Справа № 820/16653/14
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 р. Справа № 820/16653/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

при секретарі судового засідання - Кудіній Я. Г.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Стороженка А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Державної фінансової інспекції в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2014р. по справі № 820/16653/14

за позовом ОСОБА_1

до Державної фінансової інспекції в Харківській області

про скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

25.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому з урахуванням уточнень позовних вимог, просив визнати незаконними та вчиненими з перевищенням повноважень дії Державної фінансової інспекції в Харківській області щодо видання наказу ДФІ в Харківській області від 13.08.2014 №239 і скасувати зазначений наказ. Визнати незаконними дії Відповідача щодо ненадання позивачу щорічної відпустки та допомоги для оздоровлення. Зобов'язати ДФІ в Харківській області у відповідності з вимогами ст..45 Конституції України, ст.ст. 1, 2, ч.4 ст.10 Закону України "Про відпустки", ст.35 Закону України "Про державну службу" надати позивачу оплачувану щорічну відпустку та допомогу для оздоровлення у 2014 бюджетному році, зокрема, за період з 29.09.2013 року по 28.09.2014 року згідно заяви позивача від 18.09.2014 року.

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 05.12.2014 року позов задовольнив частково.

Визнав незаконними дії Державної фінансової інспекції в Харківській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.09.2014 року про надання йому оплачуваної щорічної відпустки та допомоги для оздоровлення у 2014 бюджетному році, зокрема, за період з 29.09.2013 року по 28.09.2014 року.

Зобов'язав Державну фінансову інспекцію в Харківській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.09.2014 року про надання йому оплачуваної щорічної відпустки та допомоги для оздоровлення у 2014 бюджетному році, зокрема, за період з 29.09.2013 року по 28.09.2014 року відповідно до вимог ст. 45 Конституції України, ст.ст. 1,2 ч.4 ст. 10 Закону України "Про відпустки", ст. 35 Закону України "Про державну службу".

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовив.

Державна фінансова інспекція в Харківській області подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обгрунтування вимог апеляційної скарги заявник зазначає, що судом першої інстанції не врахована правова позиція позивача, а також надані ним докази.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, проти доводів апеляційної скарги відповідача заперечували.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Харківській області, проти доводів апеляційної скарги позивача заперечував у повному обсязі, вважав постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга Державної фінансової інспекції в Харківській області підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - частковому задоволенню з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що на час розгляду справи ОСОБА_1 працює на посаді провідного державного аудитора відділу аудиту Державної фінансової інспекції у Харківській області.

19.09.2014 року поштою до Держфінінспекції в Харківській області надійшла заява ОСОБА_1 від 18.09.2014 року про надання щорічної основної відпустки з 30 вересня 2014 року на 30 календарних днів та допомоги на оздоровлення.

Згідно резолюції в.о. начальника ДФІ у Харківській області від 23.09.2014 року начальнику відділу кадрів Кулік А.А. було доручено повідомити ОСОБА_1 про наявність наказу про надання відпустки без збереження заробітної плати з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року (а.с. 50).

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява ОСОБА_1 про надання щорічної відпустки не була розглянута відповідачем у порядку, передбаченому законом, а тому визнав дії відповідача щодо не розгляду заяви неправомірними та зобов'язав його розглянути заяву.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

У відповідності до ч. 9 ст.10 Закону України "Про відпустки" щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи можуть бути надані працівникові в будь-який час відповідного робочого року.

При цьому, черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку (ч. 10 ст.10 Закону України "Про відпустки").

Згідно з ч.11 ст. 10 зазначеного Закону конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Пунктом 1 частини 1 статті 11 Закону України "Про відпустки" передбачено, що щорічна відпустка на вимогу працівника повинна бути перенесена на інший період, зокрема у разі порушення власником або уповноваженим ним органом терміну письмового повідомлення працівника про час надання відпустки.

Отже, зі змісту вказаних правових норм вбачається обов'язок роботодавця повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну та право працівника на перенесення щорічної відпустки у разі несвоєчасного повідомлення роботодавцем про час надання відпустки.

Згідно затвердженого графіку щорічних відпусток працівників ДФІ у Харківській області щорічна основна відпустка ОСОБА_1 була запланована на вересень 2014 року.

Як встановлено судовим розглядом, всупереч положенням ч. 11 ст.10 Закону України "Про відпустки" Державною фінансовою інспекцією в Харківській області не було повідомлено позивача про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну, у зв'язку з чим, у позивача виникло право на перенесення відпустки на інший період, згідно п.1 ч.1 ст. 11 Закону України "Про відпустки".

Однак, ОСОБА_1 своїм правом на перенесення щорічної відпустки на інший період не скористався.

При цьому, у своїй заяві від 18.09.2014 року про надання щорічної основної відпустки з 30 вересня 2014 року ОСОБА_1 просив про надання відпустки поза межами затвердженого графіку, у зв'язку з чим, відповідач не мав обов'язку узгоджувати таку відпустку, оскільки згідно з ч.11 ст. 10 Закону України "Про відпустки", між працівником і власником або уповноваженим ним органом узгоджується конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком.

Отже, відповідач не мав законного обов'язку надавати ОСОБА_1 щорічну відпустку поза межами встановленого графіку та за відсутності рішення про перенесення відпуски.

Крім того, як встановлено судовим розглядом, 19.09.2014 року Державною фінансовою інспекцією в Харківській області було видано наказ № 462-в "Про надання відпусток без збереження заробітної плати працівникам обласного апарату Держфінінспекції в Харківській області " згідно з яким ОСОБА_1 була надана відпустка без збереження заробітної плати на період з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року.

В той же, час заява ОСОБА_1 про надання щорічної відпустки надійшла до відповідача після видання зазначеного наказу та була розглянута в.о. начальника ДФІ у Харківській області 23.09.2014 року.

Таким чином, відповідач не мав об'єктивної можливості для надання ОСОБА_1 відпуски на період з 30 вересня 2014 року на 30 календарних днів, оскільки раніше визначив порядок проходження його публічної служби на період з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року шляхом видання наказу від 19.09.2014 року № 462-в, законність якого ніким не оспорюється.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України "Про державну службу" державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Отже, виплата допомоги на оздоровлення нерозривно пов'язана з наданням працівнику щорічної відпустки, а оскільки ОСОБА_1 не була надана щорічна основна відпустка, то передбаченого законом обов'язку виплати йому допомоги на оздоровлення у відповідача не виникло.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для визнання незаконними дій відповідача щодо ненадання позивачу щорічної відпустки за його заявою від 18.09.2014 року на надання йому допомоги на оздоровлення, у зв'язку з чим, у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Згідно резолюції в.о. начальника ДФІ у Харківській області від 23.09.2014 року, вчиненої на заяві позивача про надання відпустки, начальнику відділу кадрів Кулік А.А. було доручено повідомити ОСОБА_1 про наявність наказу про надання відпустки без збереження заробітної плати (а.с. 50).

Таким чином, заява ОСОБА_1 була розглянута відповідачем та у її задоволенні ОСОБА_1 було відмовлено, у зв'язку з чим, суд першої інстанції помилково визнав дії відповідача щодо не розгляду заяви неправомірними та зобов'язав його розглянути заяву.

Надаючи оцінку позовним вимогам щодо незаконності наказу ДФІ в Харківській області від 13.08.2014 року № 239 "Про фінансові обмеження виплат заробітної плати Державної фінансової інспекції в Харківській області", колегія суддів виходить з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ДФІ в Харківській області 13.08.2014 видано наказ №239 "Про фінансові обмеження виплат заробітної плати Державної фінансової інспекції в Харківській області".

В зазначеному наказі з посиланням на листи Держфінінспекції України від 11.08.2014 №11-18/449, зміни до кошторису та плану асигнувань на 2014 рік, сформованих відповідно до Закону України від 31.07.2014 №1622-VII «Про внесення змін до Закону України „ Про державний бюджет України на 2014 рік» та довідок Міністерства фінансів України від 05.08.2014 № 968 та 1014, з метою забезпечення скорочення виплат, починаючи з 12 серпня 2014 року на період дії фінансових обмежень, начальником Інспекції Косіновим С.А. наказано:

1. Відправляти працівників Держфінінспекції в Харківській області замість щорічних та учбових відпусток у відпустки без збереження заробітної плати.

2. Тимчасово припинити виплати допомог до відпусток на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань.

3. Скасувати виплати місячних премій, премій до державних свят, професійних свят, премій до ювілеїв, премій одноразового характеру.

4. Керівникам структурних підрозділів переглянути по працівникам відповідних відділів виплати стимулюючих надбавок і доплат, які встановлені у граничних розмірах, для подальшого їх зменшення.

5. Тимчасово періоди перебування працівників Держфінінспекції в Харківській області у відрядженні оплачувати як робочі дні.

6. Щомісяця керівникам структурних підрозділів Держфінінспекції в Харківській області наприкінці поточного місяця розробляти графіки та подавати до відділу кадрів службові записки щодо працівників, які мають бути відправлені у відпустки без збереження заробітної плати на визначений керівниками термін.

7. Начальникам відділів (завідувачам секторів) обласного апарату, головним спеціалістам - посади при керівництві, начальникам міжрайонних Держфінінспекцій (об'єднаної Держфігнінспекції) забезпечити неухильне дотримання вимог цього наказу.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 № 1622-VII доповнено Прикінцеві положення пунктом 6-6.

Згідно зазначеного пункту керівникам центральних органів виконавчої влади, які здійснюють контроль та нагляд у відповідних галузях і сферах, та центральних органів виконавчої влади, виконання функцій яких можуть здійснювати відповідні міністерства, з метою забезпечення скорочення видатків, передбаченого цим Законом, необхідно здійснити заходи щодо оптимізації штатної чисельності працівників, надання працівникам відпусток без збереження заробітної плати, встановлення для працівників режиму роботи на умовах неповного робочого часу, зменшення або скасування стимулюючих виплат, підвищень посадових окладів, зменшення надбавок і доплат, які встановлені у граничних розмірах, переглянути укладені договори на придбання товарів, робіт, послуг.

Надати право керівникам зазначених центральних органів виконавчої влади у межах бюджетних призначень без згоди та попередження працівників встановлювати для них режим роботи на умовах неповного робочого часу та надавати відпустки без збереження заробітної плати на визначений цими керівниками термін. Установити, що під час здійснення центральними органами виконавчої влади цих заходів: положення статті 26 Закону України "Про відпустки" та статей 32, 56 та 84 Кодексу законів про працю України (в частині обмеження терміну відпустки без збереження заробітної плати, необхідності повідомлення не пізніше ніж за два місяці та погодження з працівником встановлення режиму роботи на умовах неповного робочого часу) не застосовуються.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність дій відповідача щодо видання наказу №239 "Про фінансові обмеження виплат заробітної плати Державної фінансової інспекції в Харківській області".

При цьому, колегія суддів зауважує, що у відповідності до статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до частини четвертої та п'ятої статті 105 КАС, адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності. Адміністративний позов суб'єкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом.

Із наведених положень убачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Отже, визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень можливе: по-перше - лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням, по-друге - лише у разі, якщо може бути відновлено те становище, яке існувало до видання акта.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 02.02.2015 року Держфінінспекцією в Харківській області було видано наказ № 16 "Про скасування фінансових обмежень виплат заробітної плати Державної фінансової інспекції в Харківській області", згідно з яким наказ Держфінінспекції в Харківській області від 13.08.2014 року № 239 "Про фінансові обмеження виплат заробітної плати Державної фінансової інспекції в Харківській області" є таким, що втратив чинність.

В ході судового розгляду справи встановлено, що положення наказу Держфінінспекції в Харківській області від 13.08.2014 року № 239 не були застосовані до позивача, а тому не порушили його прав та інтересів, у зв'язку з чим підстав для їх захисту немає.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2014 року прийнята з частково невірним встановленням обставин справи, що призвело до прийняття неправильного рішення, а тому підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2014р. по справі № 820/16653/14 в частині задоволення позовних вимог скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Харківській області відмовити.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2014 р. по справі № 820/16653/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.
Повний текст постанови виготовлений 23.02.2015 р.