Справа № 159/457/15-а
Суддя: Миронюк М. Г.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/457/15-а
Провадження № 2-а/159/37/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 24 лютого 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Миронюка М.Г.,

за участю секретаря Посполітак Г.О.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Ковелі справу за адміністративним ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області про зобов'язання вчинити дії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області як одержувач пенсії по інвалідності з 31.12.2014 року. Пенсію їй призначено відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" 09.01.2015 року вона звернулася до відповідача з письмовою заявою про призначення пенсії державного службовця з врахуванням усіх видів оплати праці, на які нараховуються страхові внески (єдиний внесок) на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідач своїм рішенням від 22.01.2015 року № 593 відмовив їй у призначенні пенсії по інвалідності як державному службовцю, оскільки розмір цієї пенсії становить 1583,27 грн., тобто менший за розмір пенсії призначеної на загальних підставах. При цьому відповідач не включив суми матеріальної допомоги та індексації .

Позивачка ОСОБА_1 зазначає, що не погоджується із вказаним рішенням та просить визнати управління ПФУ в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності, як державному службовцю згідно Закону України "Про державну службу" неправомірними та зобов'язати управління ПФУ в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області призначити та виплачувати пенсію по інвалідності, як державному службовцю згідно ст. 37 - 1 Закону України "Про державну службу" з 09 січня 2015 року з урахуванням всіх видів оплати праці, на які нараховуються страхові внески (єдиний внесок) на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання подала заяву в якій вона просила розглянути адміністративний позов без її участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився,подав заперечення де вказав про розгляд справи без участі представника відповідача, а також вказав, що позов не визнає повністю, заперечивши його тим, що проводив призначення та виплату пенсії позивачу відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" згідно із поданою заявою позивача. Вважає, також що, згідно зі ст.33 Закону України "Про державну службу" матеріальна допомога та індексація не входять до складу заробітної плати, оскільки ці виплати не є складниками заробітної плати держаного службовця.

Суд дослідивши письмові докази прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області як одержувач пенсії по інвалідності з 09.01.2015 року. Пенсію їй призначено відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". 09.01.2015 року вона звернулася до відповідача з письмовою заявою про переведення її на пенсію по інвалідності згідно ст. 37 - 1 Закону України "Про державну службу". Відповідач даної заяви не розглянув, а призначив позивачці пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки розмір пенсії відповідно до ст.37 - 1 Закону України "Про державну службу" становить 1583,27 грн., тобто менший за розмір пенсії призначеної на загальних підставах. В той же час при обчисленні пенсії державного службовця відповідач не врахував всіх видів оплати праці, на які нараховуються страхові внески (єдиний внесок) на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 37-1 Закону "Про державну службу" передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до ст.33 Закону "Про державну службу", заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. При цьому саме на Кабінет Міністрів України покладається регулювання питань оплати праці державних службовців, встановлення розмірів посадових окладів, надбавок, доплат, матеріальної допомоги.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця встановлений постановами Кабінету Міністрів від 31 травня 2000 року № 865 та від 23 квітня 2003 року № 581.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 (із змінами і доповненнями) передбачено, що особи, які вийшли на пенсію згідно Закону України "Про державну службу", мають право на перерахунок пенсій, але лише за умови підвищення заробітної плати державним службовцям після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу".

Згідно ст. 37 Закону "Про державну службу" пенсія державним службовцям з 1 січня 2015 року призначається в розмірі 60 відсотків від сум їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України "Про державну службу" заробітна плата держаних службовців складається з посадових окладів, премій, доплат за ранг, надбавку за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

У частині першій ст.1 Закону "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За змістом ст.2 Закону "Про оплату праці" структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які проводяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії. Із змісту статті 40 вказаного Закону видно, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Отже, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне, відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Таким чином, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звільнення, в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги та індексації, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 жовтня 2008 року № 19-11 "Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2008 року за № 1161/15852, дійсно було передбачено обов'язкові реквізити довідки про заробітну плату, в тому числі встановлено складові заробітної плати, які враховуються під час призначення (перерахунку) пенсії.

Однак постановою правління Пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1 "Про виконання рішення окружного адміністративного суду міста Києва по справі №2а-4753/2670 затверджена нова форма довідки про складові заробітної плати, яка подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" (далі - форма № 5-1), якою передбачено, що винагорода за вислугу років, матеріальна допомога на оздоровлення і допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація є складовими заробітної плати. При цьому чітко передбачено, що із усіх виплат, які вказані в цій довідці нараховуються і сплачуються страхові внески, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Крім цього, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої ст.66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат па оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11).

За приписами частини другої ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З довідки № 3 та № 4 від 09.01.2015 року про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" вбачається, що позивач отримувала у розрахунковому періоді матеріальну допомогу на оздоровлення та індексацію, з яких відраховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування , а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду будь-яких доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, як державному службовцю згідно ст.37 - 1 Закону України "Про державну службу", оскільки на думку суду право вибору виду пенсії залишається за позивачем.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, відповідач, відмовляючи позивачу в перерахунку розміру пенсії, не діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто діяв неправомірно, чим порушив право позивача на отримання пенсії у належному розмірі, в зв'язку з чим таке право потребує судового захисту.

Суд, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, вважає, що для відновлення останнього необхідно і достатньо визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити призначення та виплату пенсії позивачу, як державному службовцю відповідно до ст.37 - 1 Закону України "Про державну службу", з урахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески(єдиний внесок) на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 09.01.2015 року, з урахуванням виплачених сум.

Керуючись ст.ст.11, 71, 86, 94, ч. 2 ст. 99, 159, 160, 161, 162, 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст.ст.33, 37, 37-1 Закону України "Про державну службу", ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.ст.40, 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області про зобов'язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати дії управління Пенсійного Фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності, як державному службовцю згідно Закону України "Про державну службу" неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1, як державному службовцю відповідно до ст.37 - 1 Закону України "Про державну службу", з урахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески (єдиний внесок) на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування , починаючи з 09.01.2015 року, з урахуванням виплачених сум призначеної пенсії.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий:М. Г. Миронюк