Справа № 815/6221/14
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

18 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6221/14

Категорія: 5.5 Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року у справі за позовом державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» до Білгород-Дністровської об'єднаної державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ :

Державне підприємство «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» звернулось до суду з адміністративним позовом до Білгород-Дністровської об'єднаної державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання протиправними дій щодо проведення та при проведенні державного фінансового аудиту діяльності державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» за період з 01.11.2013 року по 31.05.2014 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 10 червня 2014 року по 29 серпня 2014 року проводився державний фінансовий аудит фінансового-господарської діяльності державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт». Проте, позивач зазначає, що фінансовий аудит проведено відповідачем незаконно та з порушенням встановленого порядку. Так, позивач вважає, що Держфінінспекція для проведення аудиту повинна була отримати відповідний дозвіл Кабінету Міністрів України, оскільки відноситься до переліку контролюючих органів, яким для проведення перевірок протягом серпня-грудня 2014 року необхідно отримати дозвіл Кабінету Міністрів України. Також позивач зазначив про порушення відповідачем порядку проведення аудиту. Так позивач вказує, що на другому етапі аудиту підприємству не було надано програму аудиту та програма аудиту надійшла лише 29 серпня 2014 року.

За результатами державного фінансового аудиту 26 серпня 2014 року позивач отримав проект аудиторського звіту. 29 серпня 2014 року на адресу позивача надійшов аудиторський звіт та два примірника протоколу розгляду аудиторського звіту. Посилаючись на те, що останній день аудиту - 29 серпня 2014 року позивач зазначив, що направлення йому аудиторського звіту та проколів розбіжностей в останній день перевірки позбавило його можливості комплексно розглянути звіт та надати протокол розбіжностей у встановлені законом строки.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що діями відповідача порушено норми діючого законодавства та права позивача за захистом яких він звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав заперечення відповідно до яких зазначив, що державний фінансовий аудит фінансового-господарської діяльності державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» проведено на виконання Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на ІІ квартал 2014 року та в межах повноважень інспекції. Програма аудиту, у зв'язку з неможливістю її вручення керівнику порту, передана через канцелярію порту, а Методикою проведення органами державної контрольно-ревізійної служби державного фінансового аудиту діяльності суб'єктів господарювання не передбачено необхідності попереднього узгодження програми аудиту з керівником об'єкта аудиту.

Також відповідач зазначив, що за результатами фінансового аудиту порту складено аудиторський звіт, який 26 серпня 2014 року було направлено для розгляду та обговорення за участю посадових осіб позивача. Однак у зв'язку із тим, що від обговорення звіту керівництво порту відмовилось, 29 серпня 2014 року аудиторський звіт було направлено разом з протоколом розбіжностей. 04 вересня 2014 року керівництвом порту підписано протокол розбіжностей.

За таких обставин, відповідач наполягає на тому, що права позивача на розгляд та відповідне реагування на аудиторський звіт порушені не були, фінансовий аудит проведено на законних підставах, у зв'язку із чим підстави для задоволення позову відсутні.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням державне підприємство «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» звернулося до суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що Білгород-Дністровською об'єднаною державною фінансовою інспекцією в Одеській області згідно п. 5.2.7.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на ІІ квартал 2014 року проведено державний фінансовий аудит фінансового-господарської діяльності державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» за період з 01.01.2013 року по 31.05.2014 року.

За результатами фінансового аудиту складено аудиторський звіт від 29 серпня 2014 року №17-14/7 (а.с. 12-64). Позивач оскаржує дії Білгород-Дністровської об'єднаної державної фінансової інспекції в Одеській області щодо проведення державного фінансового аудиту діяльності державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», посилаючись на те що відповідно до ст. 31 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» для проведення аудиту порту фінансова інспекція повинна була отримати дозвіл Кабінету Міністрів України.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 липня 2011 року №765, утворено територіальні органи Державної фінансової інспекції. Згідно ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Державний фінансовий аудит, у відповідності зі ст. 3 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», є різновидом державного фінансового контролю і полягає у перевірці та аналізі органом державного фінансового контролю фактичного стану справ щодо законного та ефективного використання державних чи комунальних коштів і майна, інших активів держави, правильності ведення бухгалтерського обліку і достовірності фінансової звітності, функціонування системи внутрішнього контролю. Результати державного фінансового аудиту та їх оцінка викладаються у звіті.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 № 1622-VII (набрання чинності 03.08.2014 року), перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2014 року №408 затверджено Перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надається дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців, до яких, зокрема, відноситься Держфінінспекція.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вищевказані вимоги щодо отримання контролюючими органами дозволу Кабінету Міністрів України на проведення перевірок суб'єктів господарювання розповсюджуються на перевірки, що здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року та Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» набрав чинності 03.08.2014 року.

Натомість державний фінансовий аудит ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» розпочато 10 червня 2014 року, тобто до прийняття Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та Постанови Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2014 року №408, відтак для проведення фінансового аудиту позивача отримання дозволу Кабінету Міністрів України не передбачалось.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено наявність у відповідача повноважень на проведення державного фінансового аудиту фінансового-господарської діяльності державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» за період з 01.01.2013 року по 31.05.2014 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2006 року №361 затверджено Порядок проведення Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами державного фінансового аудиту діяльності суб'єктів господарювання (далі Порядок №361).

Відповідно до пункту 12 вказаного Порядку розроблено Методику проведення органами державної контрольно-ревізійної служби державного фінансового аудиту діяльності суб'єктів господарювання, яка затверджена Наказом Головного контрольно-ревізійного управління України 04.08.2008 року №300 (чинна на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Методика №300).

Згідно з п. 3 Порядку №361 та п. 4 Методики №300, аудит проводиться відповідно до плану контрольно-ревізійної роботи, який складається та затверджується в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вірно встановлено судом, державний фінансовий аудит ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» проведено відповідно до Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Одеській області на ІІ квартал 2014 року.

Згідно з п. 4 Порядку №361 та п. 5 Методики №300, перед початком аудиту керівнику суб'єкта господарювання надсилається не пізніше ніж за десять календарних днів відповідне повідомлення із зазначенням строку аудиту та відповідальних за його проведення посадових осіб.

28 травня 2014 року за вх. №125-Ф до ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» надійшов лист-повідомлення Держфінінспекції від 26 травня 2014 року №840-28/1236, відповідно до якого начальнику порту повідомлено про те, що з 10 червня 2014 року буде проведений державний фінансовий аудит діяльності ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» за період з 01.01.2013 року по завершений місяць 2014 року (а.с. 100). У відповідності з п. 3 Методики №300, процес аудиту складається з чотирьох етапів: перший етап - планування аудиту; другий етап - підготовка програми аудиту; третій етап - перевірка факторів ризику; четвертий етап - звітування про результати аудиту.

На другому етапі аудиту позивач оскаржує дії відповідача щодо несвоєчасного вручення примірнику Програми аудиту.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до п. 9 Порядку №361 під час другого етапу аудиту - підготовка програми проведення аудиту: уточнюється інформація, зібрана на першому етапі, та конкретизуються і аналізуються недоліки і проблеми, які вплинули або можуть негативно вплинути на рівень управління фінансово-господарською діяльністю суб'єкта господарювання та готується програма проведення аудиту, що затверджується керівником Держфінінспекції, її територіального органу.

Згідно пп. 8.1, 8.2 п. 8 Методики № 300 в програмі аудиту зазначаються: мета аудиту, підстава для його проведення, орган ДКРС, який проводить аудит; інформація про діяльність об'єкта аудиту, де наводиться стисла характеристика суб'єкта, фінансово-господарська діяльність якого підлягає аудиту; результати проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності та попередньої оцінки стану внутрішнього контролю; перелік критеріїв, за якими буде визначено ефективність управління об'єктом аудиту; перелік факторів ризику фінансово-господарської діяльності об'єкта аудиту, які передбачається перевірити за визначеними критеріями, методи проведення аудиту, процедури їх застосування, обсяг аудиту та вибірки, а також рівень суттєвості можливих порушень та недоліків; необхідність залучення до проведення аудиту інших органів ДКРС, чи представників інших органів влади, установ та організацій; відповідальні працівники, що здійснюють аудит, та графік проведення аудиту.

Програма аудиту складається у двох примірниках, один з яких надається керівнику об'єкта аудиту, про що робиться запис на другому примірнику, який залишається органу ДКРС.

Судами встановлено, що 17 липня 2014 року заступником начальника Держфінінспекції в Одеській області затверджено Програму державного фінансового аудиту фінансово-господарської діяльності ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», примірник якої надано позивачу через канцелярію порту.

Позивач наполягає на невчасному наданні йому Програми аудиту, чим порушені права підприємства на ознайомлення з переліком ризикових операцій, які досліджувались, рівнем суттєвості їх впливу на результати діяльності підприємства та достовірності фінансової звітності.

Методикою №300 та Порядком №361 не встановлено строків надання примірнику Програми керівнику об'єкта аудиту, а попереднє узгодження Програми з відповідним керівником можливе у разі проведення аудиту з ініціативи суб'єкта господарювання або його органу управління, тоді як фінансовий аудит порту проведено відповідно до Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на ІІ квартал 2014 року.

Судами встановлено, що й сам позивач - ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», який наполягає на порушенні своїх прав через не отримання Програми аудиту, не вчинив жодних дій з метою ознайомлення та отримання вказаної Програми.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в даному випадку несвоєчасне отримання позивачем Програми аудиту не є суттєвим порушенням та в цілому не вплинуло на проведення державного фінансового аудиту ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт».

Відповідно до п. 11 Порядку №361, під час четвертого етапу процесу аудиту - звітування про результати аудиту - готуються висновки за результатами оцінки рівня управління фінансово-господарською діяльністю суб'єкта господарювання виходячи з істотності їх впливу на фінансово-господарську діяльність за такими загальними розділами: 1) зовнішній - незалежний від суб'єкта господарювання характер, зокрема стосовно достатності нормативно-правового забезпечення його діяльності, рівня її регламентації органом управління суб'єкта; 2) внутрішній - прийняття рішень або бездіяльність посадових осіб суб'єкта господарювання, передусім щодо організації системи внутрішнього контролю.

Судами встановлено, що на час завершення фінансового аудиту позивача набрала чинності Методика проведення Державною фінансовою інспекцією України, її територіальними органами державного фінансового аудиту діяльності суб'єктів господарювання від 26.06.2014 року № 728 (далі Методика №728).

Відповідно до пункту 6.1 Методики №728, за результатами аудиту діяльності складається аудиторський звіт, який обов'язково має містити результати перевірки дотримання законодавства і забезпечення ефективності фінансово-господарської діяльності об'єкта аудиту та обґрунтовані рекомендації щодо її удосконалення.

Аудиторський звіт включає такі розділи: вступ; результати аудиторських процедур і висновки; рекомендації; додатки (п. 6.2 Методики №728).

Судами встановлено, що аудиторський звіт за результатами державного фінансового аудиту ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» за період з 01.01.2013 року по 31.05.2014 року складено відповідно до вимог п. 6.2 Методики №728.

Згідно вимог п. 6.4 Методики №728, аудиторський звіт підлягає розгляду за участю керівництва об'єкта аудиту. Строк такого розгляду не повинен перевищувати 5 робочих днів.

За результатами розгляду з керівництвом об'єкта аудиту аудиторський звіт складається в чотирьох примірниках і підписується в односторонньому порядку керівником групи державних аудиторів.

У разі наявності зауважень і пропозицій керівництва об'єкта аудиту до аудиторського звіту, що не були враховані під час розгляду, вони оформлюються у вигляді Протоколу розбіжностей до аудиторського звіту та не пізніше останнього дня проведення аудиту діяльності надаються органу Держфінінспекції для аналізу. Протокол розбіжностей до аудиторського звіту складається за формою згідно з додатком до цієї Методики.

У разі наявності зауважень, викладених у Протоколі розбіжностей до аудиторського звіту, орган Держфінінспекції, який проводив аудит діяльності, аналізує їх обґрунтування, і у строк не пізніше ніж 15 робочих днів після надходження цього Протоколу дає на них письмовий висновок, який затверджується керівником органу Держфінінспекції. Протокол розбіжностей до аудиторського звіту та письмовий висновок додаються до аудиторського звіту.

Примірники аудиторського звіту передаються керівнику об'єкта аудиту, його органу управління, а також відповідно до визначених законодавством повноважень Кабінету Міністрів України та Міністерству фінансів України. Один примірник аудиторського звіту залишається органу Держфінінспекції.

Супровідним листом від 26 серпня 2014 року №840-16/1887 позивачу направлено для ознайомлення та узгодження Звіт за результатами державного фінансового аудиту, який надійшов до канцелярії порту 26 серпня 2014 року за вх. №1658 (а.с. 131).

Розглянувши вказаний проект аудиторського звіту, позивач супровідним листом від 26 серпня 2014 року №1696/1 надав доповнення та зауваження на нього (а.с. 98).

При цьому представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що від обговорення звіту керівництво порту відмовилось, тому 29 серпня 2014 року супровідним листом №840-16/1912 начальнику порту було направлено Звіт за результатами державного фінансового аудиту разом з двома примірниками Протоколу розгляду аудиторського звіту (а.с. 96).

Протокол розбіжностей до аудиторського звіту було підписано директором ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» та посадовою особою Держфінінспекції 04 вересня 2014 року (а.с. 127-128).

04 вересня 2014 року за вх. №1708 позивачем було отримано аудиторський звіт з урахуванням доповнень та зауважень, наданих ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» (а.с. 11).

Тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача стосовно того, що відповідачем було обмежено його право на розгляд аудиторського звіту та надання зауважень і пропозицій на нього не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки протокол розбіжностей до аудиторського звіту підписаний позивачем 04 вересня 2014 року та прийнятий відповідачем.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано встановлену Методикою процедуру направлення та погодження аудиторського звіту.

Згідно з п. 6.5 Методики №728, керівник об'єкта аудиту зобов'язаний у місячний строк інформувати орган Держфінінспекції, який проводив аудит діяльності, про стан врахування рекомендацій, що містяться в аудиторському звіті.

За таких обставин спростовуються посилання відповідача на те, що відповідачем порушено п. 6.5 Методики №728, оскільки листом №15-17-23-14/9145 від 26.09.2014 року позивача зобов'язано звітувати про стан впровадження рекомендацій аудиторського звіту з обов'язковим відображенням сум отриманого економічного ефекту .

Оскаржуючи дії відповідача під час проведення державного фінансового аудиту діяльності ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» позивач зазначив про безпідставність звернення відповідача з вимогами про надання відповідних документів.

Судами встановлено, що вимогою від 10 липня 2014 року відповідач звернувся до порту з проханням надати реєстр податкових накладних на придбання дизпалива та бензину за період, що підлягає аудиту, а також вимогами від 21 серпня 2014 року та 22 серпня 2014 року відповідач просив забезпечити явку посадової особи позивача для надання ним пояснень.

Статтею 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» визначені права органу державного фінансового контролю. Так, органу державного фінансового контролю, зокрема, надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); одержувати від службових і матеріально відповідальних осіб об'єктів, що контролюються, письмові пояснення з питань, які виникають у ході здійснення державного фінансового контролю; одержувати від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності, інших юридичних осіб та їх посадових осіб, фізичних осіб - підприємців інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на нього завдань.

Таким чином, звертаючись до позивача з вимогами щодо надання відповідних документів та пояснень відповідач діяв в межах наданих повноважень та з метою виконання покладених на нього завдань.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 20.02.2015 року.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян

Суддя: О.І. Шляхтицький