Справа № 349/835/14-а,2-а/349/40/14
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року Справа № 876/8435/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

та представника відповідача: Окуневича М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області на постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

13.06.2014 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання неправомірною відмову щодо нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій,як працівнику освіти та зобов'язання нарахувати і виплатити вказану допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до розділу XV пункту 7-1 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він при виході на пенсію має право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, оскільки з 01 вересня 1977 року по даний час працює на посаді вчителя історії, а стаж роботи як працівника освіти становить більше 36 років.

Постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2014 року адміністративний позов задоволено. Визнано відмову Управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_3 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій як працівнику освіти, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - незаконною. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_3, жителю АДРЕСА_1 грошову допомогу розмірі десяти місячних пенсій як працівнику освіти, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційні скарги, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просять оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на те, що згідно з п.1 роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України № 21 від 31.08.1992., п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали за сумісництвом на роботах, передбачених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (із змінами, вказаними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 № 1436), періоди роботи не за основним місцем роботи до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, не зараховується. А тому вважають, що зарахувати до спеціального стажу період роботи за сумісництвом у Фразькій ЗОШ з 1995 року по 2003 року немає підстав.

У ході апеляційного розгляду представник апелянта Окуневича М.В. надав пояснення та просить відхилити апеляційну скаргу.

Представник позивача ОСОБА_1 у ході апеляційного розгляду надав пояснення та просить відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне їх задовольнити частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач працюючи методистом, фактично весь робочий час виконанував обов'язки вчителя історії у Фразькій ЗОШ І-ІІ ступенів, що підтверджується довідкою Фразької ЗОШ І-ІІ ступенів №06 червня 2014 року.

Проте, колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Згідно розділу XV пункту 7-1 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на якихдає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розміріїх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» закріплено перелік окремих категорій працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років. Так, в п.«е» даної статті закріплено, що таке право мають працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» встановлено, що посада вчителів загальноосвітніх навчальних закладів дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що 08 травня 2014 року позивач, керуючись вищенаведеним, звернувся до управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі із заявою про проведення нарахування та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій,як працівнику освіти.

Однак відповідач відмовив у проведенні нарахування та виплаті даної грошової допомоги, мотивуючи тим, що позивач з 1995 року по 2003 рік працював на посаді вчителя за сумісництвом, а період роботи за сумісництвом не включається до спеціального стажу роботи, який дає право на отримання даної грошової допомоги. Віднявши цей період роботи від загального стажу відповідач виявив, що спеціальний стаж працівника освіти складає лише 28 років 1 місяці 14 днів, що позбавило його права на отримання грошової допомоги.

Всупереч висновкам суду першої інстанції колегія суддів вважає, що відмова Управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області є правомірною з огляду на наступне.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 р., основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно записів трудової книжки з 01 вересня 1977 року ОСОБА_3 працює на посаді вчителя історії у Ягодівській (Фразькій) ЗОШ І-ІІ ступенів.

18 серпня 1995 року по 01 вересня 1998 року працював методистом Рогатинського райметодкабінету з питань виховної роботи у відділі освіти Рогатинської районної державної адміністрації (прийнятий в порядку переведення з посади вчителя історії Ягодівської (Фразької) ЗОС І-ІІ ступенів.) (а.с.7)

З 01 вересня 1998 року по 03 березня 2003 року працював завідуючим фільмотекою відділу освіти Рогатинської РДА та з 04 березня 2003 року по 01 вересня 2003 року робітником господарської бригати відділу освіти Рогатинської РДА.(а.с.8)

01 вересня 2003 року прийнятий на посаду вчителя історії Ягодівської (Фразької) ЗОС І-ІІ ступенів.)

Крім цього згідно довідок виданих директором школи Думою Ю.І. встановлено, що ОСОБА_3 дійсно працював у Ягодівській (Фразькій) ЗОШ І-ІІ ступенів з 01 вересня 1977 року по даний час, а в період з 1995 рок по 2003 рік працював за сумісництвом у даній школі на посаді вчителя історії та првіознавства. (а.с.12, 13)

Згідно з п.1 роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України № 21 від 31.08.1992., п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали за сумісництвом на роботах, передбачених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (із змінами, вказаними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 № 1436), періоди роботи не за основним місцем роботи до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, не зараховується.

Керуючись вищезазначеним колегія суддів вважає, що не можливо зарахувати позивачу період роботи з 18 серпня 1995 року по 01 вересня 2003 року на посаді вчителя історії, як основне місце праці, оскільки згідно записів та наданих довідок в цей період він працював на займаній посаді за сумісництвом.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційних скаргах, дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, оскільки висновки суду не грунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області задовольнити, а постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2014 року у справі №349/835/14-а - скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний