Справа № 826/17353/14
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
17 лютого 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого: Романчук О.М.,
Суддів: Глущенко Я.Б.,
Шелест С.Б.,
при секретарі Артюхіній М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
10 листопада 2014 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_2 з адміністративним позовом про визнання неправомірною бездіяльності Державної пенітенціарної служби України щодо відмови в зарахуванні періоду навчання в Київському суворівському військовому училищі (Київському військовому ліцеї) до вислуги років для призначення пенсії за вислугою років та зобов`язання відповідача зарахувати період навчання в Київському суворівському військовому училищі (Київському військовому ліцеї) до вислуги років для призначення пенсії за вислугою років.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року у задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 15 серпня 1992 року по 18 червня 1994 року проходив навчання в Київському суворівському військовому училищі (з 21 вересня 1993 року - Київський військовий ліцей) на посаді курсанта.
В період з 31 серпня 1994 року по 26 червня 1999 року позивач проходив навчання на військовій кафедрі при Національному аграрному університеті на посаді курсанта.
В період з 26 червня 1999 року по 12 вересня 2012 року ОСОБА_1 проходив службу в Міністерстві оборони України.
За період проходження служби в Міністерстві оборони України позивачу були присвоєні наступні військові звання: «лейтенант» (наказ Міністерства оборони України № 341 від 26.06.1999 року), «старший лейтенант» (НГШ ЗС України № 063 від 26.06.2000 року), «капітан» (НГШ ЗС України № 132 від 26.06.2003 року), «майор» (НГШ ГЗС України № 260 від 18.08.2006 року), «підполковник» (наказ Міністерства оборони України № 819 від 18.08.2010 року).
З 13 вересня 2012 року по час звернення до суду та розгляду справи судом ОСОБА_1 проходив службу в апараті ДПтС України.
Наказом Голови ДПтС України від 14 грудня 2012 року № 123/ОС-12 підполковнику внутрішньої служби ОСОБА_1 (А-094025 - особистий номер жетона), начальнику відділу оплати праці та соціально-трудових відносин департаменту бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення апарату Державної пенітенціарної служби України, станом на 01 листопада 2012 року стаж служби для виплати надбавки за вислугу років установлено 20 (двадцять) років 00 (нуль) місяців 02 (два) дні.
Дізнавшись, що в послужний список не включено періоду проходження навчання у Київському суворівському військовому училищі (Київському військовому ліцеї) (з 15.08.1992 року по 18.06.1994 року), а початок військової служби розпочинається з 31 серпня 1994 року, тобто з моменту вступу до військової кафедри при Національному аграрному університеті, ОСОБА_1 30.09.2014 року з рапортом звернувся до Голови ДПтС України з проханням доручити відповідним посадовим особам розглянути питання зарахування до стажу своєї військової служби періоду навчання у Київському суворівському військовому училищі (Київському військовому ліцеї), а саме з 15 серпня 1992 року по 18 червня 1994 року у відповідності до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 25.03.1992 року.
У відповідь на вказане звернення позивача щодо зарахування періоду навчання в Київському суворівському військовому училищі (Київському військовому ліцеї) до вислуги років для призначення пенсії, ДПтС України своїм листом від 23.10.2014 року № 5/3-589-Пл/34-14 відмовила заявнику в зарахуванні періоду навчання у Київському суворівському військовому училищі (Київському військовому ліцеї) до вислуги років для призначення пенсії, мотивуючи це тим, що навчання в військово-навчальному закладі (військовому ліцеї) не визначено як проходження військової служби.
Позивач не погоджуючись з такими діями відповідача звернувся до суду з вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно частини 1 статті 24 Закону початком проходження військової служби, зокрема, вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, - для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону підготовка громадян до військової служби включає допризовну підготовку юнаків, підготовку призовників з військово-технічних спеціальностей, підготовку до вступу у військово-навчальні заклади, військову підготовку студентів вищих навчальних закладів за програмою офіцерів запасу, фізичну підготовку, лікувально-оздоровчу роботу, підвищення рівня загальноосвітньої підготовки, вивчення державної мови, патріотичне виховання.
Згідно статті 9 Закону допризовна підготовка включає військову, прикладну фізичну, медико-санітарну, психологічну підготовку та підготовку з цивільної оборони і проводиться викладачами допризовної підготовки в навчально-виховних закладах: школах, гімназіях, ліцеях, інших видах загальноосвітніх закладів, починаючи з передвипускного класу, а також у професійних навчально-виховних закладах та вищих навчальних закладах: технікумах, коледжах, училищах в період здобуття загальної середньої освіти за програмами, затверджуваними Міністерством освіти України за погодженням з Міністерством оборони України.
Частиною четвертою статті 2 Закону визначено виключний перелік видів військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин; військова служба жінок за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу; військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів; військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів кафедр військової підготовки (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів; військова служба за контрактом офіцерського складу.
Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Про реформу системи військової освіти» від 19.08.1992 року № 490 (надалі - Постанова №490), з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей-сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи створено ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою.
Відповідно до Положення про ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.1999 року № 717, ліцей є середнім загальноосвітнім навчальним закладом з військово-професійною спрямованістю навчання та виховання і належить до середньої загальноосвітньої школи ІІІ ступеня з поглибленим вивченням програми допризовної підготовки юнаків, створений з метою загальноосвітньої та військово-фізичної підготовки юнаків для подальшого вступу до вищих навчальних закладів єдиної системи військової освіти.
Виходячи з аналізу вказаних правових норм, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ліцей, у якому навчався позивач не є військовим навчальним закладом в розумінні Закону № 2232-XII, а тому строк його навчання не може бути зараховано у загальний строк військової служби, оскільки навчання в такому учбовому закладі не можна вважати проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у частині четвертій статті 2 цього Закону.
Аналогічна правова позиція закріплена у постановах Верховного Суду України від 27.03.2012 року у справі №21-7а12 та від 16.04.2013 року у справі №21-107а13.
Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справі, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.
За таких обставин, у відповідності до ст. 200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 20.02.2015 року.

Головуючий суддя: О.М. Романчук

Судді: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя Романчук О.М

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.