Справа № 709/2937/14-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 709/2937/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Цибра Н.В. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Чорнобаївському районі Черкаської області на постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Чорнобаївському районі Черкаської області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року, позивач звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до Управління пенсійного фонду України в Чорнобаївському районі Черкаської області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що має право на призначеняя пенсії за віком відповідно до норм статті 13 Закону України «про пенсійне забезпечення».

Постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнано відмову Управління пенсійного фонду України в Чорнобаївському районі Черкаської області у призначенні позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком на пільгових умовах неправомірно.

Зобов»язано Управління пенсійного фонду України в Чорнобаївському районі Черкаської області призначити позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком відповідно до пункту «д» статті 13 Закону України «про пенсійне забезпечення» з 24 вересня 2014 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов»язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач з 02 лютого 1991 року почала працювати дояркою в колгосп "Дружба" Чорнобаївського району Черкаської області, який був реорганізований в КСП "Дружба" .

Позивач, 14 березня 2000 року була звільнена з членів КСП "Дружба" Чорнобаївського району Черкаської області в зв"язку з реорганізацією в ПСП "Дружба" Чорнобаївського району Черкаської області.

19 березня 2000 року була прийнята на роботу дояркою в ПСП "Дружба" Чорнобаївського району Черкаської області, який був правонаступником КСП .

Позивач, 14 березня 2002 року була звільнена з роботи в ПСП "Дружба Чорнобаївського району Черкаської області.

15 березня 2002 року прийнята на роботу дояркою МТФ в СТОВ "Дніпро" Чорнобаївського району Черкаської області, де працює і в даний час.

Загальний стаж роботи позивача дояркою становить 23 роки 8 місяців (тобто з 02 лютого 1991 року по 14 березня 2000 року, з 19 березня 2000 року по 14 березня 2002 року і з 15 березня 2002 року по даний час).

Позивач звернулася в Управління пенсійного фонду Чорнобаївського району Черкаської області з письмовою заявою про призначення вказаної пільгової пенсії за віком.

Рішенням комісії Головного Управління пенсійного фонду України в Черкаській області №17 від 11 вересня 2014 року позивачу підтверджено пільговий стаж роботи на посаді доярки за період роботи з 02 лютого 1991 року до 31 грудня 1991 року та відмовлено в підтвердженні пільгового стажу за період з 01 січня 1992 року по 14 березня 2000 року, з 19 березня 2000 року до 14 березня 2002 року, оскільки відсутні дані первинного обліку щодо виконання встановлених норм обслуговування.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Згідно ст. 62 Закону, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положеннями п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, виходячи з аналізу вищезазначених норм, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, а інші документи можуть вимагатися органами Пенсійного фонду лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Зі змісту трудової книжки позивача вбачається, що остання працювала дояркою більш ніж 23 роки.

Отже, позивач 30.03.2014 року досягла 50-ти річного віку та не менше 20 років пропрацювала на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а тому відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є протиправною.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не довів правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Чорнобаївському районі Черкаської області - залишити без задоволення, а постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 24 лютого 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 19 лютого 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.