Справа № 813/7562/13-а
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 р. Справа № 876/15463/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року по справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 05.09.2013 року №, №/38/17-00,-

В С Т А Н О В И Л А:

08.10.2013 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.09.2013 року № яким збільшено суму податкового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 85 205,05 грн. (56 803,37 грн. - основний платіж, 28 401,68 грн. - штрафні санкції), №/38/17-00 яким збільшено суму податкового зобов'язання за платежем ПДВ на суму 103 247,51 грн. (68 831,67 грн. - основний платіж, 34 415,84 грн. - штрафні санкції).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що висновки податкового органу про заниження чистого оподатковуваного доходу та завищення податкового кредиту, внаслідок вчинення господарських операцій з постачальниками товару (дошок) від ТзОВ «БК «АРТ ГРУП2, ПП «Юридична фірма «Фортеця» не відповідають дійсності.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Буської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області від 05 вересня 2013 року № та від 05 вересня 2013 року №/38/17-00

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на те, що у контрагентів позивача не відсутні основні засоби та виробничі потужності, в них відсутні трудові, матеріальні ресурси та транспортні засоби, що вказує на неможливість проведення господарської діяльності. Відповідними актами позапланових перевірок встановлено, що фінансово-господарські відносини суб'єктів господарювання з позивачем є такими, що вчинено без наміру створення правових наслідків, тобто є нікчемними. Отже позивачем перераховувались кошти контрагентам без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків.

Особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що оцінюючи правомірність податкового повідомлення-рішення від 05.09.2013 р. № , яким збільшено суму податкового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 85 205,05 грн. (56 803,37 грн. - основний платіж, 28 401,68 грн. - штрафні санкції), воно грунтується на тих самих фактичних обставинах, а також на висновку ДПІ про відсутність реального здійснення господарських операцій.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що 04.09.2013 р. Буська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Львівській області провела позапланову перевірку ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, про що складено акт № 4/17-00/НОМЕР_2.

Перевіркою встановлено порушення: п. 177.2 ст. 177 ПК України внаслідок чого занижено чистий оподаткований дохід на суму 344 168,3 грн.; пп.185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п.198.1, 198.2 ст. 198 ПК України внаслідок завищено податковий кредит за 2011 р. в сумі 68 831,67 грн.; встановлено недодержання ч. 5 ст. 203, ч.1,2 ст. 215, 216, 228 ЦК України в частині недодержання вимог ЦК України в момент вчинення правочинів, які спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними в правочинах, вчинюваних ОСОБА_1 при придбанні та продажі товарів (послуг), які не були передані в порушення ст. 662, 655, 656 ЦК України.

В основу висновків про завищення податкового кредиту покладено доводи про неможливість здійснення операцій купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ТзОВ "БК «АРТ ГРУП», ПП «Юридична фірма «Фортеця», в яких відсутні необхідні ресурси для здійснення фінансово-господарської діяльності, відносно них неможливо провести перевірку у зв'язку з відсутністю за місцезнаходженням. Використано матеріали допиту ОСОБА_2, який мав відношення до ТзОВ «БК «АРТ ГРУП», ПП «Юридична фірма «Фортеця», який визнав, що жодного відношення до здійснення ними підприємницької діяльності не мав, документів не підписував. Використано матеріали перевірки цих підприємств, аналіз податкової звітності. Підставою висновків про безтоварність господарських операцій стало також і те, що на думку ДПІ, ці операції не підтверджуються первинними документами.

В основу висновку про заниження чистого оподаткованого доходу, неперерахування податку з доходів фізичних осіб покладено розбіжності задекларованих ОСОБА_1 даних по валових витратах, чистому доходу та даними встановлених перевіркою.

За результатами перевірки було винесено податкові повідомлення-рішення від 05.09.2013 р. № яким збільшено суму податкового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 85 205,05 грн. (56 803,37 грн. - основний платіж, 28 401,68 грн. - штрафні санкції), № /38/17-00 яким збільшено суму податкового зобов'язання за платежем ПДВ на суму 103 247,51 грн. (68 831,67 грн. - основний платіж, 34 415,84 грн. - штрафні санкції).

Проведеній перевірці передували наступні правовідносини між ОСОБА_1 та ТзОВ «БК «АРТ ГРУП», ПП «Юридична фірма «Фортеця».

11.05.2011 р. на підставі укладеного з ТзОВ «БК «АРТ ГРУП» (Продавець) договору б/н поставки, ПП ОСОБА_1 (Покупець) купував товар (пиломатеріали, дошки). Згідно з умовами цього договору ТзОВ «БК «АРТ ГРУП» постачає продукцію на умовах ЕХW франко-склад (Львівська область, Жовківський район, м. Дубляни, вул.. Л.Українки, 45 або м. Львів, вул.. Зелена, 269-а) згідно правил Інкотермс-2000.

На виконання договору ТзОВ «БК «АРТ ГРУП» поставив ОСОБА_1 товар (дошки букові), про що виписано видаткові та відповідні їм податкові накладні № 24/05-16 від 24.05.11 р. на суму 29 000 грн., кількість 5,035 куб.м., № 17/05 від 17.05.2011 р. на суму 17 000,00 грн., кількістю 2,95 куб.м., № 26/05-14 від 26.05.2011 р. 33 000,00 грн. кількістю 5,729 куб.м., № 8/06-14 від 08.06.11 р. на суму 14 000 грн., кількість 2,917 куб.м., № 2/06-10 від 02.06.2011 р. на суму 33 000 грн., кількістю 6,875 куб.м., № 21/06-08 від 21.06.11 р. на суму 27 000 грн., кількість 5,625 куб.м, № 06/06-10 від 16.06.11 р. на суму 11 000 грн., кількість 2,292 куб.м, № 8/07-15 від 08.07.11 р. на суму 33 000 грн., кількість 6,6 куб.м, № 8/07-17 від 08.07.11 р. на суму 33 000 грн., кількість 6,6 куб.м, № 8/07-16 на суму 33 000 грн., кількість 6,6 куб.м., № 4/07-40 від 04.07.11 р. на суму 11 000 грн., кількість 2,291 куб.м. та № 817 від 24.05.11 р., № 818 від 26.05.11 р., № 819 від 27.05.11 р., № 28 від 02.06.11 р., № 114 від 08.06.11 р., № 197 від 16.06.11 р., № 262 від 21.06.11 р., № 698 від 04.07.11 р., № 793 від 08.07.11 р.).

Як вбачається з наданих документів, такі від імені ТзОВ «БК «АРТ ГРУП» підписував директор ОСОБА_4.

ОСОБА_1 надав наявні в нього копії товарно-транспортних накладних від 24.05.11 р., від 26.05.11 р., від 27.05.11 р., від 02.06.11 р., від 08.06.11 р., від 16.06.11 р., від 21.06.11 р., 04.07.11 р., 08.07.11 р., згідно з якими перевезення відбувалось з м. Києва до м. Буськ. В ТТН вказано особу водія, автомобіль яким перевозився товар, відомості про вантаж, що відповідає накладним.

Всього ОСОБА_1 за результатами придбання товару в ТзОВ «БК «АРТ ГРУП» включив до валових витрат суми витрат на його придбання та відніс суми ПДВ до податкового кредиту, а саме обсяги поставки становили: в травні 65 833,34 грн., ПДВ 13 166,67 грн.; в червні 70 833 грн., ПДВ 14 166,67 грн.; в липні 91 666,67 грн., ПДВ 18 333,33 грн. Вартість придбаного товару ОСОБА_1 сплатив, що підтверджується банківськими виписками, заборгованості не встановлено.

02.08.2011 р. на підставі укладеного з ПП «Юридична фірма «Фортеця» (Продавець) договору б/н поставки, ПП ОСОБА_1 (Покупець) купував товар (пиломатеріали, дошки). Згідно з умовами цього договору ПП «Юридична фірма «Фортеця» постачає продукцію на умовах ЕХW франко-склад (Львівська область, Жовківський район, м.Дубляни, вул. Л.Українки, 45 або м. Львів, вул.. Зелена, 269-а) згідно правил Інкотермс-2000.

На виконання договору ПП «Юридична фірма «Фортеця» поставило ОСОБА_1 товар (дошки букові), про що виписано видаткові та відповідні їх податкові накладні (№ 12/08-02 від 12.08.11 р. на суму 20 000 грн., кількість 4,167 куб.м, № 17/08-03 від 17.08.11 р. на суму 40 000 грн., кількість 8,334 куб.м., № 19/08-01 від 19.08.11 р. на суму 25 000 грн., кількість 5,208 куб.м., № 31/08-02 від 31.08.11 р. на суму 54 000 грн., кількість 7 та 4,250 куб.м. та № 93 від 12.08.11., № 123 від 17.08.11 р., № 161 від 19.08.11 р., № 324 від 31.08.11 р.).

Як вбачається з наданих документів, такі від імені ПП «Юридична фірма «Фортеця» підписував директор ОСОБА_4 Всього ОСОБА_1 за результатами придбання товару в ПП «Юридична фірма «Фортеця» включив до валових витрат суми витрат на його придбання та відніс суми ПДВ до податкового кредиту, а саме обсяги поставки становили в серпні 115 835 грн., ПДВ 23 165 грн. Вартість придбаного товару ОСОБА_1 сплатив, що підтверджується банківськими виписками, заборгованості не встановлено.

Поставку дошок організовували самі постачальники ТзОВ «БК «АРТ ГРУП», ПП «Юридична фірма «Фортеця». За доставку ОСОБА_1 сплачував частково готівкою водію, оскільки дошки доставлялись в складі іншого вантажу як супутній вантаж, тому транспортні витрати не відображав у накладних. Додатково ОСОБА_1 покликався на те, що протягом тривало часу займається виробництвом виробів з деревини, а поставка даного виду товару передбачена видами діяльності ТзОВ «БК «АРТ ГРУП», ПП «Юридична фірма «Фортеця». Те, що постачальники фактично знаходились в іншій області (м. Київ) пояснив тим, що для нього це не мало значення, оскільки такі обирались ним по найвигідніших пропозиціях.

Разом з тим, при проведенні перевірки та під час розгляду справи ДПІ висловлювала сумніви в достовірності підтвердження господарських операцій, оскільки, вважає, такі документи містять суттєві недоліки, зокрема в первинних документах відсутні посади, прізвища відповідальних осіб за дозвіл та здійснення господарської операції і їх складання, оскільки директор ТзОВ «БК «АРТ ГРУП», ПП «Юридична фірма «Фортеця» ОСОБА_4 під час допиту визнав свою непричетність до цих підприємств.

Судом першої інстанції оглядались зазначені вище бухгалтерські та первинні документи та виявлено, що договори та накладні підписував виключно директор підприємств ТзОВ «БК «АРТ ГРУП», ПП «Юридична фірма «Фортеця» ОСОБА_4 Тобто, посади, прізвища відомі і зазначались. Щодо його непричетності до діяльності, то такі показання повинні бути перевірені в межах кримінальної справи і встановлені вироком суду, покликання ДПІ на ці пояснення, не спростовують дотримання вимог щодо належності форми та змісту документів.

Спір виник у зв'язку з тим, що ДПІ заперечує сам факт (реальність) здійснення господарських операцій між ОСОБА_1 та ТзОВ «БК «АРТ ГРУП», ПП «Юридична фірма «Фортеця».

Відносини щодо нарахування та сплати податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб регулюються Податковим кодексом України (надалі - ПК України).

Відповідно до п.138.1, 138.1.1. ст. 138 Кодексу витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються, зокрема, із витрат операційної діяльності. Витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Кодексу витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг (п.138.4 ст. 138).

Відповідно до п.139.1.9 ст. 139 Кодексу не включаються до витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Враховуючи підстави позову та заперечень, в частині заниження ПДВ та податку на прибуток, спір виник щодо реальності господарської операцій з виконання операцій поставки дошок.

Податковий орган доводить безтоварність цих господарських операцій, і як наслідок порушення податкового законодавства, лише з підстав покликання на обставини, які стосуються фінансово-господарської та внутрішньої діяльності ТзОВ «БК «АРТ ГРУП», ПП «Юридична фірма «Фортеця».

Актом ДПІ у Печерському районі м. Києва від 14.05.2013 р. № 1642/22.8/36520226 встановлено неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Юридична фірма «Фортеця» у зв'язку з його відсутністю за місцезнаходженням.

Зустрічну звірку ТзОВ «БК «АРТ ГРУП» також не вдалось провести у зв'язку з його відсутністю за місцезнаходженням, що підтверджується актом ДПІ у Печерському районі м. Києва від 17.05.13р. № 1707/22.8/37241554.

В основу цих Актів покладено протокол допиту від 26.07.2012 р. як свідка ОСОБА_4, який в 2011 р. був директором ТзОВ «БК «АРТ ГРУП» та ПП «Юридична фірма «Фортеця» встановлено, що він жодного відношення до реальної фінансово-господарської діяльності ПП «Юридична фірма «Фортеця» не мав, ніяких документів не складав і не підписував, хто вів бухгалтерію не знає, оскільки це за нього робили наймані працівники, кошти з рахунків знімав на підставі чеків, які сам заповнював, однак від кого вони туди надходили не знає, не знає постачальників підприємства, визнав, що наймані працівники були, хоч він їх і не знає.

Висновком експерта Вінницького відділення Київського НДІ судових експертиз встановлено, що підписи від імені ОСОБА_4 на податковій звітності (декларації, додатки, уточнюючий розрахунок, розшифровки зобов'язань) за період з 01.02.11 р. по 31.12.11 р. виконані іншою особою, а не ОСОБА_4.

Додатково представник ДПІ повідомив, що відносно ОСОБА_6, який діючи за попередньою змовою з мінімізації податкових зобов'язань, які підлягають сплаті реально діючими підприємствами сприяв шляхом придбання низки підприємств, зокрема і ТзОВ «БК «АРТ ГРУП», ПП «Юридична фірма «Фортеця» та перереєстрацію їх в органах державної влади на підставних осіб, які не мали наміру здійснювати підприємницьку діяльність, порушено кримінальну справу № 41/0279 по обвинуваченню у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 cт.27,ч.2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що надаючи оцінку особистим поясненням директорів ОСОБА_4, який допитувався як свідок, не вважає їх такими, що можна покласти в основу рішення як безумовну підставу визнання господарських операцій такими, що в дійсності не відбувалися, оскільки такі показання повинні бути перевірені при постановленні судового рішення у кримінальній справі, порушеній відносно цих посадових осіб. Тим більше з наданих пояснень однозначно не вбачається, що документи від імені підприємств він не підписував, так визнав, що деякі документи він підписував. Та обставина, що ОСОБА_4 визнав факт своєї формальної причетності до цих підприємств ще не доводить, що підприємство не займалось господарською діяльністю.

Суд враховує, що відповідно до ст. 55-1 Господарського кодексу України пояснення ОСОБА_4 можуть бути підставою для позову податкового органу про припинення відповідних юридичних осіб, а не підставами для висновку про неправомірність визначення платником податків податкових зобов'язань.

Також Суд відхиляє покликання відповідача про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_6, який ніби-то займався придбанням та перереєстрацією серед інших і ТзОВ «БК «АРТ ГРУП», ПП «Юридична фірма «Фортеця», оскільки факт порушення кримінальної справи не є доказом певних фактичних обставин, які зазначені у постанові слідчого, не свідчить про вину особи, щодо якої порушено кримінальну справу. Обґрунтованість підозр та доведеність обвинувачення може бути встановлено під час судового розгляду цієї кримінальної справи, і лише вирок суду, що набрав законної сили, є допустимим засобом доказування цих обставин. Проте такого вироку, який міг би мати преюдиційне значення, суду не надано.

Оцінюючи надані і досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що надані позивачем для перевірки первинні документи підтверджують витрати, пов'язані із провадження господарської діяльності, а отже і правомірність визначення суми податку на прибуток за цими операціями, а також правомірність формування податкового кредиту з податку на додану вартість. Наведені відповідачем аргументи є безпідставними і такими, що ґрунтуються на припущеннях. Недоліки в оформленні окремих первинних документів не є істотними, оскільки не призвели до ненадходження до бюджету відповідних податків. Відтак, презумпції правомірності правочину, добросовісності платника податку та достовірності документів у встановленому законом порядку відповідачем не спростовані.

Як вбачається з наданих доказів, перевірку ТзОВ «БК «АРТ ГРУП», ПП «Юридична фірма «Фортеця» не вдалось провести, таку проведено на основі поданої звітності, наявної інформаційної бази даних. Щодо фактів порушення податкового законодавства, то суд відзначає, що один платник податків не несе і не може нести відповідальності за іншого платника, навіть, якщо вони перебували між собою у господарських взаємовідносинах. Висновки про відсутність будь-яких умов для здійснення фінансово-господарської діяльності отримані з аналізу податкової звітності, які податковим органом і не перевірялись і однозначно не доведені навіть актами. Крім того, само по собі ці обставини не можуть впливати на зміст господарської операції. Відсутність за зареєстрованим місцезнаходження також не може бути підставою для встановлення відсутності вчинення операції купівлі-продажу. Отже, причини, за яких складено Акт перевірки ТзОВ «БК «АРТ ГРУП», ПП «Юридична фірма «Фортеця», жодним чином не стосуються та не впливають на договірні зобов'язання, що виникли між ними.

Як наслідок безпідставності висновків про безтоварність господарських операцій та порушення податкового законодавства, не відповідає закону і оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 05.09.2013 р. № /38/17-00, яким збільшено суму податкового зобов'язання за платежем ПДВ на суму 103 247,51 грн.

Оцінюючи правомірність податкового повідомлення-рішення від 05.09.2013 р. № , яким збільшено суму податкового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 85 205,05 грн. (56 803,37 грн. - основний платіж, 28 401,68 грн. - штрафні санкції), суд звертає увагу, що воно грунтується на тих самих фактичних обставинах, а також на висновку ДПІ про відсутність реального здійснення господарських операцій.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області служби залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року у справі №813/7562/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний