Справа № 359/4783/14-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/4783/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Саган В.М. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А
19 лютого 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.
Суддів: Гром Л.М.
Міщука М.С.
За участю секретаря: Стеценко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити дії, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні з військової служби без урахування та виплати щомісячної грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахування та виплати щомісячної грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року, зобов`язання видати довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії.
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з постановою суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 01 серпня 1986 року проходив військову службу в складі Збройних Сил України.
Наказом Міністра оборони України від 21 жовтня 2013 року № 519 позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) з посади старшого авіаційного техніка-оператора авіаційного загону транспортної авіаційної ескадрильї «Блакитна стежа».
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 21 жовтня 2013 року № 235, позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, а також було виплачено грошову допомогу при звільненні у запас, що пов`язано зі звільненням від льотної роботи, в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 27 календарних років військової служби. Вихідна допомога була виплачена в розмірі 44 253 грн. 00 коп.
ОСОБА_1 неодноразово звертався до Військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України із заявами про здійснення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям, які займають посади льотного складу, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року, та видачі довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії з урахуванням винагороди.
Разом з тим, позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям, які займають посади льотного складу, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року.
Не погоджуючись з діями відповідачів щодо відмови у здісненні перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні та у видачі довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії з урахуванням винагороди, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
У відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
В силу ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Пунктом 2 постанови № 889 передбачено, що граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Так, при визначенні розміру допомоги Військова частина НОМЕР_1 та Міністерство оборони України керувались наказом Міністра оборони України № 595 від 15 листопада 2010 року «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України».
Відповідно до п. 5 Інструкції, винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
При цьому, згідно п. 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Як вбачається з матеріалів справи, під час звільнення з військової служби та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 не було враховано щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям, які займають посади льотного складу, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою № 889 та Інструкцією № 595, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною.
Таким чином, вищевказана щомісячна додаткова грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.
Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 04 листопада 2014 року (справа № 21-473а14).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою № 889 та Інструкцією № 595 є тимчасовою, нефіксованою виплатою, а тому вона не може включатися до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2014 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 23.02.2015 року.

.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.