Справа № 826/500/15
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 лютого 2015 року 13:20 № 826/500/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Мірель Трейд»
до Державної податкової інспекції у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві
проскасування податкової вимоги від 16.12.2014 року № 14924-25 та рішення про опис майна від 17.12.2014 року № 28544/10/26-54-25-24,-
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Мірель Трейд» з позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві про скасування податкової вимоги від 16.12.2014 року № 14924-25 та рішення про опис майна від 17.12.2014 року № 28544/10/26-54-25-24.

Податкова вимога оскаржується з підстав її прийняття за відсутності узгодженого податкового зобов'язання та відсутності у позивача податкового боргу. З огляду на наведене, оскаржується і рішення про опис майна у податкову заставу. В контексті вказаного позивач по суті зазначає, що ним в порядку адміністративного оскарження подавалися скарги на податкові повідомлення-рішення (далі - ППР), у зв'язку з прийняттям яких надалі прийнято податкову вимогу. Відповідач своєчасно не надав відповіді на скаргу та не надав рішення про продовження розгляду скарги у зв'язку з чим та на підставі відповідних норм ПК України скарга в силу закону вважається задоволеною, а відтак, на думку позивача, вказані податкові-повідомлення є не чинними та не створюють будь-яких наслідків у вигляді настання факту узгодження податкових зобов'язань та, відповідно, податкового боргу.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що при оскарженні ППР продовжувався строк розгляду скарги позивача у зв'язку з чим були дотримані відповідні норми і процедури, відповідно до яких здійснюється оскарження рішень податкового органу. Оскільки позивач не скористався процедурою подальшого адміністративного оскарження, визначені в ППР податкові зобов'язання є узгодженими. Оскільки вони не були сплачені, вони набули статусу податкового боргу у зв'язку з чим і було прийнято оскаржувані рішення.

Відповідач, отримавши копію ухвали про відкриття провадження у справі 21.01.2015 р., в судове засідання 18.02.2015 р. не з'явився, доказів поважності причин неприбуття не надав. У зв'язку з цим і на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України ухвалено розглядати справу за відсутності ДПІ.

Надалі, на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

За результатами перевірки ДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення від 24.07.2013 р.:

- № , відповідно до якого позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» на 1 110 886 грн. за основним платежем та на 277 721 грн.;

- № , відповідно до якого позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем «податок на прибуток» у розмірі 1 166 430 грн. за основним платежем та на 291 608 грн. за штрафними санкціями.

16.12.2014 р. ДПІ прийнято податкову вимогу № 14924-25, в якій зазначено, що станом на 15.12.2014 р. за позивачем рахується податковий борг у розмірі 276 101,94 грн., з яких: 135 342,23 грн. - пеня за платежем «податок на прибуток» та 140 759,71 грн. - пеня з податку на додану вартість.

17.12.2014 р. ДПІ прийнято рішення про опис майна у податкову заставу.

З листа ДПІ від 17.01.2015 р. № 651/10/26-54-23-01 вбачається, що вказаний борг виник 10.12.2014 р. на підставі поновлення за рішенням апеляції (у процедурі адміністративного оскарження) № 4844/10/26-15-10-04 (№9237/7) від 01.10.2013 р. податкового повідомлення-рішення від 24.07.2013 р. № та податкового повідомлення-рішення від 24.07.2013 р. № .

Нарахування вказаної пені підтверджується і відомостями КОР.

Відповідно до п/п. 14.1.162. ПК України пеня, це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки. Згідно з п/п. 14.1.175. ПК України податковий борг, це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. З наведеного вбачається, що пеня входить до структури податкового боргу та нараховується на прострочене сплатою грошове зобов'язання, яке набуло статусу податкового боргу.

Між тим, відносно доводів позивача про те, що у процесі адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень скарги на ці рішення є задоволеними, податкові зобов'язання відсутні та, відповідно, вказаний податковий борг нарахований безпідставно, слід зазначити наступне.

Відповідачем не спростовується те, що вказані повідомлення-рішення від 24.07.2013 р. отримані позивачем 29.07.2013 р. засобами поштового зв'язку.

07.08.2013 р. позивач звернувся до ГУ Міндоходів у м. Києві із первинною скаргою № 1278 на вищезгадані повідомлення-рішення. Скарга зареєстрована 07.08.2013 р. за вх.. № 6317/10). У скарзі позивач просив скасувати два вищезгадані податкові повідомлення-рішення.

З наведеного вбачається, що позивачем дотримано строк оскарження, встановлений п. 56.3. ПК України та скаргу подано до належного органу, а відтак, відповідно до положень п. 56.8. ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний був прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

У той же час, пунктом 56.9. ПК України передбачено, що керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті, тобто до закінчення двадцятиденного строку після отримання скарги.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

З наведеного вбачається, що скарга вважається задоволеною у разі, якщо протягом двадцятиденного строку з дати отримання скарги платника контролюючий орган не надішле скаржнику рішення про продовження розгляду скарги.

В даному випадку, з боку відповідача до матеріалів справи надано аркуш паперу, який не містить ні підпису, ні дати, ні номеру документу та має назву «Рішення про продовження строку розгляду справи». Отримання цього рішення категорично заперечується позивачем. При цьому, в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України, з боку ДПІ до матеріалів справи не надано жодних доказів направлення вказаного рішення позивачу або його вручення посадовим особам позивача.

Між тим, 01.10.2013 р. ГУ Міндоходів у м. Києві за № 4844/10/26-15-10-04 (9237/7) сформовано рішення про результати розгляду первинної скарги позивача на вищезгадані повідомлення-рішення. Згідно із цим рішенням у задоволенні скарги відмовлено, а оскаржувані рішення залишені без змін.

З наведеного вбачається відсутність доказів направлення на адресу позивача протягом 20 днів після надходження до контролюючого органу первинної скарги рішення по суті скарги або ж рішення про продовження розгляду скарги.

З огляду на недоведеність факту надіслання вказаних рішень позивачу у вказаний строк, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог п. 56.9 ПК України скарга позивача на вищезгадані ППР є задоволеною, а вказані ППР є не чинними, не створюють будь-яких правових наслідків для цілей виникнення узгоджених податкових зобов'язань та, відповідно, податкового боргу, який виник із обставин нарахування податкових зобов'язань за вищезгаданими ППР, у зв'язку з чим податкова вимога прийнята протиправно.

Враховуючи те, що відповідно до п. 89.3. ПК України рішення про опис майна у податкову заставу є похідним від обставин виникнення податкового боргу та, беручи до уваги те, що обставини виникнення податкового боргу не доведені перед судом, а інших обставин виникнення податкового боргу судом не встановлено, вказане рішення не може вважатися правомірним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем не доведено правомірності прийняття оскаржуваних рішень, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись вимогами статей 11, 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 16.12.2014 р. № 14924-25, прийняту ДПІ в Оболонському районі ДФС у м. Києві.

Визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 17.12.2014 р. № 28544/10/26-54-25-24, прийняте ДПІ в Оболонському районі ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя О.А. Кармазін