Справа № 803/27/15-а
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2015-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року Справа № 803/27/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Пухер Л.Р.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача Коваль І.В., Сорочук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді.

Ухвалою суду від 05.02.2015 року в дану справу в якості другого відповідача залучено Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області.

Вказаний позов мотивовано тим, що позивач працював начальником центру з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Ковель, Ковельського, Турійського, Старовижівського та Маневицького районів (на правах відділу, м. Ковель), підпорядкованого управлінню ДАІ УМВС України у Волинській області.

Наказом № 399 о/с від 09.12.2014 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з реорганізацією з 09.12.2014 року.

Позивач вважає, що його звільнення проведено всупереч вимогам трудового законодавства, наказ № 399 о/с від 09.12.2014 року є протиправним та таким що підлягає скасуванню.

Зокрема, ОСОБА_1 зазначає, що з моменту його звільнення по даний час йому не видано трудову книжку та копію наказу про звільнення, а також в письмовому порядку не повідомлено про нараховані суми, належні при звільненні.

В порушення ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, в період з 18.09.2014 року по 09.12.2014 року інша робота в УМВС чи його структурному підрозділі - УДАІ УМВС України у Волинській області йому не пропонувалась.

Зазначає, що у відповідності із п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено право власника або уповноваженого ним органу розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, в разі проведення змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Виходячи зі змісту даної норми можливість звільнення працівників у разі реорганізації допускається тільки за умови скорочення штату або чисельності працівників.

Відповідно до ч.З ст.36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання,поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення штату або чисельності працівників (п.1 ч. 1 ст. 40 Кодексу). В даному випадку при реорганізації центру скорочення штатів не відбулося, а відповідачами при винесені оскаржуваного наказу про звільнення грубо порушено вищевказані статті Кодексу законів про працю України та процедуру звільнення його з роботи. З цих підстав просить позов задовольнити в повному об'ємі та поновити його на посаді.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, у ньому викладених, та просять позов задовольнити в повному об'ємі.

Представник відповідача Управління МВС України у Волинській області в судовому засіданні та в письмових запереченнях від 04.02.2015 року позов не визнала та зазначила, що ОСОБА_1 на підставі наказу УМВС України у Волинській області від 07.09.2013 року № 290 о/с призначений на посаду начальника центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Ковель, Ковельського, Турійського, Старовижівського та Маневицького районів (на правах відділу м. Ковель) підпорядкованого управлінню Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області.

В серпні 2014 року з метою ефективного використання наявних сил і засобів, зменшення навантаження на працівників підрозділів реєстраційно-екзаменаційні роботи ДАІ та економії коштів т.в.о. начальника УДАІ в області ОСОБА_6 клопотав до начальника УМВС в області про внесення змін у штатах центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, обслуговування м. Ковель, Ковельського, Турійського, Старовижівського і Маневицького районів і з обслуговування Любомльського та Шацького районів, підпорядкованих управлінню ДАІ УМВС України у Волинській області.

На виконання наказу МВС України від 12 вересня 2014 року № 942 «Про організаційно-штатні зміни в органах і підрозділах МВС» прийнято наказ УМВС області від 15.09.2014 року № 786 «Про організаційно - штатні зміни в УМВС України у Волинській області», відповідно до якого центр з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Ковель, Ковельського, Турійського, Старовижівського та Маневицького районів (на правах відділу, м. Ковель) підпорядкованого управлінню ДАІ УМВС України у Волинській області реорганізовано (скорочено всі посади) та створено центр з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Ковель, Ковельського, Турійського, Старовижівського та Маневицького, Любомльського та Шацького районів (на правах відділу, м. Ковель), підпорядкованого управлінню ДАІ УМВС України у Волинській області.

Відповідно до вимог статті 49-2 КЗпП України усіх без винятку працівників вищевказаних підрозділів попереджено про наступне звільнення на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України та надано їм пропозиції по працевлаштуванню з урахуванням вимог чинного законодавства України та нормативних актів МВС. Працівників, які погодилися із запропонованими посадами, було переведено в новостворений підрозділ.

Позивач 18.09.2014 року був ознайомлений з вищевказаним наказом УМВС України у Волинській області та попереджений під розпис про наступне звільнення із займаної посади з 18 листопада 2014 року у зв'язку з реорганізацією (скороченням штатів), що підтверджується його підписом на попередженні про наступне звільнення.

Як видно з рапорта начальника УДАІ УМВС України у Волинській області від 18.11.2014 року, ОСОБА_7 неодноразово запрошував ОСОБА_1 у телефонному режимі до УДАІ для запропонування вакантної посади провідного фахівця центру, однак позивач жодного разу не з'явився.

Частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Таким чином, наказом начальника УМВС України у Волинській області від ( грудня 2014 року № 399о/с ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (зв'язку з реорганізацією), з 09 грудня 2014 року.

Вважає, що при звільненні ОСОБА_1 управління МВС України у Волинській області діяло на підставі, і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З цих підстав просить в позові відмовити.

Представник відповідача УДАІ УМВС у Волинській області в судовому засіданні та у письмових запереченнях від 11.02.2015 року позов не визнала та зазначила, що звільнення позивача відбулося у повній відповідності з нормами ст.ст. 40, 42, 49-2, КЗпП України. Просить в задоволені позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу № 290 о/с від 07.09.2013 року ОСОБА_1 призначений начальником центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Ковель, Ковельського, Турійського, Старовижівського та Маневицького районів (на правах відділу м. Ковель) підпорядкованого управлінню Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області.

12.09.2014 року Міністерством внутрішніх справ України прийнято наказ № 942 «Про організаційно-штатні зміни в органах і підрозділах МВС», яким затверджено зміни в штатах МВС.

Додатком до даного наказу визначено перелік змін у штатах МВС, а саме визначено реорганізувати центри з наданням послуг з центрами в м. Ковелі та м. Любомлі шляхом об'єднання їх в один центр із центром в м. Ковелі, та затверджена штатна чисельність працівників нового центру в кількості 11 штатних одиниць.

Підпунктом 2.1. п.2 наказу начальника управління МВС у Волинській області № 786 від 15.09.2014 року «Про організаційно-штатні зміни в УМВС України у Волинській області» визначено здійснити заходи, пов'язані зі змінами в штатах центрів надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Ковель, Ковельського, Турійського, Старовижівського та Маневицького районів (на правах відділу м. Ковель) і з обслуговування Любомльського та Шацького районів, підпорядкованих управлінню Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області.

Підпунктом 2.2. цього наказу визначено на підставі ст. 49-2 КЗпП України попередити всіх працівників про наступне вивільнення на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

18.09.2014 року ОСОБА_1 попереджено про наступне звільнення з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Наказом № 399 о/с «По особовому складу» від 09.12.2014 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Ковель, Ковельського, Турійського, Старовижівського та Маневицького районів (на правах відділу м. Ковель) підпорядкованого управлінню Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області з 09.12.2014 року.

Відповідно до Положення про Управління ДАІ Управління МВС України у Волинській області, центри з надання послуг населенню, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, підпорядковані безпосередньо даному управлінню.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що наказ № 399 о/с «По особовому складу» від 09.12.2014 року, яким звільнено позивача з посади у зв'язку з реорганізацією, прийнято з грубим порушенням вимог трудового законодавства, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про міліцію»: міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно ст. 4 Закону правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.

Як встановлено частиною 1 ст.7 Закону України «Про міліцію»: міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції.

Абзацом 7 ч.1. ст.7 Закону визначено, що вона складається з підрозділів, зокрема, державної автомобільної інспекції.

Частиною 3 ст. 36 КЗпП України визначено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Пунктом 1 частини 1 ст. 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Судом встановлено, що підставою для звільнення позивача стала реорганізація (обєднання) центрів з обслуговування населення розташованих в м. Ковелі та в м. Любомлі в один.

За нормами вище зазначених статей КЗпП України здійснення реорганізації підприємства (органу) не є підставою для автоматичного розірвання трудового договору з працівником, якщо не скорочується штат або чисельність працівників.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено відповідними наказами про реорганізацію центрів, штатна чисельність працівників центру в м. Ковелі до об'єднання становила 7 штатних одиниць, в м. Любомлі - 4 одиниці, а після об'єднання вона становить 11 штатних одиниць (Додатки до наказу № 942 від 12.09.2014 року, пропозицій переліку-проекту змін у штатах УМВС України у Волинській області які долучались до пропозиції начальника управління від 22.08.2014 року № 3/4-1216 (а.с 46-47), інформації про наступне вивільнення працівників від 18.09.2014 року, який направлявся до центру зайнятості (а.с.75).

Тобто, штатна кількість працівників після реорганізації не змінилась, і будь якого скорочення штату не відбулось.

Крім цього, суд зазначає, що враховуючи характер проведеної реорганізації двох центрів, зокрема, фактично шляхом об'єднання, без зміни функцій центрів, штатної чисельності працівників у даному випадку власник повинен був не звільняти працівників на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, а проводити переведення працівників. Відповідачами порушено у даному випадку процедуру звільнення.

Тому, враховуючи вищенаведене, на думку суду, у відповідачів не було правових підстав, визначених вказаними статтями, для звільнення позивача з роботи за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

При звільнені ОСОБА_8 відповідачами грубо порушено вимоги ч. 2,3 ст. 49-2 КЗпП України, якими встановлено, що при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством; одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Судом встановлено, що після об'єднання центрів функції та посадові обов'язки працівників не змінились.

Слід зазначити, що відповідачами грубо порушено вимоги статті 49-2 КЗпП України, оскільки позивачу не було запропоновано у встановленому поряду посаду в новоствореному центрі.

Жодного письмового доказу про це в судовому засіданні представниками відповідача представлено не було. Також не було представлено доказів про те, що позивач відмовився від запропонованої йому посади.

Суд не приймає до уваги твердження представників відповідача про те, що доказом відмови у запропонованій посаді позивачем є рапорт начальника УДАІ УМВС України у Волинській області ОСОБА_7 від 18.11.2014 року (а.с.49) про те, що ним неодноразово в телефоному режимі запрошувався ОСОБА_1 для того, щоб запропонувати нову посаду в новоствореному центрі виходячи із наступного.

По-перше, як встановлено в судовому засіданні, з моменту попередження про наступне вивільнення до моменту звільнення пройшло більше двох місяців. Позивач фактично виконував роботу начальника центру і був відсторонений від посади 28.10.2014 року (про що свідчать відповідні акти приймання матеріальних цінностей, журнал обліку видачі та обліку печаток (а.с. 88-94), де стоять його підписи). Тобто у відповідачів була можливість у встановленому порядку запропонувати нову посаду працівнику.

По-друге, будь-яких письмових доказів (зокрема акту) про те, що позивач відмовився від запропонованої посади також суду не було представлено.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, обов'язок доказування того, що позивача правомірно було звільнено з органів МВС покладається на відповідачів-суб'єктів владних повноважень.

На думку суду, відповідачі у даній справі належними та допустимими доказами не довели правомірності звільнення позивача з посади начальника центру.

Інші твердження представника відповідачів не спростовують висновків суду, зроблених в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправними і скасування наказу № 399о/с від 09.12.2014 року «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Ковель, Ковельського, Турійського, Старовижівського та Маневицького районів (на правах відділу м. Ковель) підпорядкованого управлінню Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області та поновлення його на роботі з 09.12.2014 року.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Отже, постанову суду в частині поновлення позивача на посаді слід звернути до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 158, 160 ч.3, 162, 163, 186, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про міліцію», Кодексу законів про працю України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області № 399 о/с від 09.12.2014 року «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Ковель, Ковельського, Турійського, Старовижівського та Маневицького районів (на правах відділу м. Ковель) підпорядкованого управлінню Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Ковель, Ковельського, Турійського, Старовижівського та Маневицького районів (на правах відділу м. Ковель) підпорядкованого управлінню Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області з 09 грудня 2014 року.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Ковель, Ковельського, Турійського, Старовижівського та Маневицького районів (на правах відділу м. Ковель) підпорядкованого управлінню Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області з 09 грудня 2014 року підлягає до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі до 18 лютого 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк