Справа № 136/2683/14-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 лютого 2015 р. Справа № 136/2683/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Томчука А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Череватої А.Ю.

позивача: не з'явився,

відповідача: Боценко Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Управління державної казначейської служби України у Липовецькому районі Вінницької області

про: визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року Вінницьким окружним адміністративним судом прийнято до провадження матеріали справи № 136/2683/14-а за позовом ОСОБА_2 до Управління державної казначейської служби України у Липовецькому районі Вінницької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, які надійшли, в порядку статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України, з Липовецького районного суду Вінницької області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 25.09.2014р. вона звернулась до відповідача із виконавчим листом датованим 05.05.2014р. по справі № 136/2559/13-а щодо зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Липовецької районної державної адміністрації провести перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років з урахуванням проведених виплат. Листом від 29.09.2014р. управлінням державної казначейської служби України у Липовецькому районі Вінницької області було відмовлено позивачу у виконанні даного виконавчого листа з посиланням на положення п. 9 п.п. 1 Постанови КМУ № 845 від 03.08.2011р. На думку позивача, така відмова є незаконною та протиправною, що слугувало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Наголосила на тому, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні не погодився із заявленими позовними вимогами з мотивів, викладених в наданих суду письмових запереченнях (а.с. 21-23). Крім того, зазначив, що відповідач діяв згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представника відповідача, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 в листопаді 2013 року звернулась до Липовецького районного суду із позовом до УПСЗН Липовецької РДА Вінницької області про визнання неправомірними дій, зобов'язання здійснити нарахування та виплату в повному обсязі допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 18.12.2013 р. у справі №136/2559/13-а було задоволено позовні вимоги, зокрема, визнано неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області щодо виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі меншому ніж прожитковий мінімум для дітей до шести років та зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області провести перерахунок допомоги по догляду за дитиною, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 26 травня 2013 року до досягнення дитиною трирічного віку - у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років з урахуванням проведених виплат.

Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області від 14.10.2014 року за №01-Ф-3 донарахована сума, що підлягає виплаті, згідно постанови суду, становить 3222, 41 грн.

25.09.2014 року позивач звернулась до відповідача із виконавчим листом від 05.05.2014 року у справі №136/2559/13-а щодо зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області провести перерахунок допомоги по догляду за дитиною, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 26 травня 2013 року до досягнення дитиною трирічного віку - у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років з урахуванням проведених виплат, оскільки вказані кошти позивачу були нараховані УПСЗН Липовецької РДА, однак, в добровільному порядку не сплачені.

Листом Управління державної казначейської служби України у Липовецькому районі Вінницької області від 29.09.2014 року позивачу було відмовлено у виконанні даного виконавчого листа, з посиланням на положення п.9 п.п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 р.

Вирішуючи спір по суті суд визнає заявлені вимоги позивача необґрунтованими виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Пpo гарантії держави щодо виконання судових рішень», встановлено, що гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

Відповідно до пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення кошті в державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. №45) (далі Порядок) визначено, що органами Казначейства виконуються рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Відповідно до приписів ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 43 Бюджетного кодексу України та Положення про управління Державної казначейської служби України у Липовецькому районні Вінницької області, останній є самостійною юридичною особою, яка здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів.

З наведеного вбачається, що управління Державної казначейської служби України у Липовецькому районні Вінницької області не наділено повноваженням щодо зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області провести перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення неї трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років.

Таким чином, в силу імперативної вимоги закону, у відповідача були наявні правові підстави для повернення без виконання органом Казначейської служби виконавчого листа по справі № 136/2559/13-а.

Частина друга статті 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу вищенаведених обставин справи та норм права вбачається, що відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні встановлено, що оскаржувані дії відповідача, що полягають у відмові виконання виконавчого листа у справі № 136/2559/13-а від 05.05.2014р., відповідають критеріям щодо правомірності дій суб'єкта владних повноважень, в контексті статті 2 КАС України, з боку відповідача надано достатніх аргументів та доводів, які свідчать, що оскаржувані дії вчинені у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В той же час позивач не довів обставин в обґрунтування своїх вимог, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, а також за відсутності витрат позивача, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Томчук Андрій Валерійович