Справа № 802/4072/14-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2015-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 лютого 2015 р. Справа № 802/4072/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання: Боровської Т.А.,

представника позивача: Процюк Л.П.,

представника відповідача: Геруса Р.В.,

представника третьої особи: Олійник А.М.,

третьої особи: Железняка В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: депутата Вінницької обласної ради Мороз Лесі Іванівни

до: голови Вінницької обласної ради Свитка Сергія Михайловича,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Вінницька обласна рада, головний лікар Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова Жупанов Олександр Борисович, головний лікар комунального закладу "Вінницький обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДом" Матковський Ігор Анатолійович, начальник Вінницького обласного медико-статистичного інформаційно-аналітичного центру Железняк Василь Дмитрович

про: визнання протиправними та скасування розпоряджень,

ВСТАНОВИВ:

24.11.2014 року депутат Вінницької обласної ради Мороз Л.І. звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративними позовами, у яких просила визнати протиправними та скасувати наступні розпорядження голови Вінницької обласної ради Свитка С.М.:

- № 150 "Про призначення Жупанова О. Б. на посаду головного лікаря Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М. І. Пирогова" (справа № 802/4072/14-а);

- № 155 "Про призначення Матковського І. А. на посаду головного лікаря комунального закладу "Вінницький обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДом"" (справа № 802/4079/14-а);

- № 149 "Про призначення Железняка В. Д. на посаду начальника Вінницького обласного медико-статистичного інформаційно-аналітичного центру" (справа № 802/4072/14-а).

Ухвалами суду від 27.11.2014 року відкрито провадження у справах за вищевказаними позовами та призначено відповідні справи до судового розгляду.

В подальшому ухвалою суду від 02.02.2015 року адміністративні справи № 802/4072/14-а, № 802/4079/14-а та № 802/4081/14-а об'єднано в одне провадження, об'єднаній справі присвоєно № 802/4072/14-а.

Таким чином, у зв'язку з об'єднанням позовів остаточні позовні вимоги Мороз Л.І. у цій справі полягають у визнанні протиправними та скасуванні розпоряджень голови Вінницької обласної ради Свитка С.М. від 22.05.2014 року за № 150 "Про призначення Жупанова О.Б. на посаду головного лікаря Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова", за № 155 "Про призначення Матковського І.А. на посаду головного лікаря комунального закладу "Вінницький обласний Центр з профілактики та боротьби зі СНІДом" та за № 149 "Про призначення Железняка В.Д. на посаду начальника Вінницького обласного медико-статистичного інформаційно-аналітичного центру".

При цьому вказані вимоги позивача є однорідними, випливають з одних і тих самих спірних правовідносин та ґрунтуються на тому, що пунктом 5 рішення 22 сесії Вінницької обласної ради від 22.02.2014 року "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні" голові обласної ради доручено в міжсесійний період укладати контракти і припиняти їх дію, призначати та звільняти керівників об'єктів спільної власності територіальних громад області з наступним затвердженням розпоряджень на сесіях обласної ради. Разом із тим, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.07.2014 року у справі № 802/2557/14-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014 року, зазначений вище пункт 5 рішення 22 сесії Вінницької обласної ради від 22.02.2014 року визнано протиправним та скасовано. Відтак, це рішення обласної ради, на думку позивача, вважається скасованим з моменту його прийняття та не породжує жодних правових наслідків. Таким чином, оскільки розпорядження голови Вінницької обласної ради Свитка С.М. за №№ 149, 150 та № 155 від 22.05.2014 року виходять за межі його повноважень та були прийняті на підставі рішення обласної ради, яке скасоване в судовому порядку, вони також є протиправними і підлягають скасуванню. Водночас позивач стверджує, що оскаржуваними розпорядженнями відповідача порушуються його права як депутата, визначені Законом України "Про статус депутатів місцевих рад" та Регламентом Вінницької обласної ради, зокрема право на участь у діяльності ради, розгляді та вирішенні на пленарних засіданнях обласної ради тих питань, що віднесені до її відання, в тому числі щодо призначення керівників комунальних установ.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та надав пояснення згідно з наведеними у позовній заяві обґрунтуваннями. Просить суд адміністративний позов повністю задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов Мороз Л.І. заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с. 35-37). Пояснив, що на час підписання оскаржуваних розпоряджень голова Вінницької обласної ради мав право призначати та звільняти керівників об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні Вінницької обласної ради згідно з пунктом 5 рішення 22 сесії обласної ради 6 скликання від 22.02.2014 року № 671 "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні" та п. 18 ч. 6 ст. 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Крім того, як депутат обласної ради позивач реалізував своє право ухвального голосу на спільному засіданні постійних комісій Вінницької обласної від 21-22 травня 2014 року, на якому розглядалось питання щодо кандидатур на заміщення вакантних посад керівників закладів охорони здоров'я, що також свідчить про дотримання гарантованих депутату прав та відсутність їх порушень. Просить врахувати, що саме на цьому засіданні були визначені кандидатури на заміщення посад керівників об'єктів спільної власності територіальних громад області, які 22.05.2014 року були призначені на посади розпорядженнями голови Вінницької обласної ради. Отже, при прийнятті таких рішень відповідач діяв правомірно, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Ухвалами суду від 27.11.2014 року на підставі ч. 2 ст. 53 КАС України до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору було залучено Вінницьку обласну раду, головного лікаря Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова Жупанова О.Б., головного лікаря комунального закладу "Вінницький обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДом" Матковського І.А. та начальника Вінницького обласного медико-статистичного інформаційно-аналітичного центру Железняка В.Д.

Представник Вінницької обласної ради в судовому засіданні вимоги позивача заперечив з підстав, аналогічних до тих, на які посилається представник відповідача. Додатково пояснив, що процедура звільнення та призначення керівників комунальних установ в міжсесійних період, за якою спочатку головою Вінницької обласної ради виноситься розпорядження, яке потім затверджується на сесії ради, застосовується вже давно, про що позивачу добре відомо. Більше того, 16.01.2015 року оскаржувані розпорядження були затверджені радою на пленарному засіданні, в якому позивач приймав участь. Відповідне рішення було прийняте більшістю голосів після обговорення, будь-який депутат за бажанням міг висловитися з цього приводу та виступи за чи проти його прийняття. Відтак, жодних прав позивача як депутата оскаржуваними розпорядженнями не було порушено. Також зазначає, що кандидатури керівників комунальних установ попередньо затверджувалися на спільному засіданні постійних комісій Вінницької обласної ради від 21-22 травня 2014 року з участю депутатів, посадовців, представників громадськості та засобів масової інформації, в якому позивач також міг взяти участь. Просить взяти до уваги, що винесенню оскаржуваних розпоряджень про призначення на посади Жупанова О.Б., Матковського І.А. та Железняка В.Д. передувало прийняття головою обласної ради розпоряджень про їх звільнення з цих посад у зв'язку із закінченням строку дії контракту. Однак позивач таких розпоряджень під сумнів не ставить, як і сотні інших розпоряджень голови Свитка С.М., що приймалися на підставі пункту 5 рішення 22 сесії Вінницької обласної ради від 22.02.2014 року "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні".

Третя особа Железняк В.Д. в судовому засіданні пояснив, що посаду начальника Вінницького обласного медико-статистичного інформаційно-аналітичного центру він безперервно займає більше 10 років, зокрема з 2012 року - за контрактом, який укладався з ним на підставі розпорядження голови Вінницької обласної ради. З вимогами позивача третя особа не погоджується, оскільки вважає процедуру його призначення на посаду законною і прозорою, але при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Треті особи головний лікар Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова Жупанов О.Б. та головний лікар комунального закладу "Вінницький обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДом" Матковський І.А. у судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін і третіх осіб, оцінивши в сукупності інші докази, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову Мороз Л.І. належить відмовити з наступних мотивів.

Встановлено, що 22 сесією 6 скликання Вінницької обласної ради ухвалено рішення від 22.02.2014 року № 671 "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні", пунктом 5 якого передбачено, що з метою оперативного вирішення питань та підвищення ефективності управління об'єктами спільної власності територіальних громад області доручити голові обласної Ради в міжсесійний період укладати контракти і припиняти їх дію, призначати і звільняти керівників об'єктів спільної власності територіальних громад області з наступним затвердженням розпоряджень на сесіях обласної ради (а.с. 52).

22.05.2014 року на підставі цього рішення, а також рішення 20 сесії обласної ради 3 скликання від 27.03.2001 року № 360 "Про об'єкти комунальної власності", керуючись положеннями п. 18 ч. 6, ч. 7 ст. 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 21 КЗпП України, та беручи до уваги висновки постійних комісій Вінницької обласної ради з питань зміцнення законності, правопорядку, боротьби з корупцією, охорони прав і свобод громадян, з питань охорони здоров'я, курортів та здорового способу життя, з питань регулювання комунальної власності та приватизації, з питань розвитку демократії, гласності, свободи слова, інформаційного простору головою Вінницької обласної ради Свитком С.М. прийнято наступні розпорядження (а.с. 7, 69, 107):

- № 149 "Про призначення Железняка В.Д. на посаду начальника Вінницького обласного медико-статистичного інформаційно-аналітичного центру";

- № 150 "Про призначення Жупанова О.Б. на посаду головного лікаря Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова";

- № 155 "Про призначення Матковського І.А. на посаду головного лікаря комунального закладу "Вінницький обласний Центр з профілактики та боротьби зі СНІДом".

В подальшому постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.07.2014 року у справі № 802/2557/14-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014 року, задоволено адміністративний позов ОСОБА_9 та визнано протиправним і скасовано пункт 5 рішення 22 сесії 6 скликання Вінницької обласної ради "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні" від 22.02.2014 року (а.с. 8-21).

Відтак позивач вважає, що вказане рішення Вінницької обласної рад є скасованим з моменту його прийняття та не породжує жодних правових наслідків, а тому розпорядження відповідача за №№ 149, 150 та 155 від 22.05.2014 року також є протиправними та підлягають скасуванню. При цьому порушення своїх прав позивач обґрунтовує тим, що він, як депутат обласної ради, був позбавлений можливості брати участь в обговоренні та прийнятті рішень, віднесених до виключних повноважень обласної ради.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд насамперед звертає увагу на те, що даний публічно-правовий спір виник між депутатом Вінницької обласної ради Мороз Л.І. з однієї сторони (позивач) та головою Вінницької обласної ради Свитком С.М. - з іншої (відповідач). Водночас звернення позивача до адміністративного суду обумовлене порушенням його прав та інтересів саме як депутата, а заявлені у справі позовні вимоги стосуються визнання протиправними та скасування розпоряджень відповідача з мотивів перевищення останнім своїх повноважень та відсутності у нього визначеної законом компетенції на прийняття таких рішень.

У зв'язку з цим суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов'язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат, крім секретаря ради, повинен входити до складу однієї з постійних комісій ради.

В силу положень статті 3 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування. Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.

Голова районної, обласної, районної у місті (у разі її створення) ради обирається відповідною радою шляхом таємного голосування з числа її депутатів на строк повноважень ради. У своїй діяльності голова ради є підзвітним раді та може бути звільнений з посади радою шляхом таємного голосування. Голова районної, обласної, районної у місті ради в межах своїх повноважень видає розпорядження (ч. 1, 4, 7 ст. 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Справою адміністративної юрисдикції згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України визнається переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У свою чергу суб'єктом владних повноважень в розумінні положень адміністративного судочинства є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Таким чином, змістовний правовий аналіз вищевказаних норм матеріального і процесуального права дає підстави для висновку про те, що як позивач у справі - депутат Вінницької обласної ради Мороз Л.І., так і відповідач - голова цієї ради Свитко С.М., в спірних правовідносинах виступають суб'єктами владних повноважень.

Разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, в тому числі делегованих повноважень, належать до окремих різновидів публічно-правових спорів, що підвідомчі адміністративним судам.

Вищезазначені спори мають свої особливості, які полягають зокрема у тому, що адміністративний позов одного суб'єкта владних повноважень до іншого повинен містити вимогу про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень, на що прямо вказують приписи п. 3 ч. 2 ст. 17, п. 6 ч. 4 ст. 105, п. 8 ч. 2 ст. 162 КАС України.

В обґрунтування своєї позиції позивачка Мороз Л.І. стверджує про відсутність у відповідача законних підстав для прийняття оспорюваних розпоряджень, перевищення ним своїх повноважень та порушення у зв'язку з цим її прав як депутата обласної ради, що визначені Законом України "Про статус депутатів місцевих рад" та Регламентом Вінницької обласної ради, а саме права на участь у діяльності ради, а також розгляді і вирішенні на пленарних засіданнях ради питань, що віднесені до її відання.

Відтак, існуючий між сторонами спір виник внаслідок порушення прав та інтересів позивача не як фізичної особи у сфері публічно-правових відносин, а як суб'єкта владних повноважень. Тому, на переконання суду, способам захисту позивачем своїх прав як депутата обласної ради згідно з п. 3 ч. 2 ст. 17 КАС України може бути ініціювання перед адміністративним судом вирішення спору з приводу реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень у сфері управління, зокрема встановлення судом відсутності у голови обласної ради компетенції (повноважень) на прийняття рішень з певних питань, а не про визнання таких рішень протиправними та скасування, що може мати місце у випадку звернення з відповідними позовними вимогами фізичної особи, законні права та інтереси якої порушуються їх прийняттям.

Окрім того, суд не погоджується з доводами позивача про те, що оскаржувані розпорядження слід вважати нечинними з урахуванням постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 31.07.2014 року у справі № 802/2557/14-а.

Як встановлено у ході розгляду цієї справи, вказаним судовим рішеннями визнано протиправним та скасовано пункт 5 рішення 22 сесії 6 скликання Вінницької обласної ради № 671 від 22.02.2014 року "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні", яким голові обласної ради в міжсесійний період доручено укладати контракти і припиняти їх дію, призначати і звільняти керівників об'єктів спільної власності територіальних громад області з наступним затвердженням розпоряджень на сесіях обласної ради.

Разом із тим, позивач невірно трактує правові наслідки такого рішення суду і помилково стверджує, що оскільки вищезазначений пункт 5 рішення Вінницької обласної ради № 671 від 22.02.2014 року визнано протиправним та скасовано, не можуть вважатися чинними і розпорядження голови Вінницької обласної ради за №№ 149, 150 та № 155 від 22.05.2014 року, які були винесені на його підставі.

Так, Пленум Вищого адміністративного суду України у пункті 10.2 постанови № 7 від 20.05.2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі" роз'яснив, що із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень. Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта. Визнання ж акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб'єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Отже, застосування адміністративним судом такого способу захисту порушеного права позивача як скасування акта суб'єкта владних повноважень можливе у тому разі, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що на підставі пункту 5 рішення 22 сесії 6 скликання Вінницької обласної ради № 671 від 22.02.2014 року "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні" головою обласної ради Свитком С.М. прийнято близько 300 розпоряджень щодо звільнення з посад та призначення на посади керівників комунальних закладів і установ тощо з відповідними правовими наслідками.

Таким чином, за відсутності рішення суду про визнання нечинним пункту 5 рішення 22 сесії 6 скликання Вінницької обласної ради № 671 від 22.02.2014 року "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні" з дня його прийняття (чи іншої визначеної судом дати), немає достатніх правових підстав вважати оскаржувані розпорядження нечинними.

Виходячи з аналогічних мотивів суд доходить висновку про те, що на час прийняття таких розпоряджень відповідач правомірно керувався пунктом 5 рішення 22 сесії 6 скликання Вінницької обласної ради "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні" від 22.02.2014 року, оскільки скасування в подальшому цього рішення автоматично не дає підстав для скасування розпоряджень, що були прийняті на його підставі.

З огляду на викладене суд не бере до уваги посилання позивачки Мороз Л.І. на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 31.07.2014 року у справі № 802/2557/14-а, як на самостійну підставу для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір суд додатково враховує те, що відповідач, приймаючи розпорядження від 22.05.2014 року за №№ 149, 150 та 155, керувався не лише пунктом 5 рішення 22 сесії 6 скликання Вінницької обласної ради "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні" від 22.02.2014 року, але й рішенням 20 сесії обласної ради 3 скликання від 27.03.2001 року № 360 "Про об'єкти комунальної власності", п. 18 ч. 6, ч. 7 ст. 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статтею 21 КЗпП України, висновками постійних комісій обласної ради. Разом із тим, жодним чином вказаних підстав для прийняття оскаржуваних розпоряджень позивач не спростовує.

Крім того, прийняттю відповідачем цих розпоряджень передувало спільне засідання постійних комісій Вінницької обласної ради з питань зміцнення законності, правопорядку, боротьби з корупцією, охорони прав і свобод громадян, з питань охорони здоров'я, курортів та здорового способу життя, з питань регулювання комунальної власності та приватизації, з питань розвитку демократії, гласності, свободи слова, інформаційного простору від 21-22 травня 2014 року, на якому за участю депутатів, посадових осіб, представників громадськості та засобів масової інформації розглядалося питання щодо кандидатур на заміщення вакантних посад керівників закладів охорони здоров'я, зокрема кандидатури Жупанова О.Б., Матковського І.А. та Железняка В.Д. (а.с. 53-55), в якому позивач, як депутат обласної ради, міг взяти участь та відповідно висловити свою позицію щодо правомірності винесення таких питань на обговорення, а також щодо запропонованих кандидатур, чого однак не зробив.

Більше того судом встановлено, що 16.01.2015 року на пленарному засіданні позачергової 31 сесії Вінницької обласної ради 6-го скликання рішенням № 810 "Про розпорядження голови обласної Ради" були схвалені та затверджені розпорядження голови Вінницької області ради Свитка С.М., видані в міжсесійний період, в тому числі і розпорядження від 22.05.2014 року за №№ 149, № 150 та № 155 (а.с. 57-60).

При цьому як слідує з протоколу № 34 від 16.01.2015 року (а.с. 212-219), позивачка Мороз Л.І. була присутня на вищевказаному пленарному засіданні та входила до складу секретаріату пленарного засідання, а отже могла взяти участь в обговоренні питання щодо затвердження обласної радою розпоряджень голови обласної ради та висловитись щодо їх законності, що у свою чергу спростовує доводи позивача про те, що оскаржувані рішення порушують її право на реалізацію своїх повноважень як депутата обласної ради на пленарному засіданні при вирішенні тих питань, які передбачені п. 20 ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Також суд зважає на вибірковість позиції позивача, який, заперечуючи повноваження голови Вінницької обласної ради Свитка С.М. на прийняття відповідних розпоряджень в міжсесійний період в цілому, оскаржує лише окремі з них, хоча, як вже зазначалося раніше, на підставі пункту 5 рішення 22 сесії 6 скликання Вінницької обласної ради "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні" від 22.02.2014 року № 671 відповідачем було прийнято близько 300 розпоряджень з питань призначення на посади керівників комунальних закладів та звільнення з посад.

Крім того суд вважає слушними посилання представника Вінницької обласної ради на ту обставину, що позивач оскаржує розпорядження відповідача про призначення на посади Жупанова О.Б., Матковського І.А. та Железняка В.Д., але водночас не ставить під сумнів та не оскаржує розпоряджень голови Вінницької обласної ради Свитка С.М. про їх звільнення з цих посад за №№ 72, № 79 та № 71 від 05.05.2014 року (а.с. 160-162), хоча такі рішення відповідача передували оскаржуваним розпорядженням і також були прийняті на підставі пункту 5 рішення 22 сесії 6 скликання Вінницької обласної ради "Про суспільно-політичну ситуацію в Україні" від 22.02.2014 року № 671.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів осіб, які брали участь у справі, оцінивши досліджені у ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог депутата Вінницької обласної ради Мороз Л.І. про визнання протиправними та скасування розпоряджень голови Вінницької обласної ради Свитка С.М. від 22.05.2014 року № 150 "Про призначення Жупанова О.Б. на посаду головного лікаря Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова", № 155 "Про призначення Матковського І.А. на посаду головного лікаря комунального закладу "Вінницький обласний Центр з профілактики та боротьби зі СНІДом" та № 149 "Про призначення Железняка В.Д. на посаду начальника Вінницького обласного медико-статистичного інформаційно-аналітичного центру". Відтак, у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Враховуючи вимоги ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сало Павло Ігорович