Справа № 815/6983/14
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6983/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Загрійчук О.В.

сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Демінської М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_3 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, що полягають у визнанні нікчемними угод, укладених платником податків з контрагентами;

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 05 вересня 2014 року №.

В обґрунтування правової позиції представник позивача зазначає, що перевіряючими особами не лише не доведено з посиланням на чинні нормативні акти України правомірність висновків про порушення з боку позивача податкового чи іншого законодавства України, але й навпаки, на підставі вищевикладеної аргументації позивач вважає, що будь-які порушення податкового та іншого законодавства України в його діях відсутні, а висновки перевіряючих абсолютно не грунтуються на фактичних обставинах та протирічать договорам та іншим документам.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові та наданих в судовому засіданні поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав до суду письмові заперечення в обґрунтування заявленої правової позиції, в яких зокрема зазначив.

У зв'язку з відсутністю об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів у підприємства-постачальника, не підтверджено реальність здійснення ФОП ОСОБА_3 фінансово-господарських операцій з придбання товарів у TOB «Сантан Бріз» () в березні 2014 р. на суму податкового кредиту 6686,00 грн., та з TOB «Райз ОД» () у березні 2014 року на суму ПДВ 44348 грн.

Отже, ДПІ в Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області правомірно, з урахуванням приписів чинного податкового законодавства, винесено податкове повідомлення-рішення від 05.09.2014р. № на підставі акту перевірки № 2023/17-01- від 15.08.2014 р.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

На підставі рішення керівника ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області, оформленого наказом ДПІ Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 01.08.2014 року № 526-п, та відповідно пп. 75.1.2 п. 75.1 ст.75, п.п.78.1.1, п.78.1 ,ст.78 п. 79.2 ст.79 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) ДП у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області, проведено позапланову невиїзну документальну перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) з питань правових відносин з товариством з обмеженною відповідальністю «Сантан Бріз» () за період з 01.03.2014 по 31.03.2014 р.р. та з питань правових відносин з товариством з обмеженої відповідальність, «Райз ОД» () за період з 01.03.2014 по 31.03.2014 р.р.

За результатами перевірки складений акт ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 15.08.2014 р. № 2023/17-01-, яким встановлено:

-у зв'язку з відсутністю об'єктів оподаткування по операціях з придбання робіт, послуг у підприємств-постачальників, не підтверджено реальність здійснення ФОП ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) фінансово - господарських операцій з придбання товарів у ТОВ «Сантан Бріз» () - в березні 2014 р. на суму податкового кредиту 6686,00 грн., та у TOB «Райз ОД» () у березні 2014 року на суму ПДВ 44348 грн., чим порушено п.п. 48.5.1 п. 48.5, п. 48.7 ст. 48, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, ст. 200, п. 201.4 ст. 201 Податкового Кодексу України (зі змінами та доповненнями), тобто завишено податковий кредит з податку на додану вартість за перевіряємі періоди на загальну суму ПДВ 51034,00 грн. (а/с. 10 - 19).

На підставі встановленого порушення прийнято податкове повідомлення - рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 05.09.2014 № (а/с. 9).

Суд, перевіривши доводи податкового органу викладені в Акті перевірки встановив, що ФОП ОСОБА_3 уклав з ТОВ «Сантан Бріз» () договір поставки № 0703 від 07.03.2014 р. (а/с. 41).

Згідно умов договору поставки № 0703 від 07.03.2014 р. «Покупець» - ФОП ГабрилянМ.В.зобовязується прийняти та сплатити вартість товару зазначену в накладних, а «Постачальник» ТОВ «Сантан Бріз» зобовязується поставити товар у відповідності с графіком поставок, шляхом складання замовлення обговореного сторонами. Пунктом постачання товару є склад покупця, адреса якого зазначається у замовленні. Датою постачання є дата отримання Покупцем товару на склад (а/с. 41).

В підтвердження реального виконання господарської операції та її відображення у бухгалтерському обліку підприємства суду були надані первинні документи, а саме:

- договір поставки № 0703 від 07.03.2014 року;

- видаткова накладна № 57 від 07.03.2014 року;

- податкова накладна № 57 від 07.03.2014 року;

- платіжне доручення № 112 від 14.04.2014 р.;

- платіжне доручення № 132 від 29.04.2014 р.;

- копії податкових накладних № 11606 від 30.01.2014р., № 12021 від 30.01.2014р., № 7222 від 19.02.2014р., № 10020 від 26.02.2014р.

Крім того, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 уклав з ТОВ «Райз ОД» () договір поставки № 0303 від 03.03.2014 р. (а/с. 47).

Згідно умов договору поставки № 0303 від 03.03.2014 р. «Покупець» - ФОП ОСОБА_3. зобовязується прийняти та сплатити вартість товару зазначену в накладних, а «Постачальник» ТОВ «Райз ОД» зобов'язується поставити товар у відповідності с графіком поставок, шляхом складання замовлення обговореного сторонами. Пунктом постачання товару, є склад покупця, адреса якого зазначається у замовленні. Датою постачання є дата отримання Покупцем товару на склад (а/с. 47).

В підтвердження реального виконання господарської операції та її відображення у бухгалтерському обліку підприємства суду були надані первинні документи, а саме:

- договір поставки № 0303 від 03.03.2014р. з TOB «Райз ОД»;

- копії видаткових накладних № РН-РО00220 від 03.03.2014р., № РН-РО00324 від 04.03.2014р., № РН-РО00414 від 05.03.2014р., № РН-РО01628 від 17.03.2014р., № РН-РО01744 від 18.03.2014р.;

- копії податкових накладних № 426 від 03.03.2014р., № 622 від 04.03.2014р., № 811 від 05.03.2014р., № 3212 від 17.03.2014р., № 3428 від 18.03.2014р.;

- копії платіжних доручень № 111 від 14.04.2014р., № 121 від 22.04.2014р., № 126 від 28.04.2014р., № 131 від 29.04.2014р., № 142 від 13.05.2014р.;

- копію Реєстру виданих та отриманих податкових накладних за березень 2014р.

Крім того, судом встановлено, що перелічені завірені копії первинних документів по спірним господарським операціям, були надані ФОП ОСОБА_3 на запит №11293/15-51-17-02 від 15.05.2014 року ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області та були предметом дослідження в ході звірки.

Отже, за наявності вказаних документів ФОП ОСОБА_3 сформовано податковий кредит від контрагента - ТОВ «Сантан Бріз» та TOB «Райз ОД» у розмірі 51034,00грн.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та спирається на доводи, які підтверджені доказами, що містяться у матеріалах справи.

По перше: реальність вчинення господарських операцій (отримання товарів), що підтверджується первинними документами, які містяться у матеріалах справи;

По друге: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер;

По третє: наявність або відсутність матеріально - технічної бази у контрагента господарюючого суб'єкта не є передумовою для визначення господарської компетенції останнього і не впливає на вирішення питання про наявність наміру сторін щодо реального настання правових наслідків, обумовлених правочинами.

Суд, дослідивши структуру спірних правовідносин, підстави їх виникнення та відповідність приписам чинного податкового законодавства, вважає за необхідне прийняти зазначені доводи, як такі, що є обґрунтованими та доведеними у встановленому законом порядку, з огляду на таке.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно наведених норм підставою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції та підтверджують факт їх виконання.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України (постанова від 27.03.2012 року №21-737во10) надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Крім того, практика Європейського суду суттєво впливає на змістове наповнення принципів, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколах до неї.

Так, у своїх висновках Суд неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Водночас ст.1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах "Ван дер Мюсель проти Бельгії" та "Копеський проти Словаччини"). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копеський проти Словаччини").

Поряд з цим, слід відмітити, що принцип захисту легітимних очікувань також належить до принципів, що розвивалися судовою практикою Європейського суду з метою контролю за здійсненням влади так, щоб не допустити свавілля та зловживань, з метою захисту від можливих порушень з боку публічної адміністрації, в першу чергу, при реалізації державними органами та посадовими особами дискреційних повноважень.

В контексті зазначеного, слід наголосити, що ДПІ в Київському районі при виконанні покладених на неї повноважень зобов'язана діяти на підставі, у межах та у спосіб визначений чинним законодавством України. Не зважаючи на той факт, що Податковим кодексом України встановлене право контролюючого органу на здійснення перевірок (документальних, невиїзних, виїзних, планових та позапланових перевірок), суд наголошує, що у той же час, контролюючий орган позбавлений права на відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень, які не мають підтвердження доказами.

Оскільки до обов'язків платника податків законом віднесено ведення в установленому порядку обліку доходів і витрат, складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; виконання законних вимог контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписування актів (довідки) про проведення перевірки (пп. 16.1.2, 16.1.8 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України), то є очевидним, що він (платник податків) має легітимне очікування на реалізацію свого майнового права, в даному випадку, на гарантоване державою право щодо формування податкового кредиту та зважаючи на відсутність факту заниження податкових зобов'язань при відсутності будь-яких порушень з боку платника податків.

Законодавцем у п. 5.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затвердженого Наказом ДПА України від 22.12.2010 № 984 визначено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

Зважаючи на зазначене, суд наголошує, що податковим органом за відображеним порушенням у акті перевірки від від 15.08.2014 р. № 2023/17-01- за результатами господарської операції з ТОВ «Сантан Бріз» та TOB «Райз ОД» не викладено зміст порушення платником податків фінансово-господарської діяльності у розумінні приписів ПК України, як і не були зазначені докази, що підтверджують наявність факту порушення. Податковим органом не було зазначено перелік документів, які останній вважає відсутніми або ненаданими для перевірки, що підтверджують факт порушення з боку ФОП ОСОБА_3

Крім того, суд критично ставиться до доводів відповідача:

- щодо результатів автоматизованого співставлення податкових, зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні Міністерства Доходів і Зборів України в ході перевірки встановлено розбіжності податкового кредиту ФОП ОСОБА_3 з податковими зобов'язаннями TOB «Сантан Бріз» зі станом відмінним від « 0» та з податковими зобов'язаннями TOB «Райз ОД»;

- щодо Акту № 1037/22-02/38787122 від 19.05.2014 «Про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Райз ОД» () щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період за березень 2014 року, в якому зазначено: «Зустрічну звірку неможливо провести у зв'язку з тим, що ТОВ «Райз ОД» відповідно до ІС Податковий блок має стан 9 - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням». Від ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області отримано довідку від 12.05.2014р. № 447 «Про встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків» з відміткою місцезнаходження TOB «Райз ОД» не встановлено;

- щодо висновку «Про результати відпрацювання ризикового платника податків TOB «Райз ОД» від 14.05.2014р. № 16474/15-53-07, згідно якого було здійснено виїзд за податковою адресою підприємства м. Одеса, вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, буд.2. та встановлена відсутність суб'єкта господарювання та його посадової особи ОСОБА_5 за податковою адресою, встановлено, що «Райз ОД» за податковою адресою не знаходиться, не має основних засобів, трудових ресурсів та виробничих потужностей. Факт відсутності управлінського та технічного персоналу, складських приміщень та транспортних засобів свідчить про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання будь яких послуг, та постачання товарів, щo являється доказом, про відсутність реальності господарських операцій згідно податково-судової доктрини «Реальності господарської операції»;

- щодо Акту №343/22-03/38961024 від 11.07.2014 р. про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Сантан Бріз» (код за ) при фінансово-господарським взаємовідносинам з контрагентами - постачальниками та контрагентами - покупцями за період березень, квітень, травень 2014 року., в якому зазначено: «Зустрічну звірку з ТОВ «Сантан Бріз» () неможливо провести у зв'язку з відсутністю посадових осіб за податковою адресою. Здійснено відповідні заходи з метою проведення зустрічної звірки TOB «Сантан Бріз» щодо документального підтвердження господарських відносин з контрагентами - постачальниками та контрагентами - покупцями за період березень, квітень, травень 2014 р. При цьому слід зазначити, що відповідно п. 44.6. cm. 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44. 7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам, органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого неподання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними арканами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. При проведенні аналізу наявної в органі ДПС інформації, встановлено що діяльність TOB «Сантан Бріз» () має ознаки «фіктивності» а саме: - кількість працюючих - 1 особа.

Оскільки, ні Податковий кодекс України, ні інші законодавчі акти з питань оподаткування не ставлять право позивача на податковий кредит в залежність від дотримання вимог податкового та іншого законодавства іншими суб'єктами господарювання.

Вищій адміністративний суд України в Ухвалі від 27.03.2014 р. по справі № К/9991 висловив позицію, що "Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи є дійсними, повно та об'єктивно відтворюють господарські операції, що є об'єктом оподаткування, якщо інше не доведено контролюючим органом".

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь - яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

За таких обставин, суд вважає за необхідне наголосити, що чинними нормами права будь-яка відповідальність, у т.ч. цивільна, податкова, фінансова носить індивідуальний характер і стосується лише винної особи, через що на ФОП ОСОБА_3 не може бути покладено відповідальність за невиконання або неналежне виконання контрагентами обов'язків зі своєчасності, правильності ведення бухгалтерського і податкового обліку та звітності.

Крім того, в силу абзацу "а" п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг, тому необхідно врахувати п. 198.2 ст. 198 Кодексу, яким встановлено дату виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту.

Також, суд зазначає п. 198.3 ст. 198 Кодексу яким визначається податковий кредит звітного періоду і враховує, що згідно п. 198.6 ст. 198 Кодексу не відноситься до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Сукупний аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що право на податковий кредит виникає у платника податків лише після одержання податкової накладної, оскільки це єдиний документ первинного бухгалтерського та податкового обліку, що містить у собі суму ПДВ, яку можливо відобразити в податкових деклараціях з ПДВ - дана обставина представником відповідача не оспорювалась.

Також, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Враховуючи вказане, суд дійшов до висновку, що суму податкового кредиту позивач сформував правомірно, оскільки, в судовому засіданні встановлено, що сума ПДВ входить до складу договірної суми, сплаченої контрагенту ТОВ «Санта Бріз» і ТОВ «Райз ОД», при наявності належно оформлених податкових накладних.

Враховуючи зазначене та досліджені господарські операції, суд прийшов до висновку, що за належних доказів ДПІ в Київському районі не мала підстав для винесення оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення, оскільки надані позивачем документи до перевірки та суду відповідно до вимог п. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, не мають жодних дефектів форми та змісту, а тому є юридично належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту зміни стану майна, зобов'язань і фінансових результатів і, відповідно, реальності проведення даних господарських операцій.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд погоджується із доводами позивача про те, що висновки ДПІ в Київському районі, викладені в акті перевірки - є безпідставними, оскільки фінансово-господарська діяльність суб'єкта господарювання відбувалась на законних підставах, що підтверджує дії платника податку в правовому полі. І тому виключення вищевказаних сум зі складу податкового кредиту, та відповідно визначення суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість - суперечать приписам чинного податкового законодавства.

Крім того, слід зазначити, що посилання податкового органу у акті перевірки, на акти перевірки контрагентів - постачальників є не доцільним, оскільки 18.08.2014р. Постановою Одеського окружного адміністративного суду за позовом TOB «Райз ОД» до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області за справою № 815/3890/14 про визнання незаконними дій та зобов'язати вчинити певні дії судом прийнято постанову, якої дії ДПІ визнані противоправними. 03 грудня 2014р. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду вказане рішення залишено - без змін.

21 серпня 2014р. Постановою Київського окружного адміністративного суду за позовом TOB «Сантан Бріз» до ДПІ Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області за справою № 810/4688/14 про визнання противоправними дій та зобов'язання вчинити певні дії , постановою суду дії ДПІ визнані противоправними.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що обставини, на які посилається відповідач як підставу своїх правомірних дій, не знайшли свого обґрунтування в ході судового розгляду та не підтверджуються матеріалами справи.

Слід також звернути увагу на Ухвалу ВАСУ від 13.01.2015 р. по справі №К/800/23396/14, яка встановлює, що "неврахування під час перевірки первинних документів, які надавились відповідачу, на підставі яких позивачем вчинено записи у податковому обліку, призвели до фактичної та правової невизначеності зроблених відповідачем висновків і, як наслідок, до неправомірності прийняття податкових повідомлень - рішень".

Крім того, суд приймає доводи позивача щодо підтвердження використання у власній господарській діяльності товарів, які придбавались у конрагентів TOB «Сантан Бріз» та ТОВ «Райз ОД» та використовувались у технологічному процесі «Цеху по виробництву салатів корейської кухні ПП ОСОБА_3В.» і в подальшому реалізовувались ПП «ПІВДЕНЬ АГРОЕКСПОРТ», ТОВ «ФОЗЗІ - ФУД», ДП «ФУРШЕТ РЕГІОН», ТОВ «КОПІЙКА-ТРЕЙД», ТОВ «КОПІЙКА-ЦЕНТР», ТОВ «КИЇВСЬКЕ», ТОВ «КОПІЙКА-Р», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «Копійка», оскільки, в підтвердження вказаного суду надані належні письмові докази, яким судом надано належну правову оцінку, а саме: суд прийняв їх в обгрунтування наведених доводів.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, що полягають у визнанні нікчемними угод, укладених платником податків з контрагентами у акті перевірки, суд не вбачає правових підстав для їх задоволення, оскільки, приписами п. 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року N 984, акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово- господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства (Постанова ВСУ від 10.09.2013 № 21- 237а13).

Акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота яких перевірялася. Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Довідка - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Саме до такого висновку і прийшов Вищий адміністративний суд україни в ухвалі від 12.11.2014 р. по справі № К/9991/21351/12: «…дії податкового органу з оформлення перевірки, складання акта не підлягають оскарженню в судовому порядку. Адже формування змісту будь - яких видів перевірки є лише відображенням фактичних дій податкових ревізорів - інспекторів та їх особистої оцінки поведінки платника у сфері оподаткувіання, а тому такі дії самі по собі не створюють будь - яких правових наслідків.

Також, слід наголосити, що при вирішенні даного спору суду безпідставно вдалися до правового аналізу висновків податкового органу, викладених в акті перевірки. Відповідні висновки мають констатуючий, а не владно - зобовязальний характер, ці висновкі самі по собі не є обов'язковими для платника, а тому не підлягають правовій оцінці.»

Приписами ч. 3 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 6-8, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовільнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 05 вересня 2014 року № .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 05 вересня 2014 року № .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

16 лютого 2015 року