Справа № 2а-19013/11/2670
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року м. Київ К/800/28931/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.
за участю секретаряГончар Н.О.
та представників сторін: від позивача Присяжнюк Г.В.
від відповідачане з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуФізичної особи-підприємця ОСОБА_6
на постановуОкружного адміністративного суду м. Києва від 15.03.2012
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2013
у справі№ 2а-19013/11/2670
за позовомДержавної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_6
про стягнення коштів з рахунків платника податків за податковим боргом ,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Печерському районі міста Києва звернулася до суду з адміністративним позовом про стягнення з банківських рахунків фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 податкового боргу з податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб та суми штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 18 693 415,87 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.03.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2013, позов задоволено.

Відповідач подав касаційну скаргу, у відповідності до якої, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні суду касаційної інстанції представником позивача заявлено клопотання про заміну позивача (Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби) його правонаступником - Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

Суд касаційної інстанції, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку про його обґрунтованість та необхідність його задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що:

- позивачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 за період з 20.05.2009 до 31.12.2010, за результатами якої складено акт від 09.08.2011 за №41/1704-НОМЕР_1;

- на підставі акту перевірки позивачем 06.09.2011 було прийнято:

1) податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 1 091 216,25 грн. (з яких: 872 973 грн. - основний платіж та 218 243,25 грн. - штрафні (фінансові) санкції);

2) податкове повідомлення-рішення від №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на 82 901,12 грн.;

3) податкове повідомлення-рішення від №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на 17 519 298,50 грн.;

- вказані податкові повідомлення-рішення надіслані відповідачу на адресу: АДРЕСА_1, та були отримані, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання;

- у зв'язку з несплатою відповідачем узгодженого податкового зобов'язання, позивачем винесено податкову вимогу від 26.09.2011 №8691 на суму 18 693 415,87 грн., яка надіслана відповідачу за вищевказаною адресою та отримана 27.09.2011, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення з відповідною відміткою про отримання;

- станом на час розгляду справи судом першої інстанції, податковий борг відповідача перед бюджетом складав 18 693 415,87 грн., що підтверджується довідкою Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва від 13.12.2011 №18415/9/24-309.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що станом на час розгляду справи судом відповідачем не надано доказів сплати податкового боргу, оскарження чи скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, оскільки постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.09.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013, у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_6 про скасування податкових повідомлень-рішень від 06.09.2011 за №, №, № відмовлено, а станом на час розгляду справи судом докази сплати відповідачем податкового боргу відсутні.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позову, з огляду на наступне.

Згідно п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

За змістом п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За змістом пунктів 95.1 - 95.3 ст.95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивачем направлено відповідачу податкову вимогу від 26.09.2011 №8691 на суму податкового боргу у розмірі 18 693 415,87 грн., розмір якого також підтверджується довідкою ДПІ у Печерському районі міста Києва від 13.12.2011 за №18415/9/24-309. При цьому, судом встановлено, що на час розгляду справи податковий борг відповідачем не погашений, а докази оскарження чи скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги відсутні.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач звернувся до суду з адміністративним позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень від 06.09.2011 за №, №, №, за результатами розгляду якого, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.09.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції відхиляє доводи касаційної скарги про те, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано факт судового оскарження податкових повідомлень-рішень від 06.09.2011 за №, №, №, який безпосередньо впливає на факт узгодження суми грошового зобов'язання, та, як наслідок, на підстави для надсилання податкової вимоги, її законності, з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується висновок суду першої інстанції, що на момент прийняття судового рішення цим судом відповідачем не надано доказів оскарження чи скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.

Оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції прийнято з урахуванням результатів судового оскарження відповідачем податкових повідомлень-рішень від 06.09.2011 за №, №, № та з дотриманням ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, колегія суддів касаційної інстанції відхиляє доводи касаційної скарги щодо порушення позивачем порядку надсилання податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, оскільки надіслання в розумінні п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України, зокрема, передбачає направлення адресату (платнику) листа з повідомленням про вручення. Тобто, для факту надіслання достатньою є передача податковим органом відповідного виду поштової кореспонденції на пошту, тоді як подальше вручення (отримання) адресатом (платником) такого листа є окремою дією, яка не впливає на початок відліку 60-денного строку в порядку п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 160, 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Допустити заміну відповідача (Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби) його правонаступником - Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

2. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 залишити без задоволення.

3. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.03.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2013 залишити без змін.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко

Судді В.В. Кошіль

О.А. Моторний