Справа № 2а-2291/11,5/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015р. Справа № 9104/179513/12

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1, с.Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області

на постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23.10.2012р. у справі №2а-09162291/2011

за позовом ОСОБА_1, с.Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області

до Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, с.Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2, с.Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області

про визнання недійсними та скасування рішень та зобовязання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

25.10.2011р. позивач: ОСОБА_1 звернулась до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області з позовом до Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2, про визнання недійсними та скасування рішень та зобовязання до вчинення дій, просила визнати недійсними та скасувати: рішення №76 від 10.06.2003р. виконавчого комітету Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області Про надання дозволу на виготовлення технічного звіту на приватизацію земельних ділянок та видачі державних актів; сімнадцятої сесії Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області 5-го демократичного скликання №17/2 від 19.03.2010р. Про розгляд заяви ОСОБА_1М.; четвертої сесії Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області 6-го демократичного скликання №24-04/2011 від 07.04.2011р. Про розгляд заяви гр.ОСОБА_1; Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1569га, виданий ОСОБА_3 в порядку спадкування за №889666 від 28.09.2007р.; зобовязати Олешанську сільську раду Тлумацького району Івано-Франківської області прийняти рішення про повернення ОСОБА_1 присадибної ділянки розміром 0,1569га.

Постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23.10.2012р. у справі №2а-09162291/2011 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач: ОСОБА_1, яка у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю зясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального права, просила скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до вимог ст.197 КАС України, вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 1989р. належить на праві власності будинковолодіння по вул.Радівка в с.Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області, яке було передане їй в порядку відновлення громадянських прав, як жертви політичних репресій. Разом із будинковолодінням позивачу на праві приватної власності належить земельна, на якій розміщено житловий будинок, та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Суміжна спірна земельна ділянка належить на праві власності брату позивача ОСОБА_4, який помер 14.02.2005р.. Вказана земельна ділянка була передана покійному ОСОБА_4 в користування для ведення особистого селянського господарства у 1965р. і в подальшому приватизована останнім згідно із вимогами чинного на той час законодавства.

Вказані обставини встановлені в рішенні Тлумацького районного суду від 18.07.2005р. №2-250/399, яке набрало законної сили.

Апелянт (позивач у справі): ОСОБА_1 просить визнати недійсними та скасувати:

1) рішення виконавчого комітету Олешанської сільської ради №76 від 10.06.2003р. Про надання дозволу на виготовлення технічного звіту на приватизацію земельних ділянок та видачі державних актів, яким надано дозвіл ОСОБА_4 на виготовлення технічного звіту на приватизацію земельних ділянок, які знаходяться в с.Олеша по вул.Радівка, в урочищі Стара міра загальною площею 0,85га;

2) рішення сімнадцятої сесії Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області 5-го демократичного скликання №17/2 від 19.03.2010р. Про розгляд заяви ОСОБА_1М., яким відмовлено ОСОБА_1 у скасуванні рішення виконкому сільської ради №76 від 10.06.2003р., яким надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки ОСОБА_4;

3) рішення четвертої сесії Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області 6-го демократичного скликання №24-04/2011 від 07.04.2011р. Про розгляд заяви гр.ОСОБА_1, яким відмовлено ОСОБА_1 у скасуванні рішення виконкому сільської ради №76 від 10.06.2003р. про вилучення частини її присадибної ділянки на користь її покійного брата ОСОБА_4 та у скасуванні державного акту на право власності на земельну ділянку, який був виданий в порядку спадкування на імя ОСОБА_2 за №889666 від 28.09.2007р.;

4) Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1569га, виданий ОСОБА_3 в порядку спадкування за №889666 від 28.09.2007р.;

5) зобовязати Олешанську сільську раду Тлумацького району Івано-Франківської області прийняти рішення про повернення ОСОБА_1 присадибної ділянки розміром 0,1569га.

При вирішенні вказаного спору колегія суддів апеляційного адміністративного суду виходить з наступних міркувань:

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12.10.1978р. вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суд першої інстанцій виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене:

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.17 КАС України (у редакції, чинній на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом), юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін субєкт владних повноважень позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного кодексу України (далі ЗК) встановлено, що субєктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

За змістом ст.ст.2 та 5 ЗК, рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним субєктом земельних відносин.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16.04.2009р. №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У звязку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняті Олешанською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області (як субєктом владних повноважень) рішення, про скасування яких просить позивач, є ненормативними актами органу місцевого самоврядування, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання. Скасування таких актів не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі субєкта щодо надання йому права власності на земельну ділянку в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС України.

Таким чином, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду прийшла до висновку про те, що у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Суд апеляційної інстанції враховує те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішеннями Верховного Суду України, зокрема, з постановами від 11.11.2014р. у справі №21-405а14, від 11.11.2014р. у справі №21-493а14 та від 16.12.2014р. у справі №21-544а14.

Відповідно до вимог ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Згідно із вимогами ч.1 ст.203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За вимогами п.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного адміністративного суду приходить до висновку про те, що постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23.10.2012р. у справі №2а-09162291/2011 слід скасувати та закрити провадження у справі.

Керуючись вимогами ст.ст.157, 160, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1, с.Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області на постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23.10.2012р. у справі №2а-09162291/2011 за позовом ОСОБА_1, с.Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області, до Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, с.Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2, с.Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області, про визнання недійсними та скасування рішень та зобовязання до вчинення дій, - задоволити частково.

2. Постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23.10.2012р. у справі №2а-09162291/2011, - скасувати та закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга