Справа № 807/3401/13-а
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року Справа № 876/14619/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Кухтея Р.В., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Лешика І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати неправомірними дії начальника відділу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області (далі - Інспекція) Бобра Юрія Юрійовича по складанню протоколу про адміністративне правопорушення, а також визнати протиправною та скасувати постанову першого заступника начальника Інспекції Орбеляна Гарніка Завеновича від 12.12.2012 року № 15-3, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів та накладено стягнення за абз. 2 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» у вигляді штрафу в розмірі 51030,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.10.2013 року у справі № 807/3401/13-а позов було задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Інспекції № 15-3 від 12.12.2012 року про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржила Інспекція, яка у своїй апеляційній скарзі просила скасувати вказане судове рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позаплановою перевіркою об'єкту будівництва - ангару в АДРЕСА_1 - встановлено, що даний об'єкт експлуатується як склад-магазин без прийняття згідно чинного законодавства в експлуатацію, чим порушено п. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року. За результатами перевірки було складено акт перевірки від 06.12.2012 року та протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 06.12.2012 року. Проектна документація на даний об'єкт під час перевірки була відсутня. Під час судового розгляду не було встановлено помилкового встановлення Інспекцією категорії складності об'єкту під час складання протоколу та винесення постанови.

Представник відповідача у ході апеляційного розгляду справи підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 у повному обсязі.

Представник позивачки у судовому засіданні апеляційного суду заперечив обґрунтованість доводів апелянта, пояснивши, що жодної перевірки Інспекцією не проводилося. Просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, відносячи об'єкт будівництва до ІІ категорії складності, діяв з перевищенням наданих йому повноважень, чим порушив принцип використання повноваження з метою, із якою це повноваження надано. Вказані дії відповідача призвели до прийняття оскаржуваної постанови, яка не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач самостійно визначивши об'єкту будівництва II категорію складності та нарахувавши позивачу штраф у розмірі, визначеному законодавством у разі експлуатації або використання об'єктів будівництва ІІ категорії складності, не прийнятих в експлуатацію, необґрунтовано виніс оскаржувану постанову про притягнення ФОП ОСОБА_4 до відповідальності.

Даючи оцінку рішенню суду першої інстанції та доводам апелянта, що викладені у поданій апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить із такого.

Статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пунктом 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 передбачено, що експлуатація об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Судом встановлено, що 05.12.2012 року Інспекцією було видано наказ № 323 «ОД» про проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо, зокрема, будівництва ангару в АДРЕСА_1.

05.12.2012 року першим заступником начальника Інспекції видано направлення № 265 на здійснення позапланової перевірки зазначеного об'єкту будівництва.

06.12.2012 року працівниками Інспекції було складено акт перевірки, у якому зазначено про здійснення будівництва та експлуатації ангару для здійснення підприємницькій діяльності без дозвільних документів.

Крім того, було складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та винесено припис № 55-П про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

На підставі вказаних документів відповідачем 12.12.2012 року було винесено постанову № 15-3 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності на підставі абз. 2 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» у сумі 51030,00 грн.

Відповідно до абз. 2 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за, зокрема, експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації об'єктів II категорії складності - у розмірі сорока п'яти мінімальних заробітних плат.

Як визначено ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» усі об'єкти будівництва за складністю архітектурно-будівельного рішення та/або інженерного обладнання поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності.

Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до державних будівельних норм та стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

Порядок віднесення об'єктів до IV і V категорій складності визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 року № 557 встановлено, що під час проведення державного архітектурно-будівельного контролю на об'єктах самочинного будівництва (у разі відсутності проектної документації) категорія складності таких об'єктів визначається посадовими особами Держархбудінспекції та її територіальних органів, а в разі необхідності - шляхом проведення експертизи експертною організацією чи експертом, що має відповідний сертифікат.

Листом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 4 квітня 2011 року № 24-10/2759/0/6-11 роз'яснено законодавство в частині визначення категорії складності об'єкта, яким зазначено, що ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначається віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва. Для усіх об'єктів, що проектуються, будуються чи приймаються в експлуатацію, визначена у проектній документації категорія складності може бути уточнена проектною організацією разом із замовником будівництва.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції, що віднесення об'єктів будівництва до І-ІІІ категорії складності визначається проектними організаціями і замовниками будівництва і не належить до компетенції відповідача.

Окрім того, матеріали перевірки не містять обґрунтування того, на підставі чого Інспекцією було визначено категорію складності спірного об'єкта будівництва.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що акт перевірки від 06.12.2012 року (а.с. 62) було складено без забудовника, примітка у ньому про відмову забудовника від підпису належним чином не засвідчена. Сам акт носить абстрактний загальний характер і не містить конкретних відомостей у чому саме проявилося використання спірного об'єкту будівництва у підприємницькій діяльності, а позивач заперечує сам факт проведення Інспекцією перевірки.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

На підставі наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оспорювана позивачем постанова Інспекції про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності прийнята протиправно і підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2013 року у справі № 807/3401/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Р.В.Кухтей

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 20 лютого 2015 року.