Справа № 822/4425/14
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/4425/14

Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І. С.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

18 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сапальової Т.В. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Майданюк Я.Л.,

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області про визнання протиправними, скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом до Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області, в якому просила визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 01.09.2014 року № Ф- в частині нарахування єдиного внеску в розмірі 26 048 грн. 00 коп.; податкові повідомлення рішення від 30.09.2014 року № та 03; рішення № від 30.09.2014 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або своєчасну несплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та рішення № від 30.09.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції форми "Р" від 30.09.2014 року № НОМЕР_1 в частині збільшення грошового зобов'язання платника на суму 194,65 грн. (сума заниження податку ) та 97,33 грн. (сума штрафних санкцій); визнано протиправним та скасовано рішення № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій з донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30.09.2014 р., а в задоволенні решти вимог позову відмовлено

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представники позивача заперечили стосовно задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведена виїзна планова документальна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт № 1073/22-09-17-03/НОМЕР_3 від 01.09.2014 року.

З висновків акту перевірки слідує, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 порушено вимоги:

- п. п. 3.1.13, п. 3.1, п.3.2, п. 3.6 Розділу ІІІ "Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку", затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 року №1020 та п. 176.2 ст. 176 ПК України, що виявилось у неподанні платником податків за 1-3 квартал 2013 року податкових розрахунків сум доходу (нарахованого) сплаченого на користь платників податку і сум утриманого з них податку, не відображення даних про виплачені доходи фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5 за послуги перевезення за період з січня по серпень 2013 року;

- п. 4 ч. 1 ст.4, п. 1, ч. 2, ст. 6 та п.2 ч. 1, т. 7, ч.11 ст.8, абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", що виявилось у ненарахуванні та несплаті ФОП ОСОБА_4 єдиного внеску за 2013 рік в розмірі 26 048 грн. 30 коп., за 2011 рік в розмірі 694 грн. 00 коп.;

- п.п. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139, п. 177.2, п.177.4 ст. 177 ПК України, що виявилось у завищенні ФОП ОСОБА_4 валових витрат за 2013 рік в розмірі 103 315 грн. 00 коп.

На підставі акту перевірки прийнята вимога № Ф- від 01.09.2014 року про сплату податкового боргу (недоїмки) з єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 26 742 грн. 30 коп.

Не погоджуючись з вказаною вимогою, позивачка оскаржила її до Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області, внаслідок чого останнім прийнято рішення про часткове задоволення скарги ФОП ОСОБА_4 та скасування податкової вимоги від 01.09.2014 року № Ф- про сплату боргу в розмірі 694 грн.

30.09.2014 року Кам'янець-Подільська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області прийняла податкові повідомлення - рішення: №, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 23 309 грн. 25 коп. (з яких 15 539 грн. 50 коп. - основний платіж, 7 769 грн. 75 коп. - штрафні санкції); №03, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у розмірі 510 грн. 00 коп., що становлять собою штрафні санкції.

Рішенням № від 30.09.2014 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або своєчасну несплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску відповідачем накладено штраф у розмірі 1 095 грн. 81 коп. та нарахована пеня - 10 грн. 96 коп.

Відповідно до рішення № від 30.09.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску до позивачки застосовані штрафні санкції в розмірі 5 269 грн. 85 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з акту перевірки та розрахунку податкового повідомлення-рішення форми "Р" № НОМЕР_1 від 30.09.2014 року, податковий орган дійшов висновку про завищення позивачкою валових витрат за 2013 рік в розмірі 103 315 грн. та заниження платником чистого оподатковуваного доходу в результаті віднесення до складу витрат вартості перевезень за договором з ФОП ОСОБА_5, плати за землю та коштів, сплачених як податок на додану вартість.

З матеріалів справи слідує, що 10.01.2013 року між позивачкою та ФОП ОСОБА_5 укладено договір № 1 про надання послуг з перевезення вантажів, за умовами якого перевезення повинно здійснюватись вантажним автомобілем НОМЕР_4.

На виконання умов договору сторонами оформлені акти здачі-приймання робіт (надання послуг) та товарно-транспортні накладні, зі змісту яких встановлено, що перевезення вантажів здійснювались як вказаним транспортним засобом так і іншим, який не зазначений у договорі.

Як встановлено судом першої інстанції з пояснень представника позивача, розрахунки за надані послуги проводились в готівковій формі "з рук в руки", тобто без оформлення будь-яких платіжних або розрахункових документів.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового Кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У пункті 198.6 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не можуть бути підставою для висновків про відсутність господарської операції, або не підтвердження первинними документами вчинених операцій, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю дійсно мали місце.

Колегія суддів погоджується з висновками податкового органу в тій частині, що наданими для перевірки документами не підтверджуються витрати позивача по оплаті послуг з перевезення вантажів, наданих ФОП ОСОБА_5

Крім того, судом першої інстанції не встановлено, що у зв'язку зі здійсненням вказаної господарської операції відбувався рух коштів платника, оскільки він не підтверджений платіжними документами та не відображався у бухгалтерському обліку ФОП ОСОБА_4

Таким чином, податковий орган правомірно не визнав витрати позивача з оплати послуг з перевезення.

Як слідує з матеріалів справи, 16.12.2003 року між позивачкою та Кам'янець-Подільською міською радою укладений договір оренди земельної ділянки відповідно до якого орендодавець надає ФОП ОСОБА_4 в строкове платне володіння і користування земельну ділянку площею 48 кв. м., яка знаходиться в м. Кам'янці -Подільському по вул. Драгоманова, 14а, на якій знаходиться приміщення, належне орендарю.

Разом з тим, відповідно до платіжних доручень позивачкою сплачена орендна плата за землю за січень - вересень 2013 року в повному обсязі та даний факт відповідачем не заперечується.

Зважаючи на зазначене, суд першої інстанції вірно дав оцінку твердженню податкового органу, що позивачка, як фізична особа - підприємець, не використовує приміщення, яке находиться на вказаній земельній ділянці, а отже не має права під час розрахунку податкових зобов'язань враховувати витрати, пов'язані зі сплатою орендної плати, оскільки договір оренди земельної ділянки укладений саме з ФОП ОСОБА_4, саме вона повинна нести витрати, пов'язані зі сплатою орендної плати за землю, вважаючи його безпідставним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 30.09.2014 року в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 291, 98 грн. (сума заниженого податку 194,65 грн., сума штрафних санкцій 97,33 грн.) у зв'язку з невизнанням витрат, пов'язаних зі сплатою орендної плати за землю, підлягає скасуванню.

Також колегія суддів вважає, що суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів, відомості про які внесені до книги обліку доходів і витрат, не повинні включатись до витрат під час розрахунку податкового зобов'язання.

Як підтверджено матеріалами справи, позивачка здійснює діяльність на підставі свідоцтва № 100199109, виданого 16.02.2009 року, а тому є платником податку на додану вартість.

Згідно п. 177.2. ст. 177 Кодексу об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

В п. 177.3. ст. 177 Кодексу передбачено, що для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Зробивши аналіз норм законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 30.09.2014 року в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 10 867,27 ( сума заниженого податку 7244,85 грн., сума штрафних санкцій 2622,42 грн.) є правомірним і скасуванню не підлягає.

Як слідує з акту перевірки та знайшло своє підтвердженя під час судового розгляду справи, позивачка не подала податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за 1-3 квартали 2013 року, де повинні відображатись відомості про доходи, виплачені на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 за послуги перевезення у період з січня по серпень 2013 року.

Податковим повідомлення-рішенням № НОМЕР_5 накладено штрафну санкцію в розмірі 510 грн.

А тому є обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що позивачка в межах здійснюваної господарської операції виступала як податковий агент стосовно нарахованих та виплачених на користь ФОП ОСОБА_5 коштів, а отже зобов'язана була подавати податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку.

Відповідно до 14.1.180 п. 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

У п.п.168.1 п. 168 Кодексу зазначається, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок.

Обов'язок подання податковим агентом податкового розрахунку та нарахування, утримання і сплата податку з доходу, передбачений п. 176.2. ст. 176 Кодексу. За неподання податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку п. 119.2. ст. 119 Кодексу передбачає накладення штрафних санкцій в сумі 510 грн.

Крім того, судом першої інстанції вірно з'ясовано, що станом на час надання послуг з перевезення зазначена діяльність не була для ФОП ОСОБА_5 основним видом діяльності.

Враховуюче вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 30.09.2014 року форми "Р" № НОМЕР_5 є правомірним та скасуванню не підлягає.

З приводу правомірності прийняття рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені на суму 1106,77 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, колегія суддів зазначає наступне.

Під час перевірки, з урахуванням інформації, яка надійшла листом від 14.08.2014 року № 10191/02 від управління Пенсійного фонду України у м. Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі, податковим органом встановлено, що позивачка має заборгованість зі сплати штрафних санкцій та пені за період з 02.04.2012 року по 03.04.2012 року.

Штрафна санкція визначена у зв'язку з несвоєчасним поданням звітності по єдиному соціальному внеску за 2013 рік та не перерахуванням його до бюджету в повному обсязі.

З огляду на те, що орган Пенсійного фонду не стягнув з позивачки кошти та податковий орган в межах своїх повноважень прийняв рішення про стягнення з ФОП ОСОБА_4 штрафних санкцій в сумі 1095,81 грн. та пені в розмірі 10,96 грн. за несплату єдиного внеску, колегія суддів не вбачає ознак протиправності зазначеного рішення податкового органу, а тому останнє не підлягає скасуванню.

З приводу правомірності рішення № про застосування штрафних санкцій в розмірі 5269,85 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів або своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску від 30.09.2014 року, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що воно прийняте в результаті встановлення факту несплати ФОП ОСОБА_4 єдиного внеску за 2013 рік.

Пунктом 3 ч. 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника штрафні санкції за донарахування органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Штраф накладається у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Більш того, судом першої інстанції підтверджено та доводиться розрахунком, що штраф визначався виходячи не з суми несплаченого єдиного внеску, а з суми завищених валових витрат ( 103 314,98 грн.), у зв'язку з чим розмір штрафної санкції не відповідає вимогам закону, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність зазначеного рішення податкового органу.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог в повному обсязі, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року - без змін.

ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 24 лютого 2015 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Боровицький О. А.

ОСОБА_6