Справа № 814/2808/14
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

18 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/2808/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Романові Д.І.

з участю: представника позивача ТОВ «Квінта Логістик» Саленко Тетяни Павлівни,

представника апелянта Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області - Навратюка Олександра Миколайовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Квінта Логістик" до Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ "Квінта Логістик" звернулося до суду з адміністративним позовом до Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06 серпня 2014 року № та №.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 06.08.2013року № .

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 06.08.2014року № .

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Квінта Логістик" 182 гривні 70 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі Очаківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції встановив, що з 08 квітня 2013 року по 14 квітня 2013 року фахівцями Очаківської ОДПІ ГУ Міндоходів Миколаївській області проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ "Квінта Логістик" з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість та податку на прибуток і встановлення факту існування фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ "ВКФ-ПРОСТІР" за січень 2011 року, квітень 2011 року, травень 2011 року, вересень 2011 року, червень 2011 року, за результатами якої складено акт №57/22/35328078 від 22 квітня 2014 року та прийняті податкові повідомлення-рішення: № від 26 травня 2014 року, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 30 126,59 грн. - основного платежу та 1,00 грн. - за штрафними санкціями; № від 26 травня 2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 28 300,00 грн. й застосовані штрафні санкції на суму 1493,50 грн.

За наслідками адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, ТОВ "Квінта Логістик" отримало від ГУ Міндоходів у Миколаївській області рішення про результати розгляду скарги №2653/10/14-29-10-05-10 від 05 серпня 2014 року, яким скасовані податкові повідомлення - рішення від 26 травня 2014 року № в частині визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 1876,00 грн. ( у тому числі основний платіж - 1875,00 грн., штрафна (фінансова) санкція -1,00 грн.) та № в частині застосування штрафної (фінансової) санкції з ПДВ у сумі 3,00 грн., в іншій частині залишено без змін, а скаргу задоволено частково.

На підставі вказаного рішення Очаківською ОДПІ ГУ Міндоходів прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 06 серпня 2014 року за № про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем у сумі 28 251,59 грн. та за штрафними санкціями у сумі 1,00 грн.

- від 06 серпня 2014 року за № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за основним платежем у сумі 28 300 грн. та за штрафними санкціями у сумі 1 490, 50 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень діяв не на підставі, не в спосіб, що передбачені Законами України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ як документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

При цьому колегія суддів акцентує до увагу на тому, що правила податкового обліку не встановлюють конкретного переліку первинних документів, за допомогою яких повинні бути оформлені господарські операції, а також не передбачають будь-яких спеціальних вимог до форми або виду первинних документів, до їх оформлення та заповнення. До документів, які засвідчують факт придбання товару, робіт, послуг, діюче законодавство висуває лише одну умову - вони повинні засвідчувати фактичне отримання товару або результати робіт, послуг.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України - об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно п.138.2 ст. 138 ПК України - витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, в силу пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п.198.2 ст. 198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

За умови реального здійснення платником податку господарських операцій з придбання товару, що призвели до об'єктивної зміни складу його активів, здійснення таких операцій у межах господарської діяльності, за відсутністю з боку такого платника порушення вказаних вище норм законів при формуванні податкового кредиту останній не може бути позбавлений такого права.

Необґрунтована ж податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов для бюджетного відшкодування.

Як вбачається з вірно встановлених судом першої інстанції обставин, що 01.01.2011 року між ТОВ "Квінта Логістик" та ТОВ ВКФ "Простір" укладено договір транспортного експедирування (організація внутрішніх (міжміських) вантажоперевезень автомобільним транспортом), на підставі та на виконання якого між вказаними суб'єктами господарювання в період з січня по вересень 2011 року здійснювались господарські операції.

За умовами вказаного договору ТОВ ВКФ "Простір" зобов'язаний приймати до перевезення вантажі, згідно з погодженою сторонами заявкою, доставляючи вантажі до пункту призначення і видавати уповноваженій особі - вантажоодержувачу.

В підтвердження надання ТОВ ВКФ "Простір" послуг, позивачем надано податкові накладні за січень - вересень 2011 роки, акти виконаних робіт (наданих послуг), рахунки, платіжні доручення, товарно - транспортні накладні.

На виконання вищенаведеного договору були виписані податкові накладні, які відповідають вимогам, встановленим ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а саме містять усі необхідні реквізити та дозволяють достовірно встановити зміст та учасників спірних операцій.

Фактичне здійснення господарських операцій позивача зі своїм безпосереднім контрагентом підтверджена належним чином, а наведені документи містять необхідну для цілей оподаткування інформацію щодо змісту спірних операцій та мають усі необхідні реквізити первинних документів, що дозволяють ідентифікувати учасників цих операцій та встановити факт надання послуг.

Також вірно з'ясовано судом першої інстанції, що на момент видачі податкових накладних постачальник послуг був зареєстрований платником ПДВ, й відповідно мав право їх виписувати, на спростування вказаних обставин податковим органом не надано доказів і у ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Правомірно судом першої інстанції не прийнято до уваги посилання відповідача на акт ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва від 29.01.2014 року №32/14-03-22-08/24779755 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "ВКФ - Простір", оскільки акт про неможливість проведення зустрічної звірки не є належним доказом в підтвердження доводів податкового органу про нереальність виконання господарських операцій між цим контрагентом та позивачем, а лише фіксується факт наявності перешкод для здійснення податкового контролю органом ДПС щодо платника, і реальність господарських операції такого платника не є предметом звірки.

Крім того, не заслуговують на увагу і доводи апелянта на виявлені відповідачем неповні відомості в первинних документах щодо відсутності номеру та дати договору , оскільки у своїй сукупності є недостатніми для спростування реальності господарських операцій.

Правильно зазначив суд першої інстанції й те, що відсутність у підприємства-контрагента адміністративно-господарських можливостей для виконання господарських зобов'язань, є загальним посиланням без конкретних обґрунтувань і само собою не свідчить про не вчинення таким контрагентом господарських операцій, адже підприємство не позбавлено права і можливостей залучати матеріально-технічні ресурси для здійснення господарської діяльності.

Отже, колегія суддів вважає, що у діях платника податків (позивача) немає порушень тих норм законів, на які посилається апелянт і приходить до висновку, що твердження податкового органу про наявність таких порушень ґрунтуються на припущеннях та належним чином не доведені, доводи відповідача не ґрунтуються на законі та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно до п. 1,3 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, проаналізувавши вищевикладені обставини справи та правовідносини, що їм відповідають та оцінивши докази надані сторонами по справі у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що спірні податкові повідомлення - рішення не відповідають п.п. 1,3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки винесені відповідачем на підставі, у межах повноважень, але без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги позивача є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 195, 196, ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В.Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко