Справа № 2а-725/10/0770
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 р. Справа № 10846/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2011 року у справі за позовом Військового прокурора Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі Державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області про визнання дій протиправними, скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Військовий прокурор Ужгородського гарнізону звернувся до суду в інтересах держави в особі ДП Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» з позовом до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області, яким просив визнати неправомірними дії посадових осіб відповідача щодо самостійного зарахування сплачених ДП Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» сум податку на додану вартість в рахунок сплати податкового боргу всупереч визначених платником призначень платежу, визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 30.12.2009 року № /0, від 28.01.2010 року № /0, від 28.01.2010 року № /0 та від 28.01.2010 року № /0.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2011 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику податків, отже, суми податкових зобов'язань або податкового боргу з врахуванням норм пп. 16.5.2 п. 16.5 ст. 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов'язань або податкового боргу, визначених платником податків. Також цим Законом визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу, і серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків. Тому у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань, передбаченого п. 7.7 ст. 7 даного Закону, податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків. За таких обставин, на думку суду, самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов'язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ДП «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» має тривалий час борг перед бюджетом, який погашається по мірі надходження коштів. Суд першої інстанції порушив норми п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами», згідно з яким податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях. Також суд не врахував, що пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 цього Закону передбачено право податкових органів застосовувати до платників податків штрафні санкції за порушення ними встановлених законодавством строків сплати податкових зобов'язань. Крім того, відповідач вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що податковий орган змінював призначення самостійно визначених позивачем платежів в рахунок погашення наявного у нього боргу, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази таких дій посадових осіб податкового органу.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, 18.12.2009 року працівник Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області провів перевірку дотримання ДП «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» вимог податкового законодавства, за результатами якої складено акт № 2398/16-40/22995957, в якому зафіксовано порушення підприємством понад 91 календарний день термінів сплати узгоджених податкових зобов'язань.

На підставі даного акта Мукачівська об'єднана державна податкова інспекція Закарпатської області прийняла податкове повідомлення-рішення від 30.12.2009 року № № /0, яким до ДП «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» за вказане порушення застосовано штрафні санкції в розмірі 97437,20 грн.

Також 18.01.2010 року працівник Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області провів перевірку дотримання ДП «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» вимог податкового законодавства, за результатами якої складено акт № 27/16-40/22995957, в якому зафіксовано порушення підприємством термінів сплати узгоджених податкових зобов'язань на суму 167817,04 грн. понад 91 календарний день, на суму 71130,00 грн. із затримкою від 31 до 90 днів і на суму 13689,50 грн. із затримкою до 30 календарних днів.

На підставі даного акта Мукачівська об'єднана державна податкова інспекція Закарпатської області прийняла податкові повідомлення-рішення від 28.01.2010 року № /0, яким до ДП «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» застосовано штрафні санкції в розмірі 83908,52 грн., № /0, яким до ДП «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» застосовано штрафні санкції в розмірі 14226,00 грн., та № /0, яким до ДП «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» застосовано штрафні санкції в розмірі 1368,95 грн.

Штрафні санкції були застосовані відповідно до пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), згідно з яким у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Прокурор та позивач вважають, що податковий орган всупереч вимогам законодавства не враховував визначене підприємством в платіжних дорученнях призначення платежу, а саме періоди, за які сплачувались узгоджені податкові зобов'язання, і самостійно зарахував сплачені кошти в рахунок існуючих попередніх заборгованостей, в результаті чого кінцеві штрафні санкції, що були застосовані оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, виявилися завищеними.

В свою чергу, відповідач стверджує, що не змінював призначення визначених позивачем платежів в рахунок погашення наявного у нього боргу, а штрафні санкції застосовані до ДП «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» за порушення підприємством граничних строків сплати узгоджених податкових зобов'язань, що було встановлено під час проведення перевірок.

Дослідивши письмові пояснення сторін і надані ними письмові докази, колегія суддів встановила наступне.

ДП «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» надало суду копії наступних платіжних доручень: від 12.01.2009 року № 1207 на 9054,06 грн. з призначенням платежу «сплата штрафу згідно рішень № № /0 та /0 від 30.12.2008р.», від 20.01.2009 року № 1221 на суму 320,00 грн. з призначенням платежу «сума пені за 2008 рік», від 03.03.2009 року № 21 на суму 40003,94 грн. з призначенням платежу «часткова сплата ПДВ за грудень 2008 р. згідно рішення № 4 від 30.01.09р. про розстрочення, ПДВ 37200,00 грн. + % за користування розстроченням 2803,94 грн.», від 16.03.2009 року № 56 на суму 1758,86 грн. з призначенням платежу «ПДВ за жовтень 2008р. + 5% 8376,00 грн.», від 26.03.2009 року № 68 на суму 10000,00 грн. з призначенням платежу «ПДВ за грудень 2008 року», від 28.04.2009 року № 116 на суму 2001,00 грн. з призначенням платежу «ПДВ за березень 2009 року», від 25.05.2009 року № 141 на суму 5000,00 грн. з призначенням платежу «ПДВ борг за грудень 2008 року», від 28.05.2009 року № 144 на суму 15000,00 грн. з призначенням платежу «ПДВ борг за грудень 2008 року», від 25.06.2009 року № 180 на суму 5000,00 грн. з призначенням платежу «ПДВ за квітень 2009 року», від 25.06.2009 року № 173 на суму 50000,00 грн. з призначенням платежу «ПДВ борг за грудень 2009 року», від 02.07.2009 року № 187 на суму 20000,00 грн. з призначенням платежу «ПДВ за 2009 рік перераховується частково за червень», від 24.07.2009 року № 245 на суму 10000,00 грн. з призначенням платежу «ПДВ борг», від 26.08.2009 року № 320 на суму 41496,00 грн. з призначенням платежу «ПДВ за липень 2009 року», від 28.09.2009 року № 408 на суму 44902,00 грн. з призначенням платежу «ПДВ за серпень 2009 року», від 27.10.2009 року № 467 на суму 15000,00 грн. з призначенням платежу «ПДВ за вересень 2009 року частково», від 30.10.2009 року № 482 на суму 600,00 грн. з призначенням платежу «ПДВ за вересень 2009 року частково», від 27.11.2009 року № 522 на суму 18387,00 грн. з призначенням платежу «ПДВ за жовтень 2009 року», від 28.12.2009 року № 540 на суму 119760,40 грн. з призначенням платежу «сплата ПДВ боргу за грудень 2008 року», від 28.12.2009 року № 541 на суму 79700,86 грн. з призначенням платежу «сплата ПДВ боргу за півріччя 2009 року», від 28.12.2009 року № 542 на суму 55530,00 грн. з призначенням платежу «сплата ПДВ за вересень 2009 року», від 28.12.2009 року № 543 на суму 14015,00 грн. з призначенням платежу «сплата ПДВ за листопад 2009 року», від 29.12.2009 року № 572 на суму 25352,00 грн. з призначенням платежу «сплата штрафу згідно рішення 2778/23-01/22995957/16383 від 28.07.2009р.».

Однак, як вбачається із складених відповідачем розрахунків сум штрафних санкцій (додатки до актів перевірок від 18.12.2009 року № 2398/16-40/22995957 та від 18.01.2010 року № 27/16-40/22995957), всупереч визначеному ДП «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» призначенню платежів посадові особи Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області зарахували сплачені кошти в рахунок існуючих податкових зобов'язань та податкового боргу, а саме: суми, сплачені позивачем згідно з платіжними дорученнями від 25.06.2009 року № 180, від 25.06.2009 року № 173, від 02.07.2009 року № 187, від 24.07.2009 року № 245, від 26.08.2009 року № 320, від 28.09.2009 року № 408 та частково від 27.10.2009 року № 467, податковий орган зарахував на погашення податкового боргу згідно з рішенням про розстрочення сплати податкового боргу від 30.01.2009 року № 4; іншу частину суми, сплаченої позивачем згідно з платіжним дорученням від 27.10.2009 року № 467, податковий орган зарахував на погашення податкового зобов'язання з податку на додану вартість за березень і квітень 2009 року та згідно з уточнюючою декларацією від 17.03.2009 року; суми, сплачені позивачем згідно з платіжними дорученнями від 30.10.2009 року № 482 на суму 600,00 грн. та від 27.11.2009 року № 522, податковий орган зарахував на погашення податкового зобов'язання з податку на додану вартість за травень і червень 2009 року; суми, сплачені позивачем згідно з платіжними дорученнями від 28.12.2009 року № 540, від 28.12.2009 року № 541, від 28.12.2009 року № 542, від 28.12.2009 року № 543, від 29.12.2009 року № 572, податковий орган зарахував на погашення податкового зобов'язання з податку на додану вартість за травень-жовтень 2009 року та податкового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 28.07.2009 року № 1342340.

Разом з тим, як вбачається із зазначених вище платіжних доручень, ДП «Мукачівська госпрозрахункова дільниця»: 03.03.2009 року сплатило частково суму податкового боргу з податку на додану вартість згідно з рішенням про розстрочення сплати податкового боргу від 30.01.2009 року № 4, 28.04.2009 року частково сплатило податкове зобов'язання з податку на додану вартість за березень 2009 року, 25.06.2009 року частково сплатило податкове зобов'язання з податку на додану вартість за квітень 2009 року, 02.07.2009 року частково сплатило податкове зобов'язання з податку на додану вартість за червень 2009 року, 26.08.2009 року в повному обсязі сплатило податкове зобов'язання з податку на додану вартість за липень 2009 року, 28.09.2009 року в повному обсязі сплатило податкове зобов'язання з податку на додану вартість за серпень 2009 року, 27.10.2009 року і 30.10.2009 року частково сплатило податкове зобов'язання з податку на додану вартість за вересень 2009 року, 27.11.2009 року в повному обсязі сплатило податкове зобов'язання з податку на додану вартість за жовтень 2009 року, 28.12.2009 року в повному обсязі сплатило податкове зобов'язання з податку на додану вартість за листопад 2009 року.

Таким чином, протягом спірного періоду ДП «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» частково або повністю сплачувало у встановлений законодавством строк узгоджені податкові зобов'язання, однак відповідач протиправно зараховував їх для погашення податкових зобов'язань та податкового боргу інших періодів, ніж тих, що були вказані в платіжних дорученнях.

Наведеним вище спростовуються доводи відповідача про те, що він не змінював призначення визначених позивачем платежів в рахунок погашення наявного у нього боргу.

Як зазначено вище, пп. 17.1.7 п. 17 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» було встановлено відповідальність у вигляді штрафу за порушення граничних строків сплати узгоджених сум зобов'язань.

Пунктом 7.7 ст. 7 даного Закону визначений принцип рівності бюджетних інтересів, згідно з яким податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Відповідно до п. 6 ст. 7 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України визначає систему, порядок і форми платежів.

Відповідно до п. 1.7 «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за № 377/8976, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції.

При цьому, згідно з п. 3.8 зазначеної Інструкції реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Виходячи із аналізу вказаних норм, колегія суддів зазначає, що нормами Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» передбачено пріоритет погашення податкового боргу перед сплатою податкових зобов'язань по відповідному податку. Разом з тим, вищезазначені норми цього ж Закону України не встановлюють порядок та черговість (а також право) зарахування податковими органами платежів, що направлені платниками податків та мають цільове призначення, вказане у відповідних платіжних дорученнях, та не встановлюють відповідний порядок для примусового стягнення податковим органом добровільно сплачених платником податків сум податкового зобов'язання для погашення податкового боргу, що виник раніше.

Крім того, положенням пп. 16.3.3 п. 16.3 ст. 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податковим органам було надано право розподілу суми, сплаченої платником податків в рахунок погашення податкового боргу (який відповідно до п.1.3 Закону включає суму пені) на суму, що спрямовується на погашення такого податкового боргу (його частини), та суму, що спрямовується на погашення пені, нарахованої на суму такого погашеного податкового боргу (його частини) за умови, що платником податків при сплаті податкового боргу у відповідному платіжному дорученні не було окремо визначені суми, що спрямовуються на погашення податкового боргу, та окремо суми, що спрямовується на погашення пені, нарахованої на суму такого погашеного податкового боргу; або, якщо визначення відповідних сум боргу та пені платником податків було зроблено з порушенням відповідної пропорції.

А норми пп. 8.6.2 п. 8.6 ст. 8 даного Закону з урахуванням положень п. «б» пп. 8.6.1 п. 8.6 цієї статті не встановлюють заборону для платників податків щодо розпорядження своїми оборотними коштами, зокрема, для сплати поточних податкових зобов'язань.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, як правильно встановив суд першої інстанції, на час виникнення правовідносин не було передбачено права податкового органу за власною ініціативою (примусово та без згоди на те платника податку) направляти кошти такого платника податків, сплачених ним для погашення податкових зобов'язань (і про це зазначається платником податків у відповідному платіжному дорученні), для погашення заборгованості.

При цьому, пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» був передбачений спосіб примусового стягнення активів платника податків для погашення його податкового боргу - виключно за рішенням суду.

Таким чином, оскільки зміна призначення платежів за наданими до матеріалів справи платіжними дорученнями здійснена податковим органом поза межами наданих законодавством повноважень, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги про визнання неправомірними дій посадових осіб Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області щодо самостійного зарахування сплачених ДП Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» сум податку на додану вартість в рахунок сплати податкового боргу всупереч визначених платником призначень платежу, підлягають задоволенню.

Одночасно колегія суддів враховує, що в періодах, які перевірялись, ДП «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» в окремих випадках порушувало встановлені законодавством строки сплати узгоджених податкових зобов'язань, чи сплачувало такі зобов'язання не в повному обсязі, проте в зв'язку із зазначеними діями посадових осіб Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області застосовані оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями штрафні санкції є очевидно завищеними і необґрунтованими.

При цьому, з врахуванням наведених вище фактів та наявних матеріалів справи, суд не має можливості визначити суму штрафних санкцій, яка підлягає застосуванню до ДП «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» за умови дотримання відповідачем вимог законодавства та належного врахування ним всіх обставин, необхідних для прийняття оскаржуваних рішень.

Тому з врахуванням вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», відповідно до якої посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримуватися Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права, колегія суддів дійшла висновку, що податкові повідомлення-рішення Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області від 30.12.2009 року № /0, від 28.01.2010 року № /0, від 28.01.2010 року № /0 та від 28.01.2010 року № /0 підлягають скасуванню в повному обсязі.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2011 року у справі № 2а-725/10/0770 за позовом Військового прокурора Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі Державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області про визнання дій протиправними, скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький