Справа № 822/239/15
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/239/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року 11:50м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук А.М.
при секретаріБачку А.М.
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом колективного підприємства "Славутський піщаний кар'єр" до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

колективне підприємство "Славутський піщаний кар'єр" звернулося з позовом до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Р" №, № від 15 січня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що працівниками податкової інспекції проведено позапланову виїзну документальну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ ТД НК "Енергія" за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт №1718/22/01527494 від 25.12.2014 року та винесено податкові повідомлення-рішення форми "Р" №, № від 15 січня 2015 року.

В ході перевірки встановлено порушення п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п.44.1 п.44.6 ст.44, п.п.138.1.1, п.138.1, п.138.2, п.138.4, п.138.6 ст.138, п.п.139.1.9, п.139.1 ст. 139, п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст.198, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2013 р. на 7216 грн. та заниження податку на додану вартість за січень 2013 р. на 7596 грн.

З прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач не погоджується та вказує, що між ним та ТОВ ТД НК "Енергія" укладено договір поставки, згідно умов якого контрагент передає у власність покупцю нафтопродукти, а покупець (позивач) приймає і сплачує їх вартість на умовах даного договору. Вказує, що ним отримано та оплачено доставлену контрагентом продукцію, яку в подальшому оприбутковано та використано у його господарській діяльності. Факт здійснення фінансових операцій, вчинених на виконання умов укладеного договору, а також факт проведення даних операцій по бухгалтерському та податковому обліку підтверджується відповідними накладними та податковими накладними, товарно-транспортними накладними. Зазначає, що підприємством правомірно сформовано податковий кредит за результатами вказаної господарської операції, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями первинних документів, в зв'язку з чим просить визнати протиправними та скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подав заперечення проти позову, в якому вказує, що фактично не могли здійснюватись в межах господарської діяльності з придбання дизпалива в ТОВ ТД НК "Енергія". Зазначає, що під час перевірки не виявлено, а посадовими особами не надано договір поставки паливно-мастильних матеріалів. Вказує, що відсутність даного договору, не дає змоги встановити відомості щодо якісних та кількісних характеристик предмету поставки та умови такої поставки, в зв'язку з чим не має змоги ідентифікувати придбаний товар та встановити взаємозв'язок згаданого договору. Зазначає, що при перевірці позивача використано акт Хмельницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Хмельницькій області від 23.06.2014 року №1067/220/38469197 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ ТД НК "Енергія" з питань взаємовідносин з ТОВ "Торговий Дім "Ветек" за жовтень 2013 - лютий 2014 року. Вказує, що на підставі вищевикладеного податковим органом зроблено висновок про те, що операції по зазначеному вище договору фактично не виконувались в межах господарської діяльності підприємства, а відтак укладався без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування та несплати податків.

Вважає прийняті податкові повідомлення-рішення форми "Р" №, № від 15 січня 2015 року правомірними та просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх єдності, взаємному зв'язку та сукупності, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що працівниками податкової інспекції проведено позапланову виїзну документальну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах КП "Славутський піщаний кар'єр" з ТОВ ТД НК "Енергія" за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

В результаті проведеної перевірки виявлено порушення позивачем п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п.44.1 п.44.6 ст.44, п.п.138.1.1, п.138.1, п.138.2, п.138.4, п.138.6 ст.138, п.п.139.1.9, п.139.1 ст. 139, п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст.198, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2013 р. на 7216 грн. та заниження податку на додану вартість за січень 2013 р. на 7596 грн.

На підставі виявлених порушень складено акт №1718/22/01527494 від 25.12.2014 року та винесено податкові повідомлення-рішення форми "Р" №, № від 15 січня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ ТД НК "Енергія" 10.10.2013 року укладено договір поставки нафтопродуктів, згідно умов яких постачальник передає у власність покупцю нафтопродукти, а покупець (позивач) приймає і сплачує їх вартість на умовах даного договору. Асортимент товару, його кількість та вартість зазначаються у накладних, що є невід'ємною частиною договорів. Товар передається покупцю окремо узгодженими партіями, на кожну з яких виписується накладна.

Факти поставки, оплати та оприбуткування товарів за вказаним договором підтверджуються договором поставки нафтопродуктів, накладними та податковими накладними, рахунком-фактурою на поставку дизельного палива, платіжним дорученням, товарно-транспортною накладною, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п. 1.2 п.1, п.п. 2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, згідно положень яких первинні документи - письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Згідно п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ; назва документа (форми); код форми; дата і місце складання; зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі); посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Досліджуючи надані позивачем первинні документи встановлено, що останні містять всі необхідні реквізити.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 даної статті встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198).

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними.

Форма та порядок заповнення податкової накладної передбачені ст. 201 ПК України, відповідно до п. 201.1 якої платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у даному пункті.

Згідно п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ст. 201).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як передбачено п.п. 200.1, 200.2, 200.3 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, Податковим кодексом України визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється на підставі податкової накладної, яка сама по собі є достатньою підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства.

Чинним законодавством України на учасників цивільно-правових відносин, які є платниками податків, не покладено обов'язку та не визначено право перевірки відповідності законодавству статусу контрагентів, в т.ч. перебування за місцезнаходженням, та дотримання ними вимог податкового законодавства. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Статтею 198 ПК України не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту сум ПДВ по товарах, послугах отриманих від продавця, в разі порушення ним умов податкового законодавства, за умови, що такий продавець зареєстрований платником податку на додану вартість, за наявності належним чином оформлених податкових накладних, та за наявності фактичного здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що законодавець не ставить у залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання. Несплата продавцем чи його контрагентом податку на додану вартість до бюджету, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року №3477-IV, є джерелом права, свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку (рішення Європейського суду від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України").

Зважаючи на зазначене, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки контрагента щодо даних податкового обліку господарської операції по придбанню нафтопродуктів, які фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій контрагента, що вказує на відсутність реальності господарської операції як на підставу для висновків про відсутність у позивача права на формування податкового кредиту за наслідками таких господарських операцій.

Суд також не приймає до уваги посилання представника відповідача, що під час перевірки не виявлено, а посадовими особами не надано договір поставки нафтопродуктів, оскільки представником позивача в судовому засіданні надано даний договір 101013-ХМ від 10.10.2013 року.

Суд критично ставиться до посилань представника відповідача на розбіжності у видатковій накладній №РН-0000496 та у товарно-транспортній накладній №466, оскільки наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності своїх висновків щодо порушення позивачем п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п.44.1 п.44.6 ст.44, п.п.138.1.1, п.138.1, п.138.2, п.138.4, п.138.6 ст.138, п.п.139.1.9, п.139.1 ст. 139, п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст.198, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України, вони є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються матеріалами справи, податкові повідомлення-рішення форми "Р" №, № від 15 січня 2015 року не відповідають дійсним обставинам справи та прийняті з порушенням норм чинного податкового законодавства, в зв'язку з чим підлягають скасуванню.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 198, 200, 201 ПК України, ст.ст. 71, 158 - 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов колективного підприємства "Славутський піщаний кар'єр" задоволити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми "Р" №, № від 15 січня 2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь колективного підприємства "Славутський піщаний кар'єр", , судовий збір в сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 26 лютого 2015 року

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя А.М. Ковальчук