Справа № 826/18832/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 лютого 2015 року 16:35 № 826/18832/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Департаменту суспільних комунікацій Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама»
проскасування вимоги № 414176 від 05.09.2014, визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Департаменту суспільних комунікацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач-1) та Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» (далі - відповідач-2), у якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу № 414265 від 05.09.2014 про демонтаж рекламних засобів на ім'я фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

- визнати незаконними дії по демонтажу інформаційних вивісок у кількості 3 шт., проведені відповідачем-2 07.10.2014 з магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1;

- зобов'язати відповідача-1 вчинити дії з відновлення первісного стану вивісок «ІНФОРМАЦІЯ_1» у кількості 3 шт. шляхом повернення та монтажу їх на місці демонтажу по АДРЕСА_1, відновити до стану, в якому вони знаходились в момент демонтажу.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.01.2015 відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 22.01.2015, яке в подальшому відкладалось з метою отримання додаткових доказів для вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у випадку коли на фасаді будинку (приміщення), яке займає суб'єкт господарювання, розміщено вивіску з інформацією про виробника товару та/або товар у місцях реалізації даного товару, яка не містить закликів до придбання товару чи надання послуги або іншої інформації, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару, така інформація не є рекламою і її розміщення не потребує одержання дозволу на розміщення об'єкта зовнішньої реклами. Позивач вважає, що ним розміщено саме вивіску, а відповідачем неправомірно встановлено, що позивачем розміщено рекламу без отримання дозволу на розміщення. А отже, на думку позивача, оскаржувана вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач-1 проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, в обґрунтування заперечень зазначає, що розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Києві регулюється Законом України «Про рекламу», Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, Порядком розміщення реклами в місті Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради 22.09.2011 № 37/6253 та Концепцією розвитку зовнішньої реклами в місті Києві, затвердженої рішенням Київської міської ради від 26.01.2012 № 20/7357. Під час перевірки було встановлено, що рекламні засоби, що встановлені позивачем (на будинку АДРЕСА_1, площею 31,72 кв.м.+14,4 кв.м., + 14,4 кв.м. + 1 кв.м.), являють собою спеціальну рекламну конструкцію, а отже, є засобом зовнішньої реклами, розміщення якого потребує отримання дозволів на встановлення об'єктів зовнішньої реклами, який у позивача відсутній. Відповідач наголошує, що ним було правомірно винесено вимогу, якою зобов'язано позивача усунути порушення вимог законодавства.

Відповідач-2 проти позову заперечує, посилаючись на обставини, зазначені відповідачем 1.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України за клопотанням сторін про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що головним спеціалістом Управління з питань реклами Ямполь І.О. 05.09.2014 обстежено територію Солом'янського району міста Києва на предмет виявлення самовільно встановлених рекламних засобів та місць розміщення рекламних засобів, на які видано дозволи.

Під час перевірки встановлено, що на будинку АДРЕСА_1 виявлено розміщення спеціальних тимчасових стаціонарних конструкцій:

- банер, панно на фасаді будинку площею 31,72 кв.м. - 1 шт.;

- кронштейн на фасаді будівлі площею 14,4 кв. м. - 2 шт.;

- рекламна вивіска на будинку площею 1 кв. м. -1 шт.

За результатами перевірки було складено Акт обстеження та вимогу № 414265 від 05.09.2014, в яких зазначено, що за вищезазначеною адресою розміщено рекламні засоби, площею 31,72 + 14,4 + 14,4 + 1 кв.м., без дозвільної документації.

На адресу позивача 05.09.2014 відповідач надіслав Акт обстеження та вимогу № 414265 від 05.09.2014, що підтверджується фіскальним чеком від 05.09.2014 № 1024, який останній отримав 22.09.2014, що підтверджується поштовим повідомленням.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вважаючи, що вимога № 414265 від 05.09.2014 є незаконною та необґрунтованою, звернувся з даним позовом до суду.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Закону України «Про рекламу» реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про рекламу», розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Згідно із ч. 6 ст. 9 Закону України «Про рекламу» вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

У відповідності до абзацу 7 п. 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (надалі - Типові правила) спеціальні конструкції - тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та неназемні (повітряні), плоскі та об'ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами.

Абзацом 8 п. 2 Типових правил визначено, що вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

З урахуванням зазначених вище положень Закону України «Про рекламу» та Типових правил розміщення зовнішньої реклами, суд погоджується з доводами позивача з приводу того, що демонтовані вивіски (банери) не підпадають під визначення поняття «реклама», як такі, що містять в собі лише інформацію про зареєстроване найменування особи - «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Втім, позовна вимога про визнання протиправною та скасування вимоги № 414265 від 05.09.2014 задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Згідно зазначеної вимоги, позивача зобов'язано повідомити про її виконання в термін до 08.09.2014, в той час як до суду з даним позовом позивач звернувся лише 28.11.2014, отримавши при цьому вимогу ще 22.09.2014.

Отже, оскаржувана вимога, вичерпала свою дію, станом на час розгляду даної справи, а її скасування не відновить порушене право позивача, оскільки вона вже вичерпала свою дію.

Підсумовуючи все вищевикладене, слід відзначити, що в абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року

№ 2-зп в справі № 3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

В пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Таким чином, право позивача не може бути відновлено шляхом визнання протиправним акта індивідуальної дії - вимоги № 414265 від 05.09.2014, а тому, суд вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, з урахуванням чого, на думку Окружного адміністративного суду м. Києва, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

В той же час, надаючи правову оцінку доводам позивача стосовно незаконності дій по демонтажу інформаційних конструкції, суд зазначає наступне.

Пунктом 48 та пунктом 49 Типових правил, передбачено, що вивіски чи таблички: повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов'язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються; не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків; не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - об'єктах незавершеного будівництва; площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів. Забороняється вимагати від суб'єктів господарювання будь-які документи для розміщення вивісок чи табличок, не передбачені законодавством. Демонтаж вивісок чи табличок, розміщених з порушенням вимог цих Правил, здійснюється у разі: припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичної особи - підприємця; невідповідності розміщення вивіски чи таблички вимогам щодо її розміщення, наданим у визначенні, та архітектурним вимогам, державним нормам, стандартам і правилам, санітарним нормам; порушення благоустрою території. Розміщені вивіски чи таблички підлягають демонтажу за рахунок коштів юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців, якими вони були встановлені.

Позивач не заперечує, що на магазині були розміщені стаціонарні конструкції (вивіски), площею 31,72 кв.м.; 14,4 кв. м.; 14,4 кв. м.; 1 кв. м.

З положень п.п. 48-49 Типових правил вбачається, що вивіска чи табличка не повинна перевищувати 3 кв. метрів, в той час як вивіски, які знаходились за адресою: АДРЕСА_1 мають розміри 31,72 кв.м., 14,4 кв.м. і 14,4 кв.м., що, в свою чергу, свідчить про невідповідність зазначених конструкцій вимогам п. 48 Типових правил.

Також питання розміщення в м. Києві інформаційних вивісок врегульовано Порядком розміщення інформаційних вивісок у м. Києві, затвердженим розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 15.04.11 № 565, згідно п. 3 якого інформаційна вивіска - конструктивний елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення (крім випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів до придбання товару або іншої інформації, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів та їх інтерес щодо такого товару, загальною площею до 2,0 кв. метрів. У разі, коли площа інформаційної вивіски перевищує 2,0 кв. метри, вона вважається зовнішньою рекламою та потребує отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами відповідно до окремого порядку, що затверджується розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 37/6253 затверджено Порядок розміщення реклами в місті Києві.

Пункт 17 зазначеного Порядку визначає процедуру демонтажу рекламних засобів.

Враховуючи те, що демонтовані вивіски позивача, не є рекламою, а чинне законодавство України не містить в собі іншого порядку, який би врегульовував правовідносини у сфері демонтажу зовнішніх конструкцій, що не відповідають законодавчо встановленим вимогам до вивісок/табличок, які не є рекламою, то суд, в даному випадку, перевіряючи правомірність дій з демонтажу вивісок, застосовує норми Порядку розміщення реклами в місті Києві.

Окружний адміністративний суд міста Києва, в даному випадку, перевіряючи правомірність дій з демонтажу вивісок, застосовує норми Порядку розміщення реклами в місті Києві, адже чинне законодавство України не містить в собі іншого порядку, який би врегульовував правовідносини у сфері демонтажу зовнішніх конструкцій, які не відповідають законодавчо встановленим вимогам до вивісок/табличок, які не є рекламою.

У відповідності до п. 17 Порядку розміщення реклами в місті Києві демонтаж у цьому Порядку означає комплекс заходів, які передбачають відокремлення РЗ разом з основою від місця їх розташування та транспортування на спеціально відведені території для подальшого зберігання. При цьому демонтаж та подальше зберігання РЗ не передбачає переходу права власності на них до територіальної громади міста Києва.

Демонтаж РЗ є засобом протидії порушенню прав територіальної громади міста Києва щодо надання у тимчасове користування місць (для розміщення РЗ) або усунення порушень договірних зобов'язань розповсюджувачами реклами за договорами про надання у тимчасове користування місць (власниками та/або законними користувачами РЗ), а також засобом усунення порушень в інших випадках.

Згідно абз. «д» пп. 17.2 Порядку розміщення реклами в місті Києві демонтаж РЗ здійснюється відповідно до цього Порядку у таких випадках: у разі невідповідності технічних характеристик РЗ та/або місця їх встановлення виданому дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

Демонтаж РЗ у випадках, встановлених пунктом 17.2 цього Порядку, здійснюється на підставі наказу дозвільного органу.

У вказаних у пункті 17.2 цього Порядку випадках (крім випадку, коли власника РЗ неможливо встановити) демонтаж РЗ має бути проведений власниками (законними користувачами) РЗ самостійно за- власний рахунок в термін, вказаний у вимозі дозвільного органу чи КП «Київреклама» про усунення порушень вимог порядку розміщення зовнішньої реклами.

Вимога направляється у письмовій формі поштою з повідомленням про вручення або вручається представнику розповсюджувача реклами особисто під підпис. У випадках, передбачених підпунктами а), б), г), д), ж), з) пункту 17.2 цього Порядку до вимоги додається акт, в якому зафіксовані виявлені порушення, за підписом представників дозвільного органу та/або КП «Київреклама».

Демонтаж РЗ здійснюється без направлення розповсюджувачу реклами вимоги, якщо власник або адреса власника РЗ не встановлені.

Розповсюджувач реклами зобов'язаний протягом трьох днів або в термін, вказаний у вимозі дозвільного органу чи КП «Київреклама», з моменту отримання вимоги усунути зазначені у вимозі порушення та повідомити в цей же строк дозвільний орган в письмовій формі.

Якщо розповсюджувач реклами самостійно не усунув виявлені порушення у термін, вказаний у вимозі дозвільного органу чи КП "Київреклама", здійснюється демонтаж РЗ.

Організація демонтажу або самостійне проведення демонтажу здійснюється КП «Київреклама» на підставі наказу дозвільного органу на умовах, визначених цим Порядком.

Під час демонтажу. РЗ складається акт проведення демонтажу РЗ, а також може складатися акт огляду технічного стану РЗ з проведенням фото-та/або відеофіксації, які додаються до акта.

Акти складаються представниками КП «Київреклама».

У разі необхідності під час проведення демонтажу можуть бути присутні: власник або законний користувач РЗ, балансоутримувач місця розташування РЗ, представники державних органів, міських служб та інших організацій.

За таких обставин, демонтаж КП «Київреклама» вивісок, площа яких перевищує законодавчо визначений ліміт в 3 кв.м. є цілком правомірним.

В той же час, оскільки рекламна вивіска на будівлі «ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с. 83 Том І) площею 1 кв.м. не перевищує законодавчого встановлений ліміт площі в 3 кв.м., то демонтаж даної конструкції КП «Київреклама» суд вважає неправомірним.

З метою захисту порушеного права ФОП ОСОБА_1, суд вважає за необхідне зобовязати КП «Київреклама» відновити первісний стан інформаційної вивіски у кількості 1 шт., площею 1 кв.м., демонтованої 07.10.2014 з магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, шляхом повернення та монтажу її на місце демонтажу, відновити до стану, в якому вона знаходилась до моменту монтажу.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії КП «Київреклама» по демонтажу інформаційної вивіски у кількості 1 шт., площею 1 кв.м., проведені 07.10.2014 з магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1;

3. Зобов'язати КП «Київреклама» відновити первісний стан інформаційної вивіски у кількості 1 шт. площею 1 кв.м., демонтованої 07.10.2014 з магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, шляхом повернення та монтажу її на місце демонтажу, відновити до стану, в якому вона знаходилась до моменту монтажу.

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Судовий збір у розмірі 48 (сорок вісім) грн. 72 коп. присудити на користь ФОП ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.М. Кобилянський