Справа № К/9991/14506/12-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Київ К/9991/14506/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Служби безпеки України в Харківській області, Служби безпеки України, третя особа ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування наказів та поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів. Просив визнати протиправним та скасувати наказ управління Служби безпеки України в Харківській області від 12 січня 2011 року № 8-ос про виключення із списків особового складу ОСОБА_4, визнати протиправним та скасувати наказ голови Служби безпеки України від 24 грудня 2010 року № 1580-ос про звільнення старшого лейтената ОСОБА_4 з військової служби в запас та поновити ОСОБА_4 на попередній посаді оперуповноваженого Ізюмського міжрайонного відділення управління Служби безпеки України в Харківській області.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з 2003 року проходив військову службу за контрактом в лавах Служби безпеки України. У 2008 році з ним укладено новий контракт до 2013 року.

З 10 червня 2010 року по 10 вересня 2010 року позивач знаходився в розпорядженні начальника управління Служби безпеки України в Харківській області на посаді оперуповноваженого у військовому званні старший лейтенант.

Під час проходження служби ОСОБА_4 було неодноразово притягнуто до дисциплінарної відповідальності, зокрема 26 серпня 2010 року та 12 жовтня 2010 року оголошено догани, 31 серпня 2010 року - сувору догану. Наказом від 1 листопада 2010 року позивача було попереджено про неповну службову відповідність.

23 листопада 2010 року відбулося засідання атестаційної комісії, в ході якого було проведено атестацію ОСОБА_4 Враховуючи висновки атестаційної комісії стосовно неможливості подальшого проходження військової служби ОСОБА_4, начальник Управління відповідно до п. 92 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, звернувся до Голови Служби безпеки України з клопотанням щодо звільнення ОСОБА_4 з військової служби за службовою невідповідністю.

Наказом голови Служби безпеки України від 8 грудня 2010 року № 1493-ос позивача звільнено з військової служби за службовою невідповідністю, а наказом від 24 грудня 2010 року № 1580-ос позивача звільнено з військової служби за п. «б» п. 61 п.п. «е» п. 62 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України через службову невідповідність.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з правомірності дій відповідача при звільненні позивача за службовою невідповідністю, оскільки позивач неодноразово притягався до дисциплінарної відповідальності, на час звільнення мав декілька не знятих стягнень, приписи Законів України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України», «Про Службу безпеки України» відповідачем дотримано.

Так, ч. 1 ст. 20 Закону України «Про службу безпеки України» передбачено, що умови і порядок виконання своїх обов"язків співробітниками - військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством.

Відповідно до Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов'язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. На молодших та старших офіцерів може бути накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Згідно абз. 4 п. 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007, порядок звільнення військовослужбовців Служби безпеки України з військової служби визначається Головою Служби безпеки України.

Пунктом 7.9 «Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовців Служби безпеки України» затвердженої наказом Служби безпеки України від 14 жовтня 2008 року № 772 (надалі Інструкція) встановлено, що наказ про накладення на військовослужбовців дисциплінарного стягнення звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, виданий посадовими особами у межах дисциплінарних повноважень, є підставою для оформлення документів, необхідних для видання наказу по особовому складу про таке звільнення. Видання наказу по особовому складу щодо звільнення з військової служби військовослужбовців за службовою невідповідністю здійснюється на підставі наказу про накладення такого стягнення.

Підпунктом «б» п. 67 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України передбачено, що звільнення військовослужбовців здійснюється: осіб офіцерського складу Служби безпеки України у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно, крім звільнення у зв"язку із скороченням штатів першим заступником Голови Служби безпеки України.

На підставі ст. 102 Закону України «Про Дисциплинарний статут Збройних Сил України» попередження про неповну службову відповідність застосовується одноразово і накладається наказом посадової особи, якій цим Статутом надано таке право. Якщо протягом року після накладення цього стягнення військовослужбовець не виправив своєї поведінки зразковим виконанням військового обов'язку і стягнення не відіграло своєї ролі, командир приймає рішення про переміщення військовослужбовця на нижчу посаду чи звільнення з військової служби.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку, що оскаржувані позивачем накази видано обґрунтовано, відповідно до вимог діючого законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами ст. 224 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на доказах та спростовуються висновками судів, викладеними у судових рішеннях.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами норм матеріального та процесуального, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк