та бездіяльність та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок і виплату їй додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за період з 23.07.2011 у розмірі, передбаченому Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача та зобов'язано останнього перерахувати та виплатити позивачу доплату до пенсії у розмірі 1 мінімальної заробітної плати та додаткову пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. ст. 39, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 02.06.2014 по 02.08.2014, з урахуванням проведених виплат. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на виплату доплати до пенсії за проживання на забрудненій внаслідок Чорнобильської катастрофи території та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, встановленому статтями 39, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції оскаржується лише відповідачем, колегія суддів переглядає судове рішення в межах вимог апелянта.

Як убачається із матеріалів справи, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, спричиненого даної катастрофою. Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області як пенсіонер, проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю та не працює.

Відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, провадиться доплата до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам ІІІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, у 2014 році відповідач виплачує позивачу вказані додаткову пенсію та доплату до неї у меншому розмірі, - встановленому постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами, суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, правомірно керувався положеннями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не приписами постанови Уряду України.

Судовою колегією враховується також, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включається мінімальний розмір пенсії за віком. При цьому, статтею 19 вказаного закону передбачено, що виключно законами України визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Оскільки будь-яким іншим законом, окрім Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії не встановлений, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для застосування будь-якої іншої величини, ніж встановлена названим законом, для розрахунку додаткової пенсії позивача за період з 02.06.2014 по 02.08.2014 включно.

Колегія суддів також зауважує, що протягом вказаного періоду жодним законом України не встановлювалось обмежень у застосуванні положень статті 39, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в той час як Закон про Державний бюджет України на 2013 рік, що містив відповідну норму, обмежений дією в часі лише відповідним роком.

Відтак, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, які були задоволені судом першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовуються висновками суду першої інстанції, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 1832, 195, 197, 198, 200, 205, 207, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області залишити без задоволення.

Постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Романчук
суддяС.Б. Шелест

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Романчук О.М

Шелест С.Б.