Справа № 826/10143/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року м. Київ К/800/19563/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів при секретарі судового засідання за участю представників товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт Беарінгс» Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г., Руденко Н.В., Лабзіної А.О., Савченко С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт Беарінгс» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт Беарінгс» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейскої служби України у м. Києві про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Крафт Беарінгс» (далі - ТОВ «Крафт Беарінгс») пред'явило позов до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейскої служби України у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/300624/2 від 21 травня 2013 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100270000/2013/01048 та стягнення надмірно сплачених платежів.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва 12 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ТОВ «Крафт Беарінгс», посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що 15 березня 2013 року між ТОВ «Крафт Беарінгс» та UAB «CRAFT bearings» (Литва) було укладено контракт № 2013/08, відповідно до якого здійснювалась поставка підшипників та цепів, які виробляються компанією «CRAFT bearings».

На виконання умов контракту № 2013/08 від 15 березня 2013 року ТОВ «Крафт Беарінгс» на митну територію України були ввезені: підшипники кулькові зовнішній діаметр більш як 30мм, промислові, Виробник BueS A.G. (Малайзія) на замовлення «CRAFT bearings» Торговельна марка: CRAFT, Країна виробництва: Малайзія (MY); підшипники роликові конічні, промислові, Виробник Buel A.G. (Малайзія) на замовлення «CRAFT bearings» Торговельна марка: CRAFT, Країна виробництва: Малайзія (MY); підшипники роликові сферичні, промислові, Виробник Buel A.G. (Малайзія) на замовлення «CRAFT bearings» Торгівельна марка: CRAFT, Країна виробництва: Малайзія (MY)»; підшипники з циліндричними роликами, промислові, Виробник Buel A.G. (Малайзія) на замовлення «CRAFT bearings» Торгівельна марка: CRAFT, Країна виробництва: Малайзія (MY)».

З метою митного оформлення товару декларантом до митного органу була подана вантажна митна декларація № 100270000/2013/300624/2 від 21 травня 2013 року.

Визначення митної вартості поставленого товару декларантом здійснювалось за основним методом - за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються.

Посадовими особами митниці під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару було виявлено, що засновником позивача є громадянин Литви - ОСОБА_8, що може свідчити про взаємозв'язок між позивачем та його контрагентом UAB «CRAFT bearings» (Литва), у зв'язку з чим здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, за результатами якого встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості, а саме: не конкретизовано наявність такої складової митної вартості, як страхування перевезення товару (враховуючи умови постачання товару згідно Інкотермс 2000- FCA) та довідка про транспортні витрати № 15 від 16 травня 2013 не дає змоги виділити вартість страхування із загальної суми витрат на транспортування. У довідці відсутні відомості у кількісному виразі стосовно вартості страхування, що унеможливлює здійснення перевірки правильності заявленої декларантом вартості товару.

У посадових осіб митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності митної оцінки товарів, що переміщувались через митний кордон України відповідно до ВМД № 100270000/2013/300624/2 від 21 травня 2013 року та виникли підстави вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Київською регіональною митницею з позивачем була проведена процедура консультацій та запропоновано позивачу надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини для нього; виписка з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосується відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; додаткову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним; розрахунок ціни (калькуляцію).

29 травня 2013 року позивачем було надано митному органу довіку ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» № 12/208 від 28 травня 2013 року, статут ТОВ «Крафт Беарінгс», лист про відсутність залежності від третіх осіб, експортні декларації, прайс-листи, платіжне доручення про виконання умов контракту, інвойс продавця на аналогічні товари іншим покупцям в Україні, сертифікат відповідності.

За результатами дослідження довідки ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» № 12/208 від 28 травня 2013 митним органом було встановлено, що експерт посилається виключно на цінову політику, орієнтовану безпосередньо ТОВ «Крафт Беарінгс», а не на кон'юнктуру ринку в цілому, оскільки в ході експертного аналізу експертом розглядалися документи, що надавались до митного оформлення (контракт, інвойс, специфікація, товарно-транспортні документи) та інформація, отримана з мережі Інтернет без зазначення конкретних виробників аналогічної продукції. З огляду на це експертом фактично вартісний аналіз проводився на підставі наданих до митного оформлення товаросупровідних документів контрактоотримувачем, що свідчить про те, що експертом не здійснено аналіз цін на подібні (аналогічні) товари, при цьому не зазначено конкретні джерела інформації (не вказано яких саме підприємств інформація), а наявні лише посилання на ресурси Інтернет.

У зв'язку з ненаданням позивачем додаткових документів, які б підтверджували заявлену ним митну вартість товару, митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/300624/2 від 21 травня 2013 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100270000/2013/01048.

Коригування митної вартості було здійснено митним органом за резервним методом. Митницею обґрунтовано, що попередні методи не застосовані у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зазначив, що сумніви митного органу щодо заявленої позивачем митної вартості товару небезпідставні, витребування додаткових документів для підтвердження декларантом заявленої митної вартості було обґрунтоване.

Оскільки додатково витребуваних митним органом документів на підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару позивачем надано не було, суд першої інстанції прийшов до висновку про правомірність рішень відповідача про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/300624/2 від 21 травня 2013 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100270000/2013/01048.

Суд апеляційної інстанції із висновком суду першої інстанції погодився та залишив постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2013 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Відповідно до частин 2-4 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З системного аналізу вказаних статей вбачається, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи.

Частинами 1, 2 статті 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Як вбачається із матеріалів справи посадовими особами митниці під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару було виявлено, що засновником позивача є громадянин Литви - ОСОБА_8, що може свідчити про взаємозв'язок між позивачем та його контрагентом UAB «CRAFT bearings» (Литва), у зв'язку з чим здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. За результатами контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості, а саме не конкретизовано наявність такої складової митної вартості, як страхування перевезення товару (враховуючи умови постачання товару згідно Інкотермс 2000- FCA) та довідка про транспортні витрати № 15 від 16 травня 2013 не дає змоги виділити вартість страхування із загальної суми витрат на транспортування. У довідці відсутні відомості у кількісному виразі стосовно вартості страхування, що унеможливлює здійснення перевірки правильності заявленої декларантом вартості товару.

Оскільки надані позивачем документи разом з ВМД № 100270000/2013/300624/2 від 21 травня 2013 року, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості, а саме, не конкретизовано наявність такої складової митної вартості, як страхування перевезення товару (враховуючи умови постачання товару згідно Інкотермс 2000- FCA), так як довідка про транспортні витрати № 15 від 16 травня 2013 року не дає змоги виділити вартість страхування із загальної суми витрат на транспортування, додаткові документи, які витребовувались відповідачем з метою підтвердження обґрунтованості визначення позивачем митної вартості товару та вибору методу її визначення були надані не в повному обсязі, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до правильного висновку про правомірність рішень митниці про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/300624/2 від 21 травня 2013 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100270000/2013/01048.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та встановлених обставин справи.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення надмірно сплачених платежів послався на порушення позивачем Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби № 618 від 20 липня 2007 року (далі - Порядок № 618).

Такий висновок суддів першої та апеляційної інстанції є неправильним, однак він не впливає на законність рішень судів про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що позивачу слід відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення надмірно сплачених платежів не з підстав порушення ним Порядку № 618, а в зв'язку із відмовою в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/300624/2 від 21 травня 2013 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100270000/2013/01048.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями ст. ст. 220, 221, 226, 230, 232 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт Беарінгс» залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва 12 грудня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: