Справа № 826/19343/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Конім Груп" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління державної фіскальної служби у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Конім Груп" про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернулася до суду з поданням про стягнення з рахунків платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю "Конім Груп" узгодженого податкового боргу у розмірі 1222382,13 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2014 року подання задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Конім Груп" з розрахункових рахунків платника податків у банках, обслуговуючого Товариство з обмеженою відповідальністю "Конім Груп": №4 (українська гривня) в АБ «Укргазбанк», МФО 320478; №4 (українська гривня) в АБ «Укргазбанк», МФО 320478; №9100 (українська гривня) в АБ «Укрсиббанк», МФО 351005; №9100 (російський рубль) в АБ «Укрсиббанк», МФО 351005; №9101 (українська гривня) в АБ «Укрсиббанк», МФО 351005; №1101 (українська гривня) в ПАТ «Альфа - Банк» у м. Києві, МФО 300346; № (євро) в КРД АТ «Райффайзен банк Аваль» у м. Києві, МФО 322904 на р/р №0008, одержувач УДКСУ у Подільському районі міста Києва (), банк одержувача: ГУ ДКСУ у місті Києві, код банку 820019 податковий борг на загальну суму 1222382,13 грн. з податку на додану вартість.

Не погоджуючись з прийнятою постановою представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Конім Груп" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення подання в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Конім Груп» () зареєстроване в установленому законодавством порядку 10 жовтня 2006 року та перебуває на податковому обліку з 13 жовтня 2006 року і відповідно до вимог підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України несе обов'язок по сплаті податків та зборів в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України та законами з питань митної справи.

Так, до суми податкового боргу ввійшла сума зобов'язання по податковому повідомленню - рішенню від 10.08.2011 року №, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1257478,00 грн.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2011 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2013 року, у справі №2а-14418/11/2670 у задоволенні позову ТОВ «Конім Груп» про скасування податкового повідомлення-рішення від 10.08.2011 року № відмовлено.

Отже, на день звернення до суду і на момент постановлення даного рішення, податкове зобов'язання, визначене контролюючим органом у податковому повідомленні - рішенні від 10 серпня 2011 року № відповідно до положень законодавства є узгодженим, а рішення суду, яким визначення такого зобов'язання визнано правомірним - набрало законної сили.

Крім того, відповідачем самостійно визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість шляхом подання податкових декларацій:

- за червень 2014 року № від 11 липня 2014 року у розмірі 6204,00 грн.;

- за липень 2014 року № від 19 серпня 2014 року у розмірі 9495,00 грн.;

- за серпень 2014 року № від 12 вересня 2014 року у розмірі 16350,00 грн.;

- за вересень 2014 року № від 20 жовтня 2014 року у розмірі 48,00 грн.;

- за жовтень 2014 року № від 20 листопада 2014 року у розмірі 1269,00 грн.

Таким чином, сума податкового боргу відповідно до вимог чинного законодавства України є узгодженою і визнається сумою податкового боргу платника податків, розмір якої підтверджується податкового повідомлення-рішення, податковими деклараціями та даними облікової картки платника податку. Вказана обставина не заперечується сторонами по справі.

Загальна сума боргу відповідача з податку на додану вартість станом на час звернення контролюючого органу до суду із даним поданням з урахуванням переплати, яка рахувалась за платником у розмірі 36935,95 грн., а також часткової сплати грошових зобов'язань у розмірі 32397,00 грн., враховуючи нарахування пені у сумі 871,08 грн., згідно даних облікової картки платника складає 1222382,13 грн.

Суд першої інстанції задовольняючи позов прийшов до висновку про обґрунтованість подання, так як за відповідачем станом на 09.12.2014 року рахується узгоджена сума податкового боргу в загальній сумі 1222382,13 грн., що підтверджується податковими деклараціями платника, копіями податкових вимог та податкових повідомлень-рішень, виписками зворотного боку облікової картки платника податків (скорочена форма), тому подання підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України N 2755-VI від 02.12.2010 року платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку.

Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України, податковим органом 09.10.2014 року було надіслано податкову вимогу N 3147-25 від 10.09.2014 року, яка одержана відповідачем 21.10.2014 року (а.с.49)..

На підставі п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідно до п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Статтею 95 Податкового кодексу України визначено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Як вбачається із матеріалів справи, податкова вимога направлена на адресу відповідача 09.10.2014 року, а з поданням податковий орган звернувся 09.12.2014 року, тобто через 60 днів з дня надіслання такому платнику вимогу, так як у добровільному порядку податковий борг не сплачено відповідачем.

Згідно п. 20.1.18 ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

В силу п. п. 95.3, 95.4 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Відповідно до абзацу першого пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Зазначена норма Податкового кодексу України кореспондується з пунктом третім частини першої статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо стягнення коштів за податковим боргом.

Таким чином, процедура стягнення податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків може бути ініційована шляхом внесення подання в порядку статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно наданої заявником інформації про відкриті рахунки ТОВ "Конім Груп", останнім відкрито наступні розрахункові рахунки:

№4 (українська гривня) в АБ «Укргазбанк», МФО 320478;

№4 (українська гривня) в АБ «Укргазбанк», МФО 320478;

№9100 (українська гривня) в АБ «Укрсиббанк», МФО 351005;

№9100 (російський рубль) в АБ «Укрсиббанк», МФО 351005;

№9101 (українська гривня) в АБ «Укрсиббанк», МФО 351005;

№1101 (українська гривня) в ПАТ «Альфа - Банк» у м. Києві, МФО 300346;

№ (євро) в КРД АТ «Райффайзен банк Аваль» у м. Києві, МФО 322904.

Враховуючи всі наведені обставини в їх сукупності та виходячи з встановленого судом факту наявності у відповідача податкового боргу внаслідок несплати узгоджених податкових зобов'язань, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, що подання податкового органу про стягнення податкового боргу з розрахункових рахунків платника податків у банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю "Конім Груп" на загальну суму 1222382,13 грн. підлягає задоволенню.

Посилання апелянта на ту обставину, що податкова вимога на даний час оскаржена ними в судовому порядку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки чинним законодавством України передбачена можливість податкового органу звертатися до суду з поданням про стягнення узгодженого податкового боргу через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги, не залежно від оскарженням даної вимоги.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (пункт 36.3 статті 36 ПК України), так частина сума податкового боргу виникла ще у 2011 році та до цього часу позивачем не сплачена.

Разом з тим, колегія суддів відмічає, що сума боргу в даному випадку жодним чином не оспорюється та не заперечується відповідачем, а в своїй апеляційній скарзі він зазначає лише про відсутність підстав для звернення до суду з вказаним позовом.

Однак, як було зазначено вище, податковий орган звернувся до суду з поданням про стягнення узгодженої суми податкового боргу на підставі ст. 59 Податкового кодексу України, в межах 24-годинного строку звернення до суду відповідно до положень ст.183-3 КАС України та після сплину 60-денного терміну після надіслання податкової вимоги, тобто з дотриманням всіх вимог чинного податкового законодавства України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що узгоджена сума податкового боргу вносилась самим позивачем до поданих ним декларацій, а в силу п.56.11 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Таким чином, суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам справи та вірно застосував законодавство, що регулює ці правовідносини.

Надані докази були оцінені судом першої інстанції, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності колегія суддів дійшла висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та, відповідно, його вимоги такими, що підлягають задоволенню.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Конім Груп" - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Повний текст виготовлено 20 лютого 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Горбань Н.І.