Справа № 2а-1670/5785/12
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року м. Київ К/800/5224/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Лосєва А.М.,
Бившевої Л.І.,
Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Полтавської області Державної податкової служби

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.10.2012

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2012

у справі № 2а-1670/5785/12

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Полтавської області Державної податкової служби

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.10.2012, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2012, задоволено позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (надалі - фізична особа-підприємець ОСОБА_4, позивач) до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Полтавської області Державної податкової служби (надалі - ДПІ у м. Полтаві Полтавської області ДПС, відповідач): визнано протиправною відмову відповідача у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2011 року та за травень 2011 року; визнано податкову декларацію з податку на додану вартість фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 за квітень 2011 року поданою 19 травня 2011 року; визнано податкову декларацію з податку на додану вартість фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 за травень 2011 року поданою 17 червня 2011 року.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.10.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2012 і відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач надав письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких обґрунтовує законність винесення оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 17.02.2011 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та ДПІ у м. Полтаві Полтавської області ДПС укладено договір № 1497 про визнання електронних документів з метою спрощення надання податкової звітності з використанням телекомунікаційних каналів зв'язку. Предметом вказаного договору є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих Платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Позивачем подано до ДПІ у м. Полтаві Полтавської області ДПС із застосуванням засобів електронного подання звітності декларації з ПДВ:

- за квітень 2011 року, яка прийнята органом ДПС у електронному вигляді та зареєстрована в системі електронної звітності за № , квитанція № 2 від 19.05.2011;

- за травень 2011 року, яка прийнята органом ДПС у електронному вигляді та зареєстрована в системі обробки електронної документації за № , квитанція № 2 від 17.06.2011.

ДПІ у м. Полтаві Полтавської області ДПС вказаним деклараціям присвоєно статус «звіти визнано недійсними».

Переглянувши судові рішення у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, який вступив в дію з 01.01.2011, податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пункт 49.1 ст. 49 Кодексу передбачає, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 48.3 ст. 48 даного Кодексу визначено перелік обов'язкових реквізитів податкової декларації. Він включає: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми) тощо.

Відповідно до п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України, в окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити:

- відмітка про звітування за спеціальним режимом;

- код виду економічної діяльності (КВЕД);

- код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ;

- індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

У разі отримання податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання (пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України).

При цьому, відповідно до п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Отже, податковий орган у строки, встановлені пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України, повинен надіслати платникові податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Матеріали справи містять копії листів № 6227/К/17-650 від 26.05.2012 та № 7426/К/7650 від 24.06.2011, адресованих позивачеві, в яких зазначено, що відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України та п. 4.18 наказу Державної податкової адміністрації України № 827 від 31.12.2008 «Про затвердження методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України», відділ адміністрування ПДВ управління оподаткування юридичних осіб повідомляє, що податковій звітності підприємства, зареєстрованій та обробленій в програмному комплексі «Бест-звіт for Огасlе» засобами електронної пошти (Е-maіl), присвоєно статус «Звіт визнано недійсним» в зв'язку з поданням звітності всупереч встановленим правилам, а саме: подано декларації з ПДВ за квітень 2011 та травень 2011 року без додатків: без «Розрахунку коригування сум ПДВ до податкової декларації з податку на додану вартість» (Д1).

Проте, відповідачем, окрім журналів реєстрації вихідної кореспонденції, не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про надіслання у встановленому порядку фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 вказаних листів про невизнання податкової звітності.

При цьому, на лист позивача від 23.06.2011 на адресу податкового органу з проханням повідомити чи прийнято декларацію із ПДВ за квітень 2011 року, ДПІ у м. Полтаві Полтавської області ДПС надано відповідь від 07.07.2011 № 7660/к/17650, в якій вказано лише про те, що декларація із ПДВ за квітень 2011 року зареєстрована та оброблена в програмному комплексі «Бест-звіт for Огасlе» засобами електронної пошти (Е-maіl). Водночас, згідно із листом № 6227/К/17-650 від 26.05.2012 декларації з ПДВ за квітень 2011 року на момент надання відповіді 07.07.2011 вже присвоєно статус «звіт визнано недійсним».

Враховуючи наведені обставини та надані письмові докази, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що повідомлення про відмову у прийнятті декларації із ПДВ за квітень та травень 2011 року № 1195/к/17650 від 16.02.2012 податковий орган надіслав позивачу лише 27.02.2012, тобто з порушенням строків, встановлених пп. 49.11.2 п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України.

Згідно пп. 49.8 ст. 49 Кодексу, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України.

Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відмова посадової особи органу державної податкової служби, відповідно до п. 49.10 ст. 49 даного Кодексу, прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття, забороняється.

Підставою для відмови у прийнятті податкових декларацій фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з ПДВ за квітень та травень 2011 року стала відсутність додатку до декларації, а саме: Розрахунку коригувань сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1), що, на думку податкового органу, є порушенням п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України та п. 4.18 наказу ДПА України № 827 від 31.12.2008 «Про затвердження методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України».

Пунктом 13 розділу ІІІ наказу ДПА від 25.01.2011 № 41 «Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що декларація подається платником за звітний період незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

У складі декларації подаються передбачені цим Порядком додатки (у разі заповнення даних у відповідних рядках декларації) та копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних.

Положеннями п. 3.9 та п. 4.5 розділу V Порядку № 41 передбачено, що Розрахунок коригування сум ПДВ (додаток 1 до податкової декларації з ПДВ) є складовою податкової декларації з ПДВ та його подання є обов'язковим у разі заповнення рядка 8 та/або рядка 16 податкової декларації з ПДВ.

Як свідчать дані податкових декларацій позивачаз ПДВ за квітень та травень 2011 року, рядки 8 (8.1, 8.1.1) та 16 (16.1,16.1.1,16.1.2,16.1.3) заповнені не були.

Згідно із положеннями розділу XII Порядку № 41, податкові декларації приймаються без попередньої перевірки зазначених у них показників.

Зареєстровані в органі державної податкової служби декларації підлягають камеральній перевірці.

У разі якщо за результатами перевірки встановлено порушення, складається акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість (додаток 3 до цього Порядку).

Акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, складається у двох примірниках і підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, та після реєстрації в органі державної податкової служби вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 розділу II Кодексу.

Камеральну перевірку даних, заявлених у податковій звітності з податку на додану вартість, орган державної податкової служби проводить протягом 30 днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації.

Враховуючи наведене, відповідач, вважаючи, безпідставним неподання позивачем Розрахунку коригування сум ПДВ (додаток 1 до податкової декларації з ПДВ), мав право провести камеральну перевірку такої звітності, а не присвоювати статус «звіт визнано недійсним».

Посилань на інші допущені платником податків порушення при заповненні податкової декларації (із зазначенням конкретних рядків), податковим органом не наведено.

Пункт 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України визначає, що у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність у ДПІ у м. Полтаві Полтавської області ДПС законних підстав для невизнання спірних податкових декларацій податковою звітністю.

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, колегія суддів вважає, що судові рішення по справі ухвалено відповідно до приписів матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для їх скасування або зміни відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Полтавської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

2. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 04.10.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2012 у справі № 2а-1670/5785/12 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя(підпис) А.М. Лосєв
Судді:(підпис) Л.І. Бившева
(підпис) Т.М. Шипуліна