Справа № 2а/257/29/13
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2015-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Київ К/800/26531/13

у м. Києві колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Заїки М.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції Донецької області про скасування постанови за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Донецька від 28 лютого 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом.

Позов обґрунтував тим, що державним виконавцем безпідставно закінчено виконавче провадження, оскільки судове рішення не виконано, а виконавець не вчинив всіх дій, спрямованих на його виконання. Просив скасувати постанову відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції Донецької області у справі №2а-2086/10 та видати новий виконавчий лист на підставі того, що строк дії виконавчого листа від 22 березня 2010 року у справі №2а-2086/10, виданого 27 вересня 2011 року, сплинув.

Постановою Київського районного суду м. Донецька від 28 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду

від 23 квітня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

Вказуючи на допущені, на думку позивача, судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм процесуального законодавства, що призвело до постановлення неправильних судових рішень, позивач просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що постановою Київського районного суду м. Донецька від 22 березня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 10 червня 2011 року, позов ОСОБА_1 задоволено: визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Київському районі

м. Донецька щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії по інвалідності у відповідності зі статтями 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 1 листопада 2006 року по 1 квітня 2008 року та зобов'язано відповідача провести такий перерахунок пенсії по інвалідності позивачу з 1 листопада 2006 року по 1 квітня 2008 року у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого відповідними законами розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

27 вересня 2011 року Київським районним судом м. Донецька видано виконавчий лист № 2а-2086.

Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції Донецької області від 21 жовтня 2011 року за цим виконавчим листом відкрито виконавче провадження.

8 грудня 2011 року постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції Донецької області виконавче провадження закінчено у зв'язку з виконанням рішення суду.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупністю дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом частини другої статті 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" і частини першої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

В силу пункту 8 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, факт перерахунку основної та додаткової пенсії відповідно до статей 49, 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 1 листопада 2006 року по 1 квітня 2008 року управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька відповідно до виконавчого листа виконано шляхом включення доплати за вказаний період в сумі 25370,30 грн. в додаткову відомість, з роз'ясненням, того, що таке нарахування не може бути виплачене без фінансування з Державного бюджету України.

З урахуванням викладеного суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводами касаційної скарги висновки, викладені в судових рішеннях, не спростовуються, підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Донецька від 28 лютого 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Юрченко В.В.

Судді Заїка М.М.

Пасічник С.С.