Справа № 826/18513/13-а
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у відповідності до положень ст. 41 КАС України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу відповідача - Державної екологічної інспекції у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українська харчова компанія» до Державної екологічної інспекції у м. Києві про визнання протиправним та скасування припису № 08/956 від 13.11.2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у м. Києв про визнання протиправним та скасування припису № 08/956 від 13.11.2013 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року - позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін з таких підстав.

Згідно з п. 1, ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом відповідача від 31.10.2013 року № 2158 «Щодо здійснення планових перевірок» призначено проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України у сфері охорони навколишнього природного середовища, у тому числі, відносно позивача у період з 31.10.2013 року по 15.11.2013 року.

На проведення відповідної перевірки у термін з 31.10.2013 року по 15.11.2013 року, відповідачем було оформлене направлення від 31.10.2013 року № 2162, яке отримане представником позивача 04.11.2013 року, про що міститься відповідний запис на направленні.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, зазначене повідомлення від 17.10.2013 року № 5997-08/20 оформлене раніше видання наказу від 31.10.2013 року № 2158 «Щодо здійснення планових перевірок», а також містить іншу дату початку перевірки порівняно з датою, зазначеною як у самому наказі, так і в направленні на перевірку від 31.10.2013 року № 2162. Направлення на перевірку від 31.10.2013 року № 2162 вручене позивачу лише 04.11.2013 року, тобто, фактично, вже після початку її проведення.

Зокрема, наказ від 31.10.2013 року № 2158 «Щодо здійснення планових перевірок» не містить посилання на період, за який необхідно здійснити перевірку.

Вищенаведене в сукупності свідчить про порушення відповідачем положень Закону № 877-V та Порядку, суперечить діючому законодавству та ставить під сумнів доказову силу акту перевірки.

Факт порушення відповідачем вимог ч.4 ст.5 Закону № 877-V та п.3.3 Порядку, під час проведення перевірки позивача, також встановлено в судовому порядку, а саме: постановами Дарницького районного суду міста Києва від 29.01.2014 року у справі №753/19917/13-а (провадження № 2-а/753/48/14), від 18.12.2013 року у справі №753/19918/13-3 (провадження № 2-3/753/670/13), які набрали законної сили.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно висновків відповідача, використана позивачем в ході здійснення господарської діяльності, соняшникова олія згідно п.67 «Відходи сумішей масло/вода, вуглеводні/вода, емульсії» Жовтого переліку відходів, який затверджено Постановою КМУ від 13.07.2000 року № 1120 віднесено до небезпечних відходів, здійснення операцій у сфері поводження з якими, є ліцензійним видом господарської діяльності. Отже, укладання позивачем договорів купівлі-продажу використаної соняшникової олії з ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Біо ойл Україна», в яких на здійснення вказаного виду господарської діяльності (поводження з небезпечними відходами) відсутня ліцензія, є порушенням правил передачі відходів.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів звертає увагу на наступне.

За статтею 1 Закону № 187/98-ВР небезпечні відходи - відходи, що мають такі фізичні, хімічні, біологічні чи інші небезпечні властивості, які створюють або можуть створити значну небезпеку для навколишнього природного середовища і здоров'я людини та які потребують спеціальних методів і засобів поводження з ними.

Згідно п.67 Жовтого переліку відходів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2000 року № 1120 на виконання міжнародних зобов'язань України, що випливають з її участі у Базельській конвенції про контроль за транскордонними перевезеннями небезпечних відходів та їх видаленням (1989 р.), до небезпечних відходів відносяться «Відходи сумішей масло/вода, вуглеводні/вода, емульсії».

За даними Державного класифікатора ДК 005-96 «Класифікатор відходів» в назві класифікаційних угруповань використовуються, зокрема, слова «Олія», «Масло», «Масла». Таким чином, фактично, Класифікатор відходів розмежує об'єкти класифікації, які містять слова «Олія» та Масло».

Також, в переліку 1.2. «Небезпечні відходи, ввезення яких на територію Митного союзу заборонено», Єдиного переліку товарів, до яких застосовуються заборони або обмеження на ввезення або вивезення державами-членами Митного союзу в рамках Євразійського економічного співтовариства в торгівлі з третіми країнами та Положення про застосування обмежень, затвердженого рішенням Колегії Євразійської економічної Комісії №134 від 16.08.2012 року в редакції від 05.03.2013 року, група відходів за номером класифікації за Базельською конвенцією Y9/А40б0 «Відходи у вигляді сумішей та емульсій масел/води, вуглеводів/води» роз'яснюється, як «відпрацьовані нафтопродукти, нафтопродукти у вигляді водних емульсій або сумішей з водою».

Позивач за договорами купівлі-продажу з ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Біо ойл Україна», продавав використану соняшникову олію, яка не втрачає своїх споживчих властивостей як товар, не відноситься до небезпечних відходів та може в подальшому використовуватися.

Листом ТОВ «Біо ойл Україна» від 26.11.2013 року .№ 26/1/11 роз'яснено, що воно не займається утилізацією та не передає на утилізацію використану олію та рослинні/тваринні жири, а лише купує такі відходи та експортує їх кінцевому покупцю для здійснення їх подальшої переробки. При цьому, діяльність з купівлі-продажу використаної олії та рослинних/тваринних жирів не є діяльністю у сфері поводження з небезпечними відходами.

Крім того, згідно висновку експерта за результатами проведення судової експертизи речовин хімічних виробництв від 14.10.2014 року № 1605/14-34, використана рослинна олія, сама безпосередньо небезпечних властивостей, наведених у переліку небезпечних властивостей, що затверджений наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 16.10.2000 року №165, не має. Крім того, є цінною вторинною сировиною для виробництва багатьох корисних продуктів хімічних виробництв, що веде практично до її повної переробки і зведення до мінімуму завдання шкоди навколишньому середовищу.

У харчовій промисловості та громадському харчуванні термін «масло», застосовують лише до харчового молочного продукту, який виробляють збиванням вершків або сметани, до плинного жиру, що отримують з олійних рослин, застосовують термін «олія», у більш широкому сенсі застосовують термін «жир». Термін «масло», у випадку його використання в іншому контексті, повинен мати додаткове означення.

Таким чином, відходи у вигляді суміші використаних рослинних (у т.ч. соняшникова олія) та тваринних жирів не є небезпечними у розумінні п.67 Жовтого переліку відходів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2000 року № 1120.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання про відсутність порушення позивачем правил передачі відходів (використаної соняшникової олії), а доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача - Державної екологічної інспекції у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя: Я.С. Мамчур

Судді: О.О. Шостак

І.Л. Желтобрюх

Ухвалу складено у повному обсязі 17.02.2015.

.

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Шостак О.О.

Желтобрюх І.Л.