Справа № 590/1256/14-а
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 р.Справа № 590/1256/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Сумської області на постанову Ямпільського районного суду Сумської області від 17.01.2015р. по справі № 590/1256/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Сумської області

про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

22 грудня 2014 року, ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернулась з позовом до управління Пенсійного Фонду України в Ямпільському районі Сумської області (далі - відповідач ) якому просить визнати неправомірною відмову управління ПФУ включити суми індекса заробітної плати (1369,23 грн), матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення (8115,03 грн), а також премії до державних професійних свят (94,38 грн) в заробітну плату для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та зобов'язати відповідача здійснити належним чином розрахунок пенсії (перерахунок), включивши до складу заробітної плати для призначення пенсії суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, премії до державних, професійних свят, що зазначені у довідках Шосткінської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Сумській області про складові заробітної плати та провести відповідні виплати з 01.12.2014 року у розмірі 90%.

Постановою Ямпільського районного сулу Сумської області від 17.01.2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Сумської області по відмові ОСОБА_1 у включенні сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, премій до державних і професійних свят в заробітну плату для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» - неправомірними.

Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Ямпільському районі з 01 грудня 2014 року здійснити розрахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, що призначена у порядку,визначеному ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на дату призначення пенсії) у розмірі 90% заробітної плати, включивши до складу заробітної плати, з якої обчислюється пенсія, суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та премії до державних та професійних свят.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою у зв»язку з неповним з»ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу згідно ч.4 ст. 196 КАС України та п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги судом зроблено висновок, що оскільки відмова Управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Сумської області в перерахунку пенсії порушує передбачене ст.46 Конституції України право позивача на соціальний захист та суперечить вимогам ст.19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ямпільському районі з 9 липня 2009 року та отримує пенсію згідно Закону України «Про державну службу».

Заявою від 04.11.2014 року підтверджується, що позивач зверталась до відповідача з проханням здійснити розрахунок пенсії, включивши до заробітної плати для призначення пенсії суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, премій до державних та професійних свят (а.с. 11-12), за результатами розгляду якого відповідач відмовив ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням цих сум, оскільки такі види виплат, відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу», до заробітної плати державного службовця при обчисленні пенсії не включаються, про що повідомив позивачку листом № 2-М-1 від 12.12.2014 (а.с.16).

Вказаним листом підтверджено, що при розрахунку пенсії ОСОБА_1 відповідачем не враховано суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, премії до державних, професійних свят, які сплачувались позивачу у розрахунковий період, взятий для обчислення пенсії.

З довідок про складові заробітної плати ОСОБА_1 за період з липня 2007 року по червень 2009 року вбачається, що у вказаних періодах позивачці виплачувались індексація заробітної плати, матеріальна Допомога на вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення, премії до державних, професійних свят, суми яких включені до сукупного доходу, з якого утримувались внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (а.с. 13, 14).

Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, колегія суддів зазначає

Згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ ( далі -Закон) в редакції, яка діяла на день призначення пенсії позивачці, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне-пенсійне страхування. В редакції від 01.10.2011 року вказана стаття передбачала призначення пенсії державним службовцям в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

В частині першій ст. 1 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24.03.1995 року встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до частини другої статті 33 цього ж Закону, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно частини сьомої статті 33 Закону № 3723-ХІІ. державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, умови оплати праці державних службовців, розміри к посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз положень статті 33 Закону України «Про державну службу» дозволяє зробити висновок про те, що законодавець у тексті статті відокремив поняття «надбавки та доплати» від поняття «матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань».

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про державну службу» державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Однако, за визначенням статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески.

Також, за визначенням статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІУ) не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії.

Із змісту статті 40 вказаного Закону видно, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Отже, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Відповідно до вказаних нормативних актів пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звільнення в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно частини першої статті 244-2 КАС України (цією статтею Кодекс доповнено Законом України від 06.07.2010р № 2747-ІУ) рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до рішення Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року № 21-430/11 та висновках Верховного Суду України від 1 лютого 2013 року, викладених у рішеннях, зокрема у зазначеному рішенню, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов»язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відмова Управління Пенсійного фонду України в Ямпілсьькому районі Сумської області в перерахунку пенсії порушує передбачене ст.46 Конституції України право позивача на соціальний захист та суперечить вимогам ст.19 Конституції України.

Згідно частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими з вище зазначених підстав і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Ямпільського районного суду Сумської області від 17.01.2015р. по справі № 590/1256/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Калитка О.М. Кононенко З.О.