Справа № 813/8095/14
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

19 лютого 2015 року № 813/8095/14

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1, відповідача Черепія П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом голови Івано-Франківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 до судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду Черепія Петра Миколайовича про визнання неправомірними дій,

в с т а н о в и в :

Голова Івано-Франківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до судді цього ж суду Черепія Петра Миколайовича , в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо підписання 05 травня 2014 року від імені Івано-Франківського окружного адміністративного суду Додаткової угоди №9 до Договору №35-ОР оренди транспортного засобу від 12 лютого 2008 року. В обґрунтування вимог позовної заяви посилається на те, що 05 травня 2014 року відповідач не виконував обов'язків голови суду, оскільки був звільнений з цієї адміністративної посади у зв'язку із набранням чинності Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» наказом в.о. голови суду №34-ОС від 11 квітня 2014 року.

Відповідно до наказу в.о. голови суду №35-ОС від 11 квітня 2014 року суддя Кишинський М.І. приступив до виконання обов'язків голови Івано-Франківського окружного адміністративного суду, який був обраний 07 травня 2014 року. Стверджує, що суддя Черепій П.М. не вправі був вчиняти від імені суду будь-які значимі дії, в тому числі підписувати документи фінансово-розпорядчого характеру, що породило для суду зобов'язання фінансового характеру. Вважає, що дії відповідача по представленню суду як установи у відносинах з юридичною особою ТзОВ транспортно-виробничою фірмою «Нафтотранссервіс» без належних повноважень є неправомірними та такими, що порушують вимоги статей 23 та 24 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Відповідач Черепій П.М. в судовому засіданні позову не визнав з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити.

При цьому суд виходив із такого.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 7 цієї є статті, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих

повноважень.

Згідно з частиною другою статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначена статтею 17 КАС України.

Відповідно до частини першої вказаної статті юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з частиною другою статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать публічно - правові спори з правовідносин, що виникають у сфері здійснення публічної влади. Принаймні одним із учасників публічно - правового спору повинен бути суб'єкт владних повноважень і цей спір має бути саме з приводу публічно - правових відносин, у якому позивач вважає, що суб'єкт владних повноважень своїми рішеннями, дією чи бездіяльністю порушив його права, свободи чи інтереси.

Тобто КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Аналіз норм статті 17 КАС України дає підстави стверджувати, що справою адміністративної юрисдикцій між суб'єктами владних повноважень є лише спір, що виникає з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, і тільки у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Сторонами даної справи є голова та суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права, визначає систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлює систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів визначені Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).

Відповідно до статті 23 Закону № 2453-VI, суддя місцевого суду здійснює судочинство в порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом.

Як видно з адміністративного позову, позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо підписання додаткової угоди до Договору про оренду транспортного засобу.

Однак, з урахуванням наведених вище норм законодавства, відповідач не є суб'єктом владних повноважень у розумінні статті 3 КАС України, та не наділений жодними владними повноваженнями, у тому числі і делегованими, та владними управлінськими функціями у спірних правовідносинах .

Відповідно до пункту 8 статті 3 КАС України, позивачем у адміністративному судочинстві є також і суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відповідно до частини третьої статті 6 КАС України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Повноваження голови суду визначені статтею 24 Закону № 2453-VI.

Відповідно пункту 1 частини першої цієї статті голова місцевого суду представляє суд як орган державної влади у зносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами.

Аналіз наведених вище законодавчих норм свідчить про те, що голова суду представляє суд як орган державної влади лише у зносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами та не дає підстави вважати голову суду суб'єктом владних повноважень, у розумінні норм КАС України, який має право на звернення із адміністративним позовом у відносинах із суддями чи апаратом суду у питаннях щодо потреб кадрового, фінансового, матеріально-технічного та іншого забезпечення суду.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 113 Закону № 2453-VI для вирішення питань внутрішньої діяльності судів в Україні діє суддівське самоврядування - самостійне колективне вирішення зазначених питань суддями.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті, суддівське самоврядування є однією з гарантій забезпечення самостійності судів і незалежності суддів. Діяльність органів суддівського самоврядування має сприяти створенню належних організаційних та інших умов для забезпечення нормальної діяльності судів і суддів, утверджувати незалежність суду, забезпечувати захист суддів від втручання в їх діяльність, а також підвищувати рівень роботи з кадрами у системі судів.

Частинами 3 та 4 вказаної статті передбачено, що до питань внутрішньої діяльності судів належать питання організаційного забезпечення судів та діяльності суддів, соціальний захист суддів та їхніх сімей, а також інші питання, що безпосередньо не пов'язані із здійсненням правосуддя.

Так, до завдань суддівського самоврядування належить вирішення питань, зокрема, щодо участі у визначенні потреб кадрового, фінансового, матеріально-технічного та іншого забезпечення судів та контроль за додержанням установлених нормативів такого забезпечення.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що спірне питання, яке існує між сторонами, виключає його розгляд як у порядку адміністративного судочинства, так і будь - якого іншого виду судочинства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 157,160,165,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом голови Івано-Франківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 до судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду Черепія Петра Миколайовича про визнання неправомірними дій.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження, не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.

Повний текст ухвали виготовлено 20 лютого 2015 року.