Справа № 2а/0470/3488/11
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Київ К/800/13788/14

К/800/15887/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання - Загородня М.О.,

за участю представників:

позивача - Переясловської М.В.,

відповідача-1 - Трофименко М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області та Дніпропетровської митниці Міндоходів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до Дніпропетровської митниці Державної митної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про скасування рішення Дніпропетровської митниці, оформленого листом від 08 жовтня 2010 року №45-02-1/6329 «Щодо повернення мита» та стягнення коштів в сумі 47745,12 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» звернулося до суду з позовом до Дніпропетровської митниці Державної митної служби України та Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в якому просило:

- скасувати рішення Криворізької митниці Державної митної служби України, оформлене листом від 08 жовтня 2010 року № 45-02-1/6329 «Щодо повернення мита»;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» суму мита в розмірі 47745,12 грн., надміру сплаченого ВАТ «Нікопольський завод феросплавів» до Державного бюджету України на підставі ВМД від 03 квітня 2008 року № 113020000/8/002374.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про встановлення судовим рішенням апеляційного суду протиправності рішення митниці про визначення митної вартості товарів та підтвердження правильності митної вартості, заявленої декларантом, що є підставою для повернення сум надмірно сплаченого мита відповідно до ст.264 Митного кодексу України в порядку, визначеному Порядком №618.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2014 року, адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили із скасування судом рішення митниці про визначення митної вартості товарів, виконання позивачем всіх вимог законодавства щодо надання документів, протиправності рішення відповідача про відмову у поверненні коштів та обґрунтованості вимог про їх повернення.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області та Дніпропетровська митниця Міндоходів звернулися до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами.

Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати, винести нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У касаційній скарзі зазначає, що вимога позивача про захист порушеного права та стягнення коштів є передчасною, оскільки суми митних та інших платежів повертаються органами Казначейства за умови надання Висновку митним органом або щодо яких винесено рішення суду про повернення коштів. Вказує, що Висновки від Дніпропетровської митниці, на підставі яких перераховуються спірні кошти з рахунку обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку, до Головногго управління не надходили.

Дніпропетровська митниця Міндоходів, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким провадження закрити в частині позовних вимог щодо стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми ввізного мита у розмірі 47745,12 грн., сплаченого за ВМД від 03 квітня 2008 року №113020000/8/002374, в задоволенні інших позовних вимог відмовити. У касаційній скарзі зазначає, що під час прийняття рішення, оформленого листом від 08 жовтня 2010 року №45-02-1/6329, про відмову у поверненні позивачу суми ввізного мита, митниця не мала правових підстав для прийняття висновку про повернення суми ввізного мита, оскільки даний спір вирішений судом по суті. Вказує також про порушення позивачем вимог щодо оформлення заяви, встановлених Порядком № 618.

Заслухавши доповідача, пояснення представників позивача та відповідача-1, обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30 вересня 2010 року ВАТ «Нікопольський завод феросплавів» звернулося до Криворізької митниці із заявою за вих.№8203-6995/4016 про повернення надміру сплаченої суми мита в розмірі 47745,12 грн. згідно Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженому наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року №618.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку №618 позивачем до заяви додані наступні документи:

- аркуші з позначенням « 3/8» комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 з доповненнями (оригінал ВМД від 03 квітня 2008 року №113020000/8/002374);

- декларація митної вартості від 03 квітня 2008 року № 113020000/8/002374;

- копії ВМД та ДМВ від 31 березня 2008 року №113020000/8/002266;

- розрахунок суми надміру сплаченого мита, підписаний комерційним директором ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» та Головним бухгалтером ПАТ «Нікопольський завод феросплавів».

За результатами розгляду заяви ВАТ «Нікопольський завод феросплавів» Криворізькою митницею Державної митної служби України листом від 08 жовтня 2010 року № 45-02-1/6329 повідомлено про прийняття рішення щодо відмови у поверненні суми мита за вказаною заявою з посиланням на узгодження податкового зобов'язання як самостійно нарахованого при поданні ВМД, відсутність підстав для повернення грошових сум та невідповідність поданої позивачем заяви вимогам 2.3 розділу ІІ Порядку № 618.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог щодо скасування вказаного рішення митниці та стягнення на користь позивача надмірно сплаченого мита.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2010 року у справі № 2а-7234/08, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 грудня 2010 року, скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2008 року; задоволено частково позов ВАТ «Нікопольський завод феросплавів», визнано протиправними та скасовано рішення Криворізької митниці від 02 квітня 2008 року №МВ097 про визначення митної товарів (здійснення митної оцінки) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 03 квітня 2008 року №113020000/2008/00724.

Як встановлено ч.6 ст.264 Митного Кодексу України від 11 липня 2002 року, чинного на момент виникнення спірних відносин, у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарі, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у місячний термін з дня прийняття такого рішення, в порядку передбаченому законодавством.

Процедура повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України, визначена Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року №618, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1097/14364 (далі - Порядок №618).

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку №618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати (п.п.2, 3розділу ІІІ Порядку №618).

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу (п.4 розділу ІІІ Порядку № 618).

Як встановлено судами, позивачем при поданні заяви про повернення мита, надмірно сплаченого до бюджету, були виконані всі вимоги законодавства щодо надання документів, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів.

При цьому судами обґрунтовано відхилені доводи митниці щодо відсутності у заяві підпису головного бухгалтера, оскільки дані обставини не є підставою визнання факту порушення позивачем вимог Порядку №618; до того ж, поданий до заяви розрахунок надміру сплаченого мита підписано як комерційним директором, так і головним бухгалтером, що спростовує вказані доводи відповідача.

Також, суди дійшли вірного висновку про необґрунтованість доводів відповідача з посиланням на ст.25 Закону України «Про єдиний митний тариф» щодо можливості повернення надмірно сплаченого мита лише на протязі одного року, з урахуванням встановлених спеціальними нормами строку подання заяви не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету.

Згідно п.п.5 п.9 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України списання коштів з бюджету за рішенням суду щодо повернення платнику податків надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету провадиться у межах надмірно та/або помилково сплачених ним до бюджету коштів.

Відповідно до ч.1 ст.25 Бюджетного кодексу України Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Враховуючи, що надмірна сплата позивачем митних зборів (обов'язкових платежів) зумовлена прийняттям митним органом рішення, яке визнано протиправним та скасовано рішенням суду, що набрало законної сили, сума надміру сплачених позивачем при митному оформленні товару коштів підлягає поверненню на його користь з Державного бюджету.

За вказаними обставинами колегія суддів вважає, що судами попередніх інстанцій повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовано до них норми матеріального права.

Доводи касаційних скарг встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області та Дніпропетровської митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді