Справа № П/811/38/15
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року Справа № П/811/38/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Кармазиної Т.М.,

за участю секретаря - Сириці І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області про визнання незаконним та скасування наказу, визнання дій незаконними, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача юридичним сектором від 18 грудня 2014 р.;

- визнати незаконними дії посадових осіб Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області щодо звільнення ОСОБА_1;

- поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача юридичним сектором Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області;

- визнати незаконними дії податкових осіб Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області щодо ненадання відпустки ОСОБА_1;

- зобов'язати Державну інспекцію сільського господарства в Кіровоградській області надати ОСОБА_1 відпустку по догляду за дитиною віком до трьох років;

- стягнути з Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області кошти в розмірі середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 16.11.2012 р., згідно наказу № 260-к від 16.11.2012 р., працював в Державній інспекції сільського господарства в Кіровоградській області на посаді завідувача юридичним сектором. Наказом відповідача №536-к від 21.10.2014 р. був звільнений із займаної посади за нез'явлення на роботі протягом більше як 4 (чотирьох) місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, відповідно до п.5 ст.40 КЗпП України. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.12.2014 р. №П/811/4037/14 визнано протиправним та скасовано наказ відповідача №536-К від 21.10.2014 року та поновлено позивача на роботі, у зв'язку з чим наказом №575-к від 18.12.2014 року відповідачем скасовано наказ №536-К від 21.10.2014 року та поновлено позивача на роботі. В подальшому, після поновлення на роботі 18.12.2014р. в обідню перерву (з 13:00-13:45) після харчування в кафетерії, йому стало погано, у зв'язку з чим він звернувся до медичного закладу де його поклали на стаціонар, що підтверджується листом непрацездатності серії АГН № 200785. Однак, 03.01.2014 р. позивачем отримано декілька листів в яких зазначається, що його було звільнено із займаної посади 18.12.2014 р., що на думку позивача, є незаконним та безпідставним, оскільки з 18 грудня 2014 року по 02 січня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ Центральна міська лікарня м.Кіровограда, а згідно ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Також, на думку позивача, його звільнення проведено в порушення норм ст.43 КЗпП України, якою передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 4 статті 40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу, профспілкової організації, членом якої є працівник. Крім того, позивач посилався на те, що 18.12.2014 р. він звернувся до відповідача із заявою про надання йому відпустки по догляду за дитиною віком до трьох років, однак дані заяви відповідачем проігноровано, що є порушенням Закону України "Про відпустки".

Позивач у судовому засіданні 29.01.2015р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, при цьому у судове засідання 17.02.2015р. не з'явився, надавши до суду клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.69).

Відповідач позовні вимоги не визнав, подав суду заперечення проти позову згідно якого вказав, що на виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.12.2014 р. у справі № 811/4037/14, Інспекцією 18 грудня 2014 року видано наказ №575-к про поновлення позивача на посаді завідувача юридичним сектором Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області. Цього ж дня позивач ознайомився з даним наказом, зайняв робоче місце та приступив до виконання своїх посадових обов'язків. Однак, враховуючи той факт, що рішенням суду від 11.12.2014 р. у справі №811/4037/14 було встановлено, що у липні 2014 року позивач на лікарняному не перебував, листків непрацездатності не отримував, на роботу не з'являвся, а з моменту вчинення прогулу не сплинув передбачений законодавством строк притягнення до відповідальності, позивачу було запропоновано надати пояснення з даного приводу, які ним надано 18.12.2014 р.. Оцінивши всі обставини вчинення прогулу без поважних причин керівником Інспекції, 18.12.2014 р. наказом №576-к позивача звільнено із займаної посади за прогули без поважних причин за періоди з 02.07.2014 р. по 31.07.2014 р., з 06.10.2014 р. по 21.10.2014 р., за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. Цього ж дня о 12:50 год. позивача, під час перебування на робочому місці, було ознайомлено із відповідним наказом про звільнення.

Щодо доводів позивача про тимчасову втрату працездатності та перебування його на лікарняному відповідач посилався на те, що про даний факт Інспекції стало відомо лише 19.01.2015р. після отримання ухвали суду про відкриття провадження у даній справі, з доданими до неї матеріалами, а оригінал листка непрацездатності №200785 позивачем надано до Інспекції лише 20.01.2015 р.. Крім того, відповідач зазначив, оскільки позивачем було вчинено дисциплінарний проступок у вигляді прогулу без поважних причин та до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, даний факт унеможливлює надання будь-яких відпусток. Також, на день звільнення позивач не був членом професійної спілки, що діє в Інспекції. Таким чином, на думку відповідача, Інспекцією було вжито вичерпних заходів щодо додержання вимог законодавства про працю при звільненні позивача, а тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.30-33).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подані письмові заперечення та просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п.1, 3 частини 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Предметом спору в даній справі є наказ в.о. начальника Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області від 18 грудня 2014 року №576-к "Про звільнення ОСОБА_1.", згідно якого позивача, на підставі п.4 ч.1 ст.40, статей 147, 147-1 Кодексу Законів про працю України, звільнено з посади завідувача юридичним сектором Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області 18 грудня 2014 року за прогули без поважних причин за періоди з 02 липня 2014 року по 31 липня 2014 року, з 06 жовтня 2014 року по 21 жовтня 2014 року (а.с.39).

Так, при вирішенні даного спору, суд виходив з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 наказом Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області від 16.11.2012 року №260-к "Про призначення ОСОБА_1." призначений на посаду завідувача юридичного сектору Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області з 16 листопада 2012 року (а.с.5).

Наказом Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області від 21.10.2014 р. №536-к "Про звільнення ОСОБА_1." позивача звільнено з посади завідувача юридичного сектору Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області з 21 жовтня 2014 року у зв'язку з нез'явленням на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності згідно п.5 ст.40 КЗпП України (а.с.6).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 р. у справі №811/4037/14 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області від 21 жовтня 2014 року № 536-к "Про звільнення ОСОБА_1.", яким ОСОБА_1 звільнено з посади завідувача юридичним сектором Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області з 21 жовтня 2014 року у зв'язку з нез'явленням на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності згідно з п.5 ст.40 Кодексу законів про працю України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача юридичним сектором Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області з 21 жовтня 2014 року. Визнано протиправними дії Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області щодо відмови у ненаданні ОСОБА_1 відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зобов'язано Державну інспекцію сільського господарства в Кіровоградській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 14 жовтня 2014 року та від 16 жовтня 2014 року про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача юридичним сектором Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області звернено до негайного виконання (а.с.11-18).

На виконання пунктів 2, 3 постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року у справі №811/4037/14 наказом в.о. начальника Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області від 18 грудня 2014 р. №575-к "Про поновлення на посаді ОСОБА_1.", скасовано наказ Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області від 21.10.2014 р. №536-к "Про звільнення ОСОБА_1." та поновлено позивача на посаді завідувача юридичним сектором Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області з 21 жовтня 2014 р. (а.с.37).

Як зазначав відповідач, що не заперечувалось і позивачем, з даним наказом про поновлення на посаді позивача ознайомлено 18.12.2014р., після чого він зайняв робоче місце і приступив до виконання своїх посадових обов'язків. Однак, враховуючи той факт, що рішенням суду від 11.12.2014 р. у справі № 811/4037/14 було встановлено, що у липні та жовтні 2014 року позивач на лікарняному не перебував, листків непрацездатності не отримував, на роботу не з'являвся, а з моменту вчинення прогулу не сплинув передбачений законодавством строк притягнення до відповідальності, позивачу було запропоновано надати пояснення з даного приводу.

Встановлено, що 18.12.2014 р. позивач повідомив в.о. начальника Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області, що надати свої пояснення щодо причин не виходу на роботу в період з 02.07.2014 р. по 31.07.2014 р. та з 06.10.2014 р. по 21.10.2014 р. не може так як це потребує додаткового опрацювання. Також, позивач посилався на ст.63 Конституції України (а.с.38).

На підставі вказаних пояснень наказом в.о. начальника Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області від 18.12.2014 р. №576-к "Про звільнення ОСОБА_1." позивача звільнено з посади завідувача юридичним сектором Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області 18 грудня 2014 року за прогули без поважних причин за періоди з 02 липня 2014 року по 31 липня 2014 року, з 06 жовтня 2014 року по 21 жовтня 2014 року, за пунктом 4 частини 1 статті 40 Кодексу Законів про працю України (а.с.39-40).

Цього ж дня позивача ознайомлено з зазначеним наказом про звільнення. При цьому, від підпису про ознайомлення з наказом про звільнення та від отримання трудової книжки позивач відмовився, про що складено відповідний акт від 18.12.2014 р. (а.с.41).

Вказані обставини підтверджено й у судовому засіданні свідками ОСОБА_2 - начальником відділу контролю за якістю та умов зберігання с/г продукції управління контролю за якістю с/г продукції, та ОСОБА_3 - завідувачем сектору кадрового забезпечення.

Листом від 18.12.2014 р. №4416/0112/1 позивача повідомлено про необхідність прибути до Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській за трудовою книжкою до сектору кадрового забезпечення, здати службове посвідчення та подати декларацію за 2014 рік. Також позивачу повідомлено про можливість надання згоди на відправлення трудової книжки поштою, про що необхідно надати письмову згоду, після чого вона буде надіслана на вказану позивачем адресу (а.с.42-43).

В подальшому, 20.01.2015 р. позивачем до Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області надано листок непрацездатності серії АГН № 200785 за період з 18 грудня 2014 року до 02 січня 2015 року (а.с.51).

У зв'язку з цим, наказом в.о. начальника Державної інспекцією сільського господарства в Кіровоградській області від 27 січня 2015 року №16-к "Про внесення змін до наказу "Про звільнення ОСОБА_1." пункт 1 наказу №576-к від 18.12.2014 року викладено в такій редакції: «Звільнити ОСОБА_1 з посади завідувача юридичним сектором Державної інспекції сільського господарства в кіровоградській області 05 січня 2015 року за прогули без поважних причин за періоди з 02.07.2014 р. по 31.07.2014 р., з 06.10.2014 р. по 21.10.2014 р., за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України», тобто внесено зміни в частині дати звільнення позивача - з 18 грудня 2014 року на 05 січня 2015 року (а.с.53).

З огляду на зміст ч.1 ст.30 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ державна служба може бути припинена, зокрема, за наявності загальних підстав передбачених ст.36 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) підставою припинення трудового договору є його розірвання з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст.40, 41 КЗпП України).

Згідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року № 9, при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Відповідно до ч.1 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Як вбачається із спірного наказу, позивача звільнено з посади завідувача юридичним сектором Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області 18 грудня 2014 року за прогули без поважних причин за періоди з 02.07.2014 року по 31.07.2014 року, з 06.10.2014 року по 21.10.2014 року за п.4 ч.1 ст.40 Кодексу Законів про працю України.

Позивачем не надано суду жодних доказів на спростування вказаних вище обставин та на підтвердження поважності причин відсутності на роботі у вказані періоди. Даних доказів не встановлено й судом в ході розгляду справи.

До того ж, згідно пояснення від 18.12.2014 р., наданого на ім'я в.о. начальника Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області (а.с.38), позивач також не зміг пояснити причин не виходу на роботу в період з 02.07.2014 р. по 31.07.2014 р. та з 06.10.2014 р. по 21.10.2014 р., пославшись при цьому на необхідність додаткового опрацювання.

Натомість, стверджуючи про протиправність звільнення позивач посилається на те, що з 18 грудня 2014 р. (в день звільнення) по 02 січня 2015 р. він перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ Центральна міська лікарня м. Кіровограда, що підтверджується відповідним листом непрацездатності, а тому таке звільнення, згідно ст.40 КзпП України, є незаконним.

Суд не погоджується з цим та зазначає наступне.

Так, згідно ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

При цьому, як зазначав в судовому засіданні представник відповідача та не спростовано самим позивачем, на день звільнення ОСОБА_1 (18.12.2014 р.) доказів того, що останній перебуває на лікарняному до Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області не надано. Вже після винесення спірного наказу, а саме 20.01.2015р. позивачем надано листок непрацездатності серії АГН №200785 за період з 18.12.2014 р. до 02.01.2015 р. (а.с.51). При цьому, враховуючи вказані обставини наказом Державної інспекцією сільського господарства в Кіровоградській області від 27.01.2015 р. №16-к "Про внесення змін до наказу "Про звільнення ОСОБА_1." внесено зміни до пункту 1 наказу №576-к від 18.12.2014 р., а саме змінено дату звільнення позивача - з 18 грудня 2014 року на 05 січня 2015 року (а.с.53).

Крім того, позивач в судовому засіданні повідомив, що після 03.01.2015р. він на лікарняному не перебував.

Відтак, суд дійшов висновку, що доводи позивача в частині порушення відповідачем норми ч.3 ст.40 КЗпП України є необґрунтованими та такими, що спростовані в ході розгляду справи.

У відповідності до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно з абз.6 ч.1 ст.431 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.1 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" від 15.09.1999 р. №1045-ХIV первинна організація профспілки - добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.

На підставі ч.2 ст.11 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" статус первинних мають профспілки чи організації профспілки, які діють на підприємстві, в установі, організації, навчальному закладі або об'єднують членів профспілки, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах, організаціях або у фізичних осіб.

Встановлено, що у Державній інспекції сільського господарства в Кіровоградській області діє первинна профспілкова організація Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області, яка входить до Кіровоградської міської профспілкової організації працівників агропромислового комплексу.

Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів того, що він є членом профспілкової організація Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області. Більш того, згідно довідки голови профспілкового комітету інспекції вбачається, що станом на 18 грудня 2014 р. ОСОБА_1 членом профспілкової організації не являється та є виключеним із членів профспілкової організації за власним бажанням з 20 жовтня 2014 р. (а.с.73).

За зазначених умов суд дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_1 з посади за ініціативою власника чи уповноваженого ним органу, у тому числі з підстав визначених п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, могло бути здійснено відповідачем без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Також позивачем оскаржено дії відповідача щодо ненадання йому відпусток.

Так, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявами від 18.12.2014 р. про надання відпустки по догляду за дитиною віком до трьох років з 18.12.2014 року по 10.08.2017 (а.с.8-9).

Листами від 18.12.2014 р. №4415/0112/1 (а.с.45-46), від 22.12.2014 р. №4431/0112/1 (а.с.48-49) відповідач повідомив, що надання вказаної відпустки є неможливим, оскільки з 18.12.2014 року позивача звільнено з посади за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, про що було проінформовано 18.12.2014 року о 12 год. 50 хв..

Законом України "Про відпустки" від 15.11.1996 р. № 504/96-ВР встановлено державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

При цьому, згідно ст.2 Закону України "Про відпустки", право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Іноземці та особи без громадянства, які працюють в Україні, мають право на відпустки нарівні з громадянами України.

Із аналізу зазначеної норми слідує, що право на одержання відпустки надається тільки громадянам України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності. Відтак, враховуючи, що на момент подання позивачем заяв про надання відпустки по догляду за дитиною віком до трьох років останній був звільнений з посади, отже, не перебував у трудових відносинах з відповідачем, суд не вбачає незаконності в діях посадових осіб Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області щодо ненадання відпустки ОСОБА_1.

Отже, на підставі аналізу встановлених обставин та правовідносин, що їм відповідають, суд дійшов висновку, що спірний наказ винесений відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено - 23 лютого 2015 року.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Т.М. Кармазина