Справа № 826/15763/14
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Київ К/800/68350/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Кравцова О.В., Цуркана М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення до товариства з обмеженою відповідальністю «Ілоніт-ТВ», що переглядається за касаційною скаргою Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Ілоніт-ТВ» (далі - відповідач), в якому просила анулювати ліцензію товариства з обмеженою відповідальністю «Ілоніт-ТВ» серії НР № 00177-м від 12 квітня 2007 року та зобов'язати відповідача повернути анульовані бланки ліцензії Національній ради з питань телебачення і радіомовлення України.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем частини сьомої статті 27 та частини восьмої статті 28 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, позивач просить оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення адміністративного позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши оскаржувані рішення судів та матеріали справи в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, відповідач здійснює супутникове мовлення на підставі ліцензії серії НР 0116-м від 12 квітня 2007 року.

Головним спеціалістом відділу Національної ради під час здійснення офіційного моніторингу зафіксовано відсутність мовлення програм і передач відповідачем.

24 липня 2014 року на виконання рішення позивача № 496 призначено позапланову перевірку відповідача на підставі абзацу 3 пункту 2.3. Інструкції «Про порядок здійснення перевірок телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги» з метою перевірки діяльності на предмет дотримання умов ліцензії та вимог чинного законодавства.

4 серпня 2014 року представником позивача було здійснено перевірку відповідача, за результатами якої складено акт, в якому зафіксовано порушення частини сьомої статті 27 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» від 21 грудня 1993 року № 3759-ХІІ (далі - Закон № 3759-ХІІ), а саме - відсутність мовлення.

Позивачем 21 серпня 2014 року прийнято рішення № 742 про порушення відповідачем частини сьомої статті 27 та частини восьмої статті 28 Закону № 3759-ХІІ у зв'язку з відсутністю мовлення та застосовано санкцію у вигляді попередження.

Позивача було зобов'язано протягом двох тижнів привести свою діяльність у відповідність до умов діючої ліцензії та чинного законодавства.

Після проведення 6 вересня 2014 року повторного моніторингу було виявлено, що відповідач не відновив мовлення, тобто не виконав пункт 3 рішення № 742 від 21 серпня 2014 року, у зв'язку з чим 11 вересня 2014 року позивачем було прийнято рішення № 870, винесено повторне попередження та вирішено звернутися до суду.

Згідно із частиною першою статті 70 Закону № 3759-ХІІ Національна рада з питань телебачення і радіомовлення України здійснює контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері телебачення і радіомовлення та забезпечує їх виконання.

Позивач згідно із положеннями частини п'ятої статті 37 цього Закону може звертатися до суду з позовом про анулювання ліцензії на мовлення у зв'язку з невиконанням розпоряджень про усунення порушень законодавства та ліцензійних вимог.

Відповідно до частини другої статті 71 Закону № 3759-ХІІ міру відповідальності та відповідні санкції за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення встановлює суд. У визначених цим Законом випадках санкції за порушення законодавства встановлюються позивачем.

Згідно із частинами першою, п'ятою-дванадцятою статті 72 Закону № 3759-ХІІ, санкції за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення застосовуються за рішенням суду або, у встановлених цим Законом випадках, за рішенням Національної ради з питань телебачення і радіомовлення України.

Позивач приймає рішення про застосування санкцій на підставі наданих документальних свідчень, актів перевірки, чи подання визначених цим Законом органів державної влади.

Позивач може застосовувати до телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги такі санкції: оголошення попередження; стягнення штрафу; подання до суду позову про анулювання ліцензії на мовлення.

Рішення про оголошення попередження приймається у разі першого порушення законодавства чи умов ліцензії телерадіоорганізацією або першого порушення законодавства провайдером програмної послуги.

Рішення про стягнення штрафу приймається якщо після винесення попередження відповідні порушення не були усунені, якщо телерадіоорганізація за час після видачі (продовження) ліцензії вже отримала не менше трьох попереджень, якщо провайдер програмної послуги за час після сплати ним попереднього штрафу вже отримав не менше трьох попереджень.

Штраф не може накладатися, якщо з часу останнього порушення законодавства минуло більше одного календарного року.

Розміри штрафу встановлюються позивачем за погодженням з Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог законодавства.

Рішення про стягнення штрафу може бути оскаржене в судовому порядку.

Якщо порушення не були усунені після попередження та стягнення штрафу, позивач подає до суду позов про анулювання ліцензії на мовлення телерадіоорганізації або позов про касування державної реєстрації провайдера програмної послуги.

Таким чином, зверненню позивача до суду з позовом про анулювання ліцензії на мовлення мають передувати як факти систематичного порушення законодавства про телебачення та радіомовлення, так і застосування таких санкцій, як попередження та стягнення штрафу.

Суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що оскільки визначеного порядку позивачем дотримано не було, позивач передчасно звернувся до суду з позовом про анулювання ліцензії відповідача.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді :