Справа № 816/4861/14
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/4861/14

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ковальова Д.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Паська Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2014 року фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - Кременчуцька ОДПІ, відповідач) про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.10.2014 №/11725, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) всього на суму 139 421,00 грн та №/11726, яким застосовано штрафні санкції в сумі 2 040,00 грн.

Мотивуючи свої вимоги, позивач стверджує про незаконність висновків Кременчуцької ОДПІ щодо неподання ФОП ОСОБА_3 податкової звітності з ПДВ за грудень 2011 року, січень - листопад 2012 року, оскільки в цей період він не був платником вказаного податку, будучи натомість зареєстрованим платником єдиного податку. Стверджує про відсутність власного обов'язку з реєстрації платником ПДВ у разі отримання доходу, що сукупно перевищує 300 000 грн. протягом останніх двох місяців, оскільки здійснені ним протягом вказаного періоду операції з постачання товарів/послуг не підлягають оподаткуванню ПДВ в силу відсутності у нього статусу платника ПДВ.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Посилався на встановлені перевіркою і підтверджені самим підприємцем обставини, відповідно до яких ФОП ОСОБА_3 одержав валовий дохід від продажу товару в період з 01.04.2011 по 17.10.2011 у сумі 308 262,00 грн. На порушення вимог п. 183.2 ст. 183 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_3 подав заяву на реєстрацію платником ПДВ лише в грудні 2012 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи суд встановив, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа - підприємець 30.12.2004 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1). Підприємець перебував на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2011 по 31.03.2011, з 01.04.2011 по 31.12.2013 - на загальній системі оподатківання, з 13.12.2012 зареєстрований платником податку на додану (а.с. 79).

На підставі наказу від 13.08.2014 №2452 (а.с. 75) та направлення від 26.08.2014 №2323/16-03-17-01 (а.с. 76) посадовою особою Кременчуцької ОДПІ була проведена документальна планова виїзна перевірка ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013.

За результатами перевірки Кременчуцькою ОДПІ було складено акт від 15.09.2014 №2212/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 (а.с. 8-32), висновками якого зафіксовані порушення:

- п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України у зв'язку з неподанням податкової звітності, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170,00 грн, за кожне таке неподання штраф складає 170,00 грн;

- п. 183.2. ст. 183, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 всього на загальну суму 111 536,80 грн, в т.ч. по періодах: за листопад 2011 року - 8 379,00 грн; грудень 2011 року - 8 420,00 грн; за січень 2012 року - 5 664,00 грн; за березень 2012 року 4 320,00 грн; квітень 2012 року 10 920,00 грн; за травень 2012 року - 11 229,20 грн; за червень 2012 року - 8 934,00 грн; за липень 2012 року - 10 040,00 грн; за серпень 2012 року - 11 680,00 грн; за вересень 2012 року - 8 960,00 грн; за жовтень 2012 року - 9 600,00 грн; за листопад 2012 року - 8 265,60 грн; за грудень 2012 року - 5 134,00 грн.

На підставі вищевказаного акта перевірки, відповідачем 07.10.2014 були винесені податкові повідомлення - рішення:

- №/11725, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість всього на суму 139 421,00 грн, з яких за основним платежем - 111 536,80 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 27 884,20 грн (а.с. 6);

- №/11726, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 2 040,00 грн, в т.ч. 2 040,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 7).

Посилаючись на неправомірність вказаних податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, вимагаючи їх скасування.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню від 07.10.2014 №/11725, суд виходить з наступного.

Як видно з акту перевірки, підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення взятий висновок про порушення позивачем пунктів 183.2 статті 183, 187.1 статті 187 Податкового кодексу України. Як зазначено в акті, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3 одержав валовий дохід від продажу товару за період з 01.04.2011 по 17.10.2011 в сумі 308 262,00 грн, що підтверджується банківськими виписками (платіжними дорученнями) та первинними бухгалтерськими документами.

Аналізуючи факти, покладені в основу вищевказаного висновку, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно з пунктами 183.1, 183.2 статті 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. У разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

В ході перевірки контролюючим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 одержав валовий дохід від продажу товару за період з 01.04.2011 по 17.10.2011 в сумі 308 262,00 грн, тобто перевищив загальну суму від здійснення операцій з постачання товарів/послуг визначеної в розмірі 300 000,00 грн. Дане порушення відбулося в жовтні 2011 року, оскільки на розрахунковий рахунок позивача 17.10.2011 надійшли грошові кошти від ФОП ОСОБА_4 в сумі 20 960,00 за надані послуги з вантажних перевезень. В порушення пункту 183.2 статті 183 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_3 подав заяву на реєстрацію платником ПДВ лише в грудні 2012 року, за якою був зареєстрований платником ПДВ 13.12.2012.

У судовому засіданні представник позивача факт перевищення загальної суми від здійснення господарських операцій в 300 000,00 грн не заперечував. При цьому стверджував, що надані підприємцем послуги з вантажного перевезення не підлягають оподаткуванню ПДВ взагалі в силу визначення, наведеного в пункті 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, з огляду на відсутність у підприємця статусу платника ПДВ. Крім цього, позивач посилається на підрозділ 8 розділу XX Податкового кодексу України, яким передбачено, що з 01.01.2011 до внесення змін до розділу XIV Податкового кодексу України в частині оподаткування суб'єктів малого підприємництва Указ Президента України від 03.07.1998 №727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (з наступними змінами) та абзаци шостий - двадцять восьмий пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 №13-92 "Про прибутковий податок з громадян" застосовуються з урахуванням таких особливостей, зокрема: платники єдиного податку не є платниками таких податків і зборів, визначених Податковим кодексом України - податок на додану вартість з операцій з постачання товарів та послуг, місце надання яких розташоване на митній території України, за винятком податку на додану вартість, що сплачується юридичними особами, які обрали ставку оподаткування 6 відсотків.

Однак вказані доводи суд відкидає як безпідставні, оскільки ФОП ОСОБА_3 перебував на спрощеній системі оподаткування та відповідно був платником єдиного податку у період з 01.01.2011 по 31.03.2011. Разом з тим перевищення загальної суми від здійснення господарських операцій в 300 000,00 грн відбулося вже у періоді з 01.04.2011 по 17.10.2011, коли позивач перейшов на загальну систему оподаткування, про що свідчить його заява (а.с. 103).

В силу імперативу статті 181 Податкового кодексу України особа зобов'язана зареєструватися платником ПДВ за наявності самого лише факту перевищення загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг у розмірі 300 000,00 грн.

З матеріалів справи суд також встановив, що позивач двічі звертався до Кременчуцької ОДПІ із заявами про реєстрацію його платником ПДВ - 21.11.2011 та 26.12.2011 (а.с. 35-46). Проте щоразу у прийнятті цих заяв податковий орган відмовляв з формальних підстав (а.с. 47-48).

Доказів оскарження цих відмов позивач суду не надав.

З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини, суд приходить до висновку про законність дій податкового органу в частині нарахування позивачу грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 111 536,80 грн та штрафних санкцій в розмірі 27 884,20 грн, у зв'язку з чим позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню від 07.10.2014 №/11726, суд виходить з наступного.

Підставою для застосування до підприємця штрафу слугували обставини перевірки, відповідно до яких ФОП ОСОБА_3 за перевіряємий період з 01.01.2011 по 31.12.2013 не подав до Кременчуцької ОДПІ податкові декларації з ПДВ, а саме за: грудень 2011 року, січень, 2012 року, лютий 2012 року, березень 2012 року, квітень 2012 року травень 2012 року, червень 2012 року, липень 2012 року, серпень 2012 року, вересень 2012 року, жовтень 2012 року, листопад 2012 року. З огляду на ці обставини відповідач зробив висновок, що ФОП ОСОБА_3 не подав податкову звітність з ПДВ по вказаних періодах, чим порушив приписи п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України.

За неподання податкової звітності з ПДВ контролюючим органом застосовано до ФОП ОСОБА_3 штрафні (фінансові) санкції в розмірі 2 040,00 грн (170х12), де 170 - штраф за неподання звітності, 12 - кількість місяців, за які не подавалась податкова звітність.

На спростування обставин неподання податкової звітності з ПДВ представник позивача зазначив, що у період, в якому встановлене дане порушення, ФОП ОСОБА_3 не був зареєстрований платником ПДВ, а тому й не мав обов'язку подавати податкову звітність із вказаного податку.

Разом з тим, платником ПДВ, як це передбачено пунктом 180.1 статті 180 Податкового кодексу України є, зокрема, будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

При цьому слід зазначити, що невиконання обов'язку з реєстрації платником ПДВ суперечить загальним засадам податкового законодавства України, зокрема принципу загальності оподаткування, за яким кожна особа зобов'язана сплачувати встановлені Податковим кодексом України, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

З огляду на встановлені вище обставини і висновки суду щодо визнання позивача платником ПДВ та вимог щодо реєстрації осіб як платників вказаного податку, визначених статтею 181 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_3 зобов'язаний був подавати податкову звітність з ПДВ починаючи з першого звітного періоду, що передує моменту перевищення ним загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг у розмірі 300 000 грн., тобто з грудня 2011 року.

За наявності доведеного факту неподання податкової звітності з ПДВ, що є порушенням статті 120 Податкового кодексу України, суд визнає правомірним застосування відповідачем до суб'єкта господарювання штрафу у розмірі передбаченому законом.

Відтак позов у частині вимог щодо скасування податкового повідомлення - рішення Кременчуцької ОДПІ від 07.10.2014 № /11726 задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що спірні податкові повідомлення - рішення винесені суб'єктом владних повноважень на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, з урахуванням всіх обставин, необхідних для прийняття таких рішень.

Відтак адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до правил розподілу судових витрат, встановлених статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку відмови в задоволені позову, сплачений судовий збір позивачу не повертається. Одночасно, суд, з урахуванням приписів ч. 4 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, стягує з позивача решту суми судового збору в розмірі 2 546,29 грн (2 829,22 - 282,93).

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (р/р №4002, отримувач коштів: УДКС України у м. Полтаві, 22030001, код отримувача за , банк отримувача: ГУДКС України у Полтавській області, код банку отримувача (МФО): 831019, код класифікації доходів бюджету: 22030001, призначення платежу: судовий збір, Полтавський окружний адміністративний суд ()) залишок належної до сплати суми судового збору у розмірі 2 546 (дві тисячі п'ятсот сорок шість) грн. 29 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 25.02.2015.

Суддя Є.Б. Супрун