Справа № 804/18876/14
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 р. Справа № 804/18876/14

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» , у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Куземченко А.С. про відкриття виконавчого провадження №43872789 від 01.07.2014р.

Позовні вимоги обгрунтовані протиправністю оскаржуваного рішення. Так позивач зазначає, що винесена виконавчим органом постанова не затверджена начальником відділу або його заступником та не скріплена печаткою, а також у матеріалах справи відсутні докази направлення постанови на адреси боржника та стягувача. Крім того, державним виконавцем у виконавчому документі було невірно зазначено адресу боржника та стягувача, а також суму заборгованості та індивідуальний податковий номер ОСОБА_2 Позивач також наголошує, що зазначена постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена державним виконавцем без врахування того, що третьою особою при поданні заяви про відкриття провадження не були вказані дата та повна назва юридичної особи-заявника.

Позиція відповідача, відображена у запереченнях на позов, полягає у безпідставності позовних вимог. Відповідач зазначає, що у відповідності до положень ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі написи нотаріусів відносяться до документів, які підлягають до виконання державною виконавчою службою. Так, у зв'язку з відсутністю даних про визнання нечинним або скасування виконавчого напису у Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції були відсутні підстави для винесення постанови про відмову у прийнятті виконавчого документу. Відповідач заперечує факт не направлення оскаржуваної постанови сторонам виконавчого провадження та зазначає, що 04.12.2014р. державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Письмових заперечень від третьої особи до суду не було надано.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

01.07.2014р. державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Куземченко А.С. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП №43872789).

Зазначена постанова була винеса виконавчим органом на підставі заяви представника стягувача - ПАТ «Дельта Банк» та виконавчого напису №548, виданого 08.04.2014р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 115, 2 кв. м., яка належить позивачу на користь ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 1 978 052, 30 грн. за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_2 звернулась до суду із даним позовом.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року №606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно частини 1 статті 2 цього Закону, примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

У відповідності до п.4 ч.2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, якими, зокрема, є виконавчі написи нотаріусів.

Статтею 90 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Так відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виходячи з вимог зазначеного Закону у кореспонденції із приписами Закону України "Про державну виконавчу службу", державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених Законом України "Про виконавче провадження", неупереджено, своєчасно та повно.

Статтею 25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

У позовній заяві ОСОБА_2 зазначає про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження №43872789 видана всупереч вимогам закону, оскільки державним виконавцем у виконавчому документі було невірно зазначено адресу боржника та стягувача, а також суму заборгованості та індивідуальний податковий номер ОСОБА_2; не вказано повне найменування, ідентифікаційний код, повна адреса, реквізити рахунка стягувача.

Пунктом п. 1.5.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 встановлено, що постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити:

а) вступну частину із зазначенням:

назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу ДВС, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову;

назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);

за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене;

б) мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на закон чи інший нормативно-правовий акт (статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт, на підставі якого видано постанову);

в) резолютивну частину із зазначенням: прийнятого рішення державного виконавця; прізвища, імені, по батькові фізичних осіб, повного найменування юридичних осіб, яким надсилається копія постанови; строку і порядку оскарження постанови;

г) до постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами;

ґ) постанова складається і підписується державним виконавцем у необхідній кількості примірників (копій), один з яких (оригінал) залишається у виконавчому провадженні, а інші (копії) направляються за належністю і у випадках, встановлених Законом або цією Інструкцією, затверджуються начальником відділу або його заступником та скріплюються печаткою;

д) у разі якщо постанова державного виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 18 Закону.

Однак відсутність певних реквізитів або наявні помилки у них, зокрема, невірні повна адреса стягувача і боржника, ідентифікаційний номер боржника у виконавчому документів, сума заборгованості, сама по собі, не може бути достатньою підставою для визнання порушення прав позивача, який є боржником у виконавчому провадженні та не може бути достатньою підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Оскаржувана постанова винесена на підставі заяви стягувача із зазначенням реквізитів згідно поданої заяви.

В свою чергу, ч. 2 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Крім того, ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа.

Таким чином, невірність певних реквізитів у виконавчому документі може бути усунута в процесі виконавчого провадження без скасування оскаржуваної постанови.

Слід також зазначити, що 04.12.2014р. державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського управління юстиції була винесена постанова (реєстарційний номер ВП №43872789) про повернення виконавчого напису №548 від 08.04.2014р. стягувачу.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_2 до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання протиправною та скасування постанови -задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію постанови направити сторонам по справі.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А. Барановський