Справа № 600/764/14а,2а-600/76/2014
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 р. Справа № 876/8691/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,
суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Козівському районі Тернопільської області на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 31 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Козівському районі Тернопільської області про зобов`язання призначити пенсію згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,-

В С Т А Н О В И Л А:

09.07.2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про зобов`язання призначити пенсію згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 1987 році приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. На підставі документів, які підтверджують його участь в роботах з ліквідації аварії на ЧАЕС йому було видане посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 11 грудня 1992 року, Тернопільською обласною державною адміністрацією, що має штамп про перереєстрацію від 27.05.1997 р. Після виникнення права на пенсію, ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача з вимогою призначити йому пенсію із зменшенням пенсійного віку на 8 років, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», надавши при цьому всі необхідні документи. Проте, листом від 16.05.2014 р. Управління ПФУ в Козівському районі Тернопільської області відмовило у призначенні пенсії.
Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 31 липня 2014 року адміністративний позов задоволено. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Козівському районі Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 30 листопада 2007 року.
Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та залишити позовну заяву без розгляду.
В апеляційній скарзі покликається на те, що позивачем не надано для призначення пенсії встановленого законодавством документу, який би дав можливість встановити періоди робот, населений пункт чи об`єкт де позивачем проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а тому і підстав для призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» немає.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.
Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач має усі необхідні умови для призначення пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що позивач з 12.01.1987 року по 31.05.1987 року виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС, що вбачається з військового квитка № НОМЕР_2 (а.с.14). Відповідно до архівної довідки від 08.11.2011 р. №60048 де вказано, що в Галузевому державному архіві МО України була виконана довідка вих.№51/1/10537 від 14.02.2003 року, яка підтверджує факт участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини 43187 (а.с.13). Згідно довідки Великоходачківської сільської ради Козівського району, Тернопільської області, ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. За роботи в зоні відчуження з 12.01.1987 року по 31.05.1987 року отримував заробітну плату в сумі 1136 крб. та виплачено підвищеної додаткової доплати (а.с.16). В даних документах зазначено періоди його роботи в зоні відчуження та оплату праці за 16 днів у кратному розмірі.
Що стосується відсутності довідки затвердженої постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питання від 09.03.88 № 122, то така довідка для позивача є необов`язковою, оскільки до вищевказаної Постанови, така довідка видається лише тим підприємствам, установам чи організаціями у складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії. Оскільки він виконував роботи по ліквідації наслідків аварії у складі військової частини № 43187, куди був призваний на збори, факт виконання робіт в зоні підтверджується довідками військових частин або архівними довідками Міністерства оборони (в його випадку факт виконання робіт підтверджується архівною довідкою №51/1/10537 від 14.08.2000 року та записами у військовому квитку, де відображено період перебування та отриману дозу опромінення -10,233 одиниць, що також підтверджує роботу в зоні небезпеки).
Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві (ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Згідно з положеннями ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів пенсійний вік зменшується на 8 років.
Керуючись вищенаведеним, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки для призначення пенсії позивачу із зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, були наявні всі необхідні для цього документи.
Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.
Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Козівському районі Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 31 липня 2014 року у справі №600/764/14-а, 2-а/600/76/2014 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І. Довга

І.І.Запотічний