Справа № 803/1045/13-а
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Справа № 803/1045/13-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

при секретарі судового засідання Мартинюк О.П.,

за участю представника відповідача Мельничука М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Горохівський цукровий завод» до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

30.04.2013 року Публічне акціонерне товариство «Горохівський цукровий завод» (далі - ПАТ «Горохівський цукровий завод», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Горохівському районі Волинської області (далі - ДПІ у Горохівському районі) від 27.01.2010 року № /0, № /0, від 12.04.2010 року № /1, № /1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ДПІ у Горохівському районі була проведена виїзна планова перевірка Відкритого акціонерного товариства «Горохівський цукровий завод» (далі - ВАТ «Горохівський цукровий завод») з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2008 року по 31.03.2009 року, про що складено акт від 18.01.2010 року № 002/23-00372641.

Перевіркою, зокрема, встановлено порушення ВАТ «Горохівський цукровий завод» пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3, підпунктів 7.2.1, 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.4.1 пункту 7.4, підпункту 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.8.1 пункту 7.8 статті Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено ПДВ на загальну суму 3224433,00 грн. Крім того, перевіркою встановлено порушення підпункту 1.22.1 пункту 1.22 статті 1, підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, підпункту 8.1.2 пункту 8.1 статті 8, підпункту 5.3.2 пункту 5.3, пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, абзацу другого підпункту 5.3.9, пунктів 5.6, 5.7, 5.9 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток у розмірі 22298775,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки від 18.01.2010 року № 002/23-00372641 ДПІ у Горохівському районі прийняті податкові повідомлення-рішення від 27.01.2010 року № /0, яким позивачу збільшено податкові зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 44597550,00 грн. (в т. ч.: за основним платежем на 22298775,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 22298775,00 грн.), та від 27.01.2010 року № /0, яким позивачу збільшено податкові зобов'язання з податку на додану вартість (ПДВ) на загальну суму 4836649,50 грн. (в т. ч.: за основним платежем на 3224433,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 1612216,50 грн.

Платник оскаржив вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку, проте рішенням ДПІ у Горохівському районі від 12.04.2010 року № 1615 скаргу ВАТ «Горохівський цукровий завод» залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін. Крім того, за результатами розгляду первинної скарги ДПІ у Горохівському районі винесені податкові повідомлення-рішення від 12.04.2010 року № № /1, /1, які аналогічні за змістом податковим повідомленням-рішенням від 27.01.2010 року № № /0, /0.

Позивач не погоджується із оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями з тих підстав, що висновок податкового органу про заниження позивачем ПДВ на суму 3224443,00 грн. є необґрунтованим, оскільки чинне законодавство не забороняє платнику податків на формування податкового кредиту на підставі податкових накладних, виписаних у минулих періодах, а щодо висновку податкового органу про заниження податку на прибуток в сумі 22298775,00 грн., то позивач вказує, що такий висновок є безпідставним та не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки на момент перевірки інспекцією не врахована можливість передачі ТзОВ «Захід-Груп» та ВКП «Українська нафтогазова компанія» векселів, які були виписані ВАТ «Горохівський цукровий завод», шляхом індосаменту третім особам.

Позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Горохівському районі від 27.01.2010 року № /0, № /0, від 12.04.2010 року № /1, № /1.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07.06.2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2014 року, адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Горохівському районі Волинської області від 27.01.2010 року № /0, № /0, від 12.04.2010 року № /1, № /1 (т. 1, а. с. 227-236, т. 2, а. с. 78-86).

Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.11.2014 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07.06.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2014 року у даній справі скасовано в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.01.2010 року № /0, від 12.04.2010 року № /1 та у цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, в решті постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07.06.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2014 року залишено без змін (т. 2, а. с. 114-120).

Відповідно до частини п'ятої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Відтак, при новому розгляді справи судом підлягало перевірці законність винесення податкових повідомлень-рішень ДПІ у Горохівському районі від 27.01.2010 року № /0, від 12.04.2010 року № /1, зокрема, в частині, що стосується визначення податкового зобов'язання та штрафних санкцій з податку на прибуток підприємств за порушення Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» щодо невідображення доходу, отриманого у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.02.2015 року у даній справі допущено заміну відповідача Нововолинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Волинській області її правонаступником Нововолинською об'єднаною державною податковою інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області (т. 2, а. с. 228-229).

В судове засідання представник позивача не прибув, проте від керуючого санацією ПАТ «Горохівський цукровий завод» арбітражного керуючого Томашука М.С. надійшли клопотання про розгляд справи за його відсутності (т. 2, а. с. 136, 162).

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що податковим органом правомірно винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ДПІ у Горохівському районі була проведена виїзна планова перевірка ВАТ «Горохівський цукровий завод» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2008 року по 31.03.2009 року, про що складено акт від 18.01.2010 року № 002/23-00372641 (т. 1, а. с. 17-68).

Перевіркою, зокрема, встановлено порушення ВАТ «Горохівський цукровий завод» пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3, підпунктів 7.2.1, 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.4.1 пункту 7.4, підпункту 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.8.1 пункту 7.8 статті Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено ПДВ на загальну суму 3224433,00 грн.

Крім того, перевіркою встановлено порушення підпункту 1.22.1 пункту 1.22 статті 1, підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, підпункту 8.1.2 пункту 8.1 статті 8, підпункту 5.3.2 пункту 5.3, пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, абзацу другого підпункту 5.3.9, пунктів 5.6, 5.7, 5.9 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток у розмірі 22298775,00 грн.

Вищезазначений висновок ДПІ у Горохівському районі мотивований тим, що перевіркою повноти визначення скоригованого валового доходу за період 01.04.2008 року по 31.03.2009 року встановлено його заниження за 2008 рік в сумі 88994100,00 грн. за наслідками здійснення фінансово-господарських операцій та взаєморозрахунків з ТзОВ «Захід-Груп» та ВКП «Українська нафтогазова компанія».

Податковий орган вказує, що ВАТ «Горохівський цукровий завод» придбав у ВКП «Українська нафтогазова компанія» цукор пісок вартістю 28288750,00 грн. та від ТзОВ «Захід-Груп» вартістю 45873000,00 грн. За придбаний товар підприємство розрахувалося простими векселями. В подальшому Господарським судом Івано-Франківської області вищезазначені контрагенти позивача були визнані банкрутами та ліквідовані. Таким чином, на думку інспекції, підприємства кредитори - ВКП «Українська нафтогазова компанія» та ТзОВ «Захід-Груп», ліквідовані без визнання правонаступництва, тому господарське зобов'язання щодо погашення векселів припиняється, а перебіг позовної давності зупиняється. Отже, отримані товари, на думку інспекції, вважаються безкоштовно наданим, а заборгованість за векселями є безповоротною фінансовою допомогою та валовим доходом ВАТ «Горохівський цукровий завод».

Перевіркою повноти визначення амортизаційних відрахувань за період з 01.04.2008 року по 31.03.2009 року встановлено їх завищення на загальну суму 1931953,00 грн. Вказаний висновок мотивований тим, що підприємство у 2007 році придбало у ТзОВ «Експериментально-інструментальний завод «Продмаш» та ТзОВ «Агросфера-А» промислове обладнання вартістю 11200000,00 грн. та 11900000,00 грн. відповідно. Передача товару підтверджується відповідними актами прийому-передачі, розрахунок проведений у повному обсязі, однак до перевірки не були надані документи, що підтверджують факт транспортування товарів. Відтак, податкова інспекція дійшла висновку про неправомірне нарахування амортизаційних витрат на дане обладнання у розмірі 1931953,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки від 18.01.2010 року № 002/23-00372641 ДПІ у Горохівському районі прийняті податкові повідомлення-рішення від 27.01.2010 року № /0, яким позивачу збільшено податкові зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 44597550,00 грн. (в т. ч.: за основним платежем на 22298775,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 22298775,00 грн.) (т. 1, а. с. 6), та від 27.01.2010 року № /0, яким позивачу збільшено податкові зобов'язання з ПДВ на загальну суму 4836649,50 грн. (в т. ч.: за основним платежем на 3224433,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 1612216,50 грн. (т. 1, а. с. 7).

Позивач оскаржив вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку (т. 1, а. с. 11-12), проте рішенням ДПІ у Горохівському районі від 12.04.2010 року № 1615 скаргу ВАТ «Горохівський цукровий завод» залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін (т. 1, а. с. 111-113).

Крім того, за результатами розгляду первинної скарги ДПІ у Горохівському районі винесені податкові повідомлення-рішення від 12.04.2010 року № № /1, /1 (т. 1, а. с. 8-9), які аналогічні за змістом податковим повідомленням-рішенням від 27.01.2010 року № № /0, /0.

Згідно із частиною другою статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюються на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач частково не довів правомірність оскаржуваних в даній адміністративній справі податкових повідомлень-рішень, з огляду на таке.

Як слідує із матеріалів справи, 21.01.2008 року між ВКП «Українська нафтогазова компанія» (продавець) та ВАТ «Горохівський цукровий завод» (покупець) у м. Рогатині укладено договір купівлі-продажу № 21/01, відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупця належний продавцю товар, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах цього договору. У пункті 2 договору сторони визначили, що товаром за цим договором є 11315,5 тон цукру. Пунктом 3.1 договору ціна товару становить 3000,00 грн. за тону (в тому числі ПДВ). Пунктом 3.3 договору сторони передбачили можливість розрахунку векселями (т. 1, а. с. 136-137). Поставка товару оформлена накладними від 29.01.2008 року № 8, від 25.01.2008 року № 6, від 23.01.2008 року № 5 та актами прийому-передачі від 23.01.2008 року, 25.01.2008 року, 29.01.2008 року. Загальна вартість поставленого цукру становить 33946500,00 грн. (т. 1, а. с. 138-143).

Для відображення поставки товару у податковому обліку, ВКП «Українська нафтогазова компанія» видала ВАТ «Горохівський цукровий завод» податкові накладні від 23.01.2008 року № 5, від 25.01.2008 року № 6 та від 29.01.2008року № 8 (т. 1, а. с. 144-146). Розрахунок за поставлений товар проведений шляхом виписки ВАТ «Горохівський цукровий завод» простих векселів від 30.01.2008 року АА 1332262 на суму 16000000,00 грн. та АА 1332263 на суму 17946500,00 грн. (т. 1, а. с. 160, 161). Передача вищезазначених векселів ВКП «Українська нафтогазова компанія» оформлена актом приймання-передачі векселів від 30.01.2008 року, який підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками (т. 1, а. с. 147).

Крім того, 24.01.2008 року між ТзОВ «Захід-Груп» (продавець) та ВАТ «Горохівський цукровий завод» (покупець) у м. Рогатині укладено договір купівлі-продажу № 21/01, відповідно до пункту 1.1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупця належний продавцю товар, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах цього договору. У пункті 2 договору сторони визначили, що товаром за цим договором є 18000,00 тон цукру. Пунктом 3.1 договору визначено, що ціна товару становить 3058,20 грн. за тону (в тому числі ПДВ). Загальна вартість договору 55047600,00 грн. Пунктом 3.3. договору сторони передбачили можливість розрахунку векселями (т. 1, а. с. 148-149). Виконання умов вказаного договору оформлено накладною від 30.01.2008 року № 24 та актом прийому-передачі від 30.01.2008 року. Загальна вартість поставленого цукру становить 55047600,00 грн. (т. 1, а. с. 150-151).

Для відображення поставки товару у податковому обліку, ТзОВ «Захід-Груп» видала ВАТ «Горохівський цукровий завод» податкову накладну від 30.01.2008 року № 24 (т. 1, а. с. 152). Розрахунок за поставлений товар проведений шляхом виписки ВАТ «Горохівський цукровий завод» простих векселів від 31.01.2008 року АА 100700 на суму 7047600,00 грн., АА 0497932 на суму 8500000,00 грн., АА 0497933 на суму 8000000,00 грн., АА 0497934 на суму 7000000,00 грн., АА 0012171 на суму 8000000,00 грн., АА 0012172 на суму 8000000,00 грн., АА 0012173 на суму 8500000,00 грн. (т. 1, а. с. 157, 159, 161, 162), а передача векселів ТзОВ «Захід-груп» підтверджується актами приймання-передачі векселів від 31.01.2008 року (т. 1, а. с. 153-155).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «Захід-груп» та ВКП «Українська нафтогазова компанія» 26.08.2008 року припинені як юридичні особи, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т. 1, а. с. 121-124).

Отже, однією з підстав для оспорюваного донарахування податку на прибуток став висновок податкової інспекції про заниження позивачем оподатковуваного доходу на 88994100,00 грн. внаслідок невключення до його складу безнадійної кредиторської заборгованості за простими векселями, виданими Товариством ВКП «Українська нафтогазова компанія» та ТзОВ «Захід-Груп» на погашення зобов'язань по оплаті поставленого цукру, за наслідками ліквідації цих векселедержателів у зв'язку із банкрутством.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про цінні папери і фондовий ринок» (у редакції, що діяла на час видачі позивачем спірних векселів) вексель - це цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Відповідно до статті 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» (у тій самій редакції) видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем.

За змістом підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валовий дохід включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, крім випадків, визначених у частині четвертій статті 3 Закону України «Про списання вартості несплачених обсягів природного газу».

У підпункті 1.22.1 пункту 1.22 статті 1 названого Закону безповоротну фінансову допомогу визначено, зокрема, як: суму коштів, передана платнику податку згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами, які не передбачають відповідної компенсації чи повернення таких коштів (за винятком бюджетних дотацій і субсидій), або без укладання таких угод; суму безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після її списання, якщо така безнадійна заборгованість була попередньо включена до складу валових витрат кредитора; суму заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності. Пункт 1.25 цієї ж статті Закону відносить заборгованість по зобов'язаннях, за якою минув строк позовної давності, до категорії безнадійної заборгованості.

Таким чином, для віднесення грошового зобов'язання позивача за переданими постачальникам векселями до безповоротної фінансової допомоги відповідні зобов'язання мають відповідати критеріям, наведеним у підпункті 1.22.1 пункту 1.22 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», зокрема, критерію спливу строку позовної давності за зобов'язанням за векселем.

Відповідно до статті 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі (запровадженого Конвенцією, що набула чинності для України 06.01.2000) до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, зокрема положення щодо строку платежу (статті 33 - 37) та щодо позовної давності (статті 70 і 71).

Згідно зі статтею 33 Уніфікованого закону переказний вексель може бути виданий із таким строком платежу: за пред'явленням; у визначений строк від пред'явлення; у визначений строк від дати складання; на визначену дату.

В силу вимог частини першої статті 70 Уніфікованого закону позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу.

Наведене дає підстави для висновку про те, що початок перебігу позовної давності у три роки щодо погашення грошових зобов'язань за простим векселем визначений настанням строку платежу за таким векселем. А відтак лише після закінчення такого строку позовної давності непогашена заборгованість за векселем трансформується у безповоротну фінансову допомогу, що опосередковується виникненням у платника - векселедавця обов'язку збільшити валовий доход на суму такої допомоги згідно з вимогами підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». У той же час у разі достовірного встановлення обставини щодо припинення господарського зобов'язання згідно із частиною третьої статті 205 Господарського кодексу України, а саме - у зв'язку з неможливістю виконання у разі ліквідації суб'єкта господарювання, якщо не допускається правонаступництво за цим зобов'язанням, у платника податку (боржника) виникає інший доход із суми непогашеної заборгованості, який відноситься до складу валового доходу звітного періоду, в якому такий доход виник (на дату ліквідації підприємства-кредитора). У правовідносинах, що виникають у сфері обігу простих векселів, ліквідація векселедержателя та відсутність у нього правонаступників може слугувати підставою для припинення зобов'язань векселедавця відповідно до наведеної норми Кодексу, зокрема, у разі наявності в активах цього векседержатедя на час його ліквідації векселів, які не пред'явлено до сплати.

Як слідує із матеріалів справи, постановою господарського суду Івано-Франківської області від 22.04.2008 року у справі № Б-21/287 ВКП «Українська нафтогазова компанія» визнано банкрутом; виявлена під час ліквідації цього підприємства дебіторська заборгованість становила 10422,32 грн. Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 22.04.2008 у справі № Б-21/288 визнано банкрутом ТзОВ «Захід-Груп»; 29.07.2008 судом затверджено ліквідаційний баланс та ліквідовано назване товариство; у складі його ліквідаційної маси заборгованість позивача за виданими векселями була відсутня.

Також з матеріалів справи вбачається, що названі векселедержателі передали спірні векселі шляхом індосаменту товариству з обмеженою відповідальністю «Євроінвест-Р», яке у подальшому відчужило зазначені цінні папери за договором купівлі-продажу векселів від 11.02.2010 № Б10/53 товариству з обмеженою відповідальністю «Украгро-5»; останнє, в свою чергу, використало ці векселі як засіб платежу при розрахунках з позивачем за поставлений за договорами купівлі-продажу від 05.10.2009 № 28/10 та від 26.11.2009 № 26 цукор (т. 1, а. с. 163-175).

Скасовуючи постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07.06.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2014 року у даній справі в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.01.2010 року № /0, від 12.04.2010 року № /1, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 26.11.2014 року зазначив, що установлений судами замкнутий рух спірних векселів вимагав ретельної перевірки реальності виконання операцій, якими опосередковувалася передача цих векселів. Адже у випадку формальної передачі векселів через низку посередників за участю фіктивних суб'єктів господарювання, взаємозалежних або афілійованих осіб, які не виконують своїх податкових зобов'язань перед бюджетом, створюється вексельна схема ухилення від оподаткування та/або отримання необґрунтованої податкової вигоди. А відтак, судам необхідно було встановити усі обставини щодо фактичної поставки виробничим комерційним підприємством «Українська нафтогазова компанія» та товариством з обмеженою відповідальністю «Захід-Груп» цукру в заявлених обсягах позивачеві; при цьому судам не слід було обмежуватися виключно оцінкою відповідності складених учасниками цих поставок первинних документів формальним вимогам, але й з урахуванням законодавчо встановленої вимоги щодо видачі векселів лише для оформлення грошового обігу за фактично поставлений товар перевірити наявність у вказаних постачальників активу (цукру у відповідній кількості), дослідити фактичний рух активів у процесі поставки (встановити як і ким транспортувався, де зберігався, ким приймався, а також посадових осіб постачальників і покупця, задіяних у такому процесі, за необхідності допитавши цих осіб як свідків) з метою достовірного встановлення факту виконання розглядуваних поставок саме задекларованими постачальниками. Також судам необхідно було перевірити, за яких обставин і в який спосіб були налагоджені господарські зв'язки між платником та названими контрагентами, та перевірити факт проявлення позивачем належного ступеня обережності при виборі контрагентів, їх платоспроможності та ділової репутації на ринку, що дозволяло б позивачеві розраховувати на належну поведінку контрагентів у сфері господарських правовідносин та обумовлювало б вибір їх позивачем як постачальників. Аналогічно підлягали з'ясуванню й обставини щодо фактичного виконання поставок позивачем цукру в адресу товариства з обмеженою відповідальністю «Украгро-5», при яких також використано вексельну форму розрахунків шляхом передачі названим покупцем Товариству його ж власних векселів (т. 2, а. с. 117-118).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.12.2014 року, з урахуванням вказівок, зазначених в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.11.2014 року, було зобов'язано позивача ПАТ «Горохівський цукровий завод» подати до судового засідання належним чином засвідчені копії первинних документів, які підтверджують рух активів (тобто, транспортування, приймання та зберігання цукру) від ВКП «Українська нафтогазова компанія», ТзОВ «Захід-Груп» до ПАТ «Горохівський цукровий завод» та від ПАТ «Горохівський цукровий завод» до ТзОВ «Украгро-5», а також надати письмові пояснення щодо фактичних обставин руху активів (цукру у відповідній кількості) у процесі поставки: як і ким транспортувався товар, де зберігався, ким приймався, які посадові особи постачальників і покупця (із зазначенням їх прізвища, імені та по батькові, місця проживання) були задіяні у такому процесі; за яких обставин та у який спосіб були налагоджені господарські зв'язки між платником та названими контрагентами, як позивач проявив належний ступінь обережності при виборі контрагентів, їх платоспроможності та ділової репутації на ринку, що дозволяло б позивачу розраховувати на належну поведінку контрагентів у сфері господарських відносин та обумовлювало б вибір їх позивачем як постачальників (т. 2, а. с. 125-126).

Проте, вимоги суду виконані не були, з огляду на таке.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 11.03.2014 року у справі № 903/713/13 за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ПАТ «Горохівський цукровий завод» про банкрутство порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Горохівський цукровий завод», введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Томашука М.С. (т. 2, а. с. 147-150). Ухвалою цього ж суду від 08.04.2014 року у цій же справі припинено повноваження т. в. о. голови правління ОСОБА_4 та органів управління ПАТ «Горохівський цукровий завод», виконання обов'язків керівника та виконавчих органів управління товариства покладено на розпорядника майна арбітражного керуючого Томашука М.С. та зобов'язано орган управління ПАТ «Горохівський цукровий завод» протягом трьох днів передати розпоряднику майна арбітражному керуючому Томашуку М.С. бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності боржника (т. 2, а. с. 150-151). Згідно з ухвалою Господарського суду Волинської області від 01.10.2014 року у вказаній справі припинено процедуру розпорядження майном боржника ПАТ «Горохівський цукровий завод», введено процедуру санації та призначено керуючим санацією товариства арбітражного керуючого Томашука М.С. (т. 1, а. с. 158-160).

Як слідує із листа керуючого санацією ПАТ «Горохівський цукровий завод» арбітражного керуючого Томашука М.С. від 30.12.2014 року, станом на 30.12.2014 року жодних документів на виконання ухвали Господарського суду Волинської області від 08.04.2014 року йому не передано, первинну документацію він надати не може за причиною її відсутності (т. 2, а. с. 136).

Крім того, з листа Відділу державної виконавчої служби Горохівського районного управління юстиції від 04.02.2015 року № 215 також слідує, що постановою державного виконавця вказаного відділу від 30.04.2014 року було відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Волинської області від 08.04.2014 року № 903/713/13-1 про зобов'язання орган управління ПАТ «Горохівський цукровий завод» протягом трьох днів передати розпоряднику майна арбітражному керуючому Томашуку М.С. бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності боржника, проте за результатами вжитих заходів в межах виконавчого провадження вказане рішення не було виконане, постановою від 25.12.2014 року у зв'язку із неможливістю виконати рішення без участі боржника виконавче провадження було закінчено (т. 2, а. с. 193-223).

Листом від 05.02.2015 року Головне управління ДФС у Волинській області повідомило, що надати матеріали кримінальної справи, порушеної відносно голови правління ВАТ «Горохівський цукровий завод» не видається можливим через їх відсутність, відомості про місцезнаходження даної кримінальної справи у Головного управління ДФС у Волинській області відсутні (т. 2, а. с. 191).

Таким чином, доказів, що зазначені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.11.2014 року, при новому розгляді справи здобути не вдалося з незалежних від суду причин.

Разом з тим, при вирішенні цієї справи суд також виходить із вимог частини першої статті 71 КАС України, яка не звільняє позивача від обов'язку подавати докази на підтвердження своїх позовних вимог, та приписів частини шостої статті 71 КАС України, відповідно до яких якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

На думку суду, при новому розгляді справи знайшли своє підтвердження висновки податкового органу про заниження задекларованих ВАТ «Горохівський цукровий завод» показників у рядку 01.6 Декларації «Інші доходи, крім визначених у 01.1-01.5» в сумі 88994100,00 грн. у ІІІ кварталі 2008 року (по ВКП «Українська нафтогазова компанія» - 33946500,00 грн. та ТзОВ «Захід-груп» 55047600,00 грн.) в порушення підпункту 1.22.1 пункту 1.22 статті 1, підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оприбуткування прибутку підприємств». При цьому, суд виходить з того, що передача ТзОВ «Захід-Груп» та ВКП «Українська нафтогазова компанія» шляхом індосаменту простих векселів, виписаних ВАТ «Горохівський цукровий завод», третій особі (ТзОВ «Євроінвест-Р»), їх продаж ТзОВ «Украгро-5», яке в свою чергу використало ці векселі як засіб платежу при розрахунках з позивачем за поставлений цукор не спростовує зазначених висновків, оскільки мав місце замкнутий рух спірних векселів, фактичного виконання поставок позивачем цукру в адресу ТзОВ «Украгро-5», при яких також використано вексельну форму розрахунків шляхом передачі названим покупцем Товариству його ж власних векселів, судом не встановлено у зв'язку із неподанням позивачем первинних документів.

Як слідує із акту перевірки від 18.01.2010 року № 002/23-00372641, згідно з договором від 28.07.2007 року № 48 ВАТ «Горохівський цукровий завод» придбало у ТзОВ «Експериментально-інструментальний завод «Продмаш» промислове обладнання вартістю 11200000,00 грн. та згідно з договором від 22.07.2007 року № 45 придбало у ТзОВ «Агросфера-А» промислове обладнання загальною вартістю 11900000,00 грн. Вищезазначене обладнання оприбутковано відповідно до актів-прийому передачі, розрахунок за нього проведений у повному обсязі. На думку податкового органу, позивачем не підтверджений факт придбання даного обладнання та використання його в господарських операціях у зв'язку з відсутністю товарно-транспортних накладних та інших документів, що підтверджують реальність даних операцій.

Проте, суд не погоджується з такими висновками ДПІ у Горохівському районі, з огляду на таке.

Факт постачання у 2007 році обладнання позивачу перевірявся попередньою позаплановою документальною перевіркою по відшкодуванню ПДВ, якою знято з податкового кредиту суму 2862 005,00 грн. по даному обладнанню (т. 1, а.с.37-38). Відповідач не надав ні матеріалів попередньої перевірки, ні податкових повідомлень-рішень за результатами такої перевірки.

Крім того, податковий орган в акті перевірки від 18.01.2010 року № 002/23-00372641 встановив наявність всіх первинних документів, якими підтверджується факт придбання обладнання від ТзОВ «Експериментально-інструментальний завод «Продмаш» та ТзОВ «Агросфера-А», а саме договорів, актів прийому-передачі, розрахункових документів, податкових накладних. Додатково ДПІ у Горохівському районі самостійно зазначає про монтаж даного обладнання та введення його експлуатацію, що підтверджується нарядами №63, 95 за вересень 2007 року, актами від 30.09.2007 року №1/09, №2/09, №3/09, №4/09 (т. 1, а. с. 38). Той факт, що позивачем не було надано доказів перевезення даного обладнання не є беззаперечним доказом нереальності операцій з їх придбання, зважаючи зокрема на те, що інспекцією самостійно встановлений факт монтажу даного обладнання у виробничих приміщеннях ВАТ «Горохівський цукровий завод». Вказані обставини свідчать про реальність господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Експериментально-інструментальний завод «Продмаш», ТзОВ «Агросфера-А», та неправомірність висновків ДПІ у Горохівському районі про завищення відповідачем амортизаційних витрат у розмірі 1931953,00 грн.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 26.11.2014 року у даній справі зазначив, що по епізоду, пов'язаному з нарахуванням Товариством амортизації на вартість промислового обладнання, придбаного за договорами від 28.07.2007 № 48 та від 22.07.2007 № 45 у ТзОВ «Експериментально-інструментальний завод «Продмаш» та у ТзОВ «Агросфера-А», слід погодитися з наданою судами правовою оцінкою обставин справи, відповідно до якої за недоведеності податковим органом факту відсутності у позивача цього обладнання підстав для позбавлення Товариства права на амортизаційні нарахування по цих об'єктах основних фондів не вбачається (т. 2, а. с. 118).

Як слідує із відповідного розрахунку, по вказаному порушенню згідно з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 965976,50 грн., в т. ч.: за основним платежем - 482988,25 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - на 482988,25 грн. (т. 2, а. с. 238).

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, виходячи з наданих суду статтею 162 КАС України повноважень, адміністративний позов підлягає до задоволення частково шляхом прийняття постанови про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Горохівському районі від 27.01.2010 року № /0 та від 12.04.2010 року № /1 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 965976,50 грн., в тому числі: за основним платежем - 482988,25 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 482988,25 грн. (тобто, в частині визначення податкових зобов'язань по епізоду, пов'язаному з нарахуванням позивачем амортизації на вартість промислового обладнання), а в задоволенні решти позовних вимог про визнання протиправними та скасування вказаних податкових повідомлень-рішень слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про оприбуткування прибутку підприємств», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Горохівському районі Волинської області від 27 січня 2010 року № /0 та від 12 квітня 2010 року № /1 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 965976 гривень 50 копійок, в тому числі: за основним платежем - 482988 гривень 25 копійок, за штрафними (фінансовими) санкціями - 482988 гривень 25 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Горохівському районі Волинської області від 27 січня 2010 року № /0 та від 12 квітня 2010 року № /1 відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Валюх

Постанова складена у повному обсязі 23 лютого 2015 року