Справа № 2а-5987/12/2670
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

13 лютого 2015 року м. Київ В/800/559/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Лосєва А.М.,
Борисенко І.В.,
Вербицької О.В.,
Рибченка А.О.,
Сіроша М.В.,
перевіривши заяву Міжрегіонального головного управління ДФС-Центрального офісу з обслуговування великих платників податків

про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 30.10.2014

у справі № 2а-5987/12/2670 (№ К/9991/62479/12 - номер справи у Вищому адміністративному суді України)

за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"

до Окружної державної податкової служби - Центрального офісу обслуговування великих платників податків Державної податкової служби

про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

Міжрегіональне головне управління ДФС-Центрального офісу з обслуговування великих платників податків звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 30.10.2014 у названій справі.

Відповідно до статті 2391 Кодексу адміністративного судочинства України (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 07.07.2010 № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів»), заява про перегляд судових рішень подається до Верховного Суду України через Вищий адміністративний суд України, який за змістом статей 2392 та 240 Кодексу адміністративного судочинства України перевіряє відповідність заяви вимогам цього Кодексу та вирішує питання про допуск справи до провадження.

Згідно статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

У заяві про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 30.10.2014 заявник посилається на неоднакове застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, а саме: підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

В обґрунтування своїх вимог заявник додає копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 10.12.2012 у справі № 2а-3656/09/1870 (№ К-24608/10 - номер справи у Вищому адміністративному суді України), у якій, на його думку, згадані норми матеріального права застосовано інакше, ніж у даній справі.

Між тим, як вбачається зі змісту заяви Міжрегіональне головне управління ДФС-Центрального офісу з обслуговування великих платників податків, доданих до неї додатків, фактичні обставини справи, що розглядаються, відмінні від тих, на які посилається заявник на обґрунтування наявності підстав для перегляду справи.

Приписи статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України визначають виключними мотивами подання заяви про перегляд судових рішень неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції саме одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зокрема, у рішенні касаційного суду, яке заявник просить переглянути зазначено, що фактичне виконання договорів підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними та податковими накладними, виписаними на його адресу особами, які мали статус платника податку на додану вартість.

У подальшому поставлені товарно-матеріальні цінності (далі по тексту -ТМЦ) оприбутковувалися, передавалися для зберігання на склад та відображалися у складському обліку кількості отриманих на склад ТМЦ, також вартість товарно-матеріальних цінностей відображалися в бухгалтерському обліку Моторвагонного депо Фастів-1 на підставі документів, що надійшли зі складу до бухгалтерії, про отримання товарно-матеріальних цінностей на склад. Зазначені ТМЦ видавалися зі складу та використовувалися за призначенням, що оформлювалося відповідними первинними документами.

Отже, позивачем надані всі первинні документи на підтвердження реальності укладених договорів з ТОВ «Хелдіг», ТОВ «Дерикторія», ТОВ «Авант-К», ПП «Біг Кепітал», ТОВ «Гарант-Техноресурс», ТОВ «Інформконсалт плюс» та документи на підтвердження використання товару у своїй господарській діяльності.

У рішенні ж Вищого адміністративного суду України від 10.12.2012 у справі № 2а-3656/09/1870 (№ К-24608/10 - номер справи у Вищому адміністративному суді України), на яке посилається заявник, як приклад різного застосування норм матеріального права, позивачем не було надано документів, на підставі яких здійснювався облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між суб'єктами господарювання на виконання договору поставки.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що у викладених випадках відсутня подібність правовідносин, оскільки обставини кожної конкретної справи різні.

Приписи статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України визначають виключними мотивами подання заяви про перегляд судових рішень неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції саме одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Зважаючи на викладене, підстав для допуску справи до провадження для перегляду судового рішення Верховним Судом України у даній адміністративній справі немає.

Керуючись ст.ст. 236 - 240 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити Міжрегіональному головному управлінню ДФС-Центрального офісу з обслуговування великих платників податків у допуску справи № 2а-5987/12/2670 (№К/9991/62479/12 - номер справи у Вищому адміністративному суді України) до провадження для перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 30.10.2014.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:(підпис)А.М. Лосєв
Судді(підпис)І.Б. Борисенко
(підпис)О.В. Вербицька
(підпис)А.О. Рибченко
(підпис)М.В. Сірош