Справа № 804/6016/14
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2015 рокусправа № 804/6016/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року у справі №804/6016/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Атлантіс до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Атлантіс (далі за текстом ТОВ „Атлантіс) звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України (далі за текстом СДПІ у м.Дніпропетровську МГУМ), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.01.2014 року №.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано протипраним та скасовано податкове повідомлення-рішення, прийняте СДПІ у м.Дніпропетровську МГУМ 11.01.2014 року №.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги позивач, посилаючись на її безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі п. 200.10 ст. 200 Податкового Кодексу України, у порядку ст. 76 Податкового Кодексу України СДПІ у м.Дніпропетровську МГУМ проведено камеральну перевірку податкової звітності ТОВ „Атлантіс з ПДВ - декларації з ПДВ за жовтень 2013 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 20.12.2013 року № 46/26.1-300012937, відповідно до висновків якого позивачем в порушення п.198.6 ст.198, п.201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України занижено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплаті в сумі 282 568 грн.

В акті перевірки відповідачем зазначено, що до декларації за жовтень 2013 року ТОВ „Атлантіс було подано додаток 8 (заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних) за звітний період жовтень 2013 року, до якого було включено у порушення п.201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України податкові накладні попередніх звітних періодів на загальну суму ПДВ 282567,96 гривень.

За результатами звірки даних, заявлених у податковій декларації з ПДВ за жовтень 2013 року та наявними у органах Міндоходів України за даними встановлено, що між ТОВ „ГЛАСС УПАК? та ТОВ „Атлантіс існують розбіжності за грудень 2012 року у сумі 252492,97 грн. За даними підприємства ТОВ „ГЛАСС УПАК? обсяг поставки між двома вказаними підприємствами у грудні 2012 року склав 150374.93 грн., ПДВ - 30074,99 грн. За даними податкової звітності ТОВ „Атлантіс включено суму придбання товарів за грудень 2012 року 1412839,82 грн., ПДВ - 282567,96 грн. до податкового кредиту в декларацію з ПДВ за березень 2013 року. Уточнюючими розрахунками від 24.04.2013р. за № НОМЕР_1 підприємство самостійно зменшило податковий кредит за березень 2013 року на суму ПДВ 282567,96 гривень. ТОВ „Атлантіс у порушення п.33.1 ст. 33, п.201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України включено до складу податкового кредиту за жовтень 2013 року суми ПДВ у розмірі 282567,96 грн. по заявам зі скаргою на постачальників (по податковим накладних (неотриманих та/або отриманих з порушенням), перша подія по яких сталась в періоді іншому, ніж звітний), тому, на думку відповідача, позивачем по декларації з ПДВ за жовтень 2013 року завищено податковий кредит на 282568,00 гривень.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.01.2014 року №, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість на 282568,00 гривень та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 141284,00 гривень.

Задовольнячи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із протиправності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та необхідності його скасування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За даними податкової звітності позивачем включено суму придбання товарів за грудень 2012 року 1412839,82 грн., ПДВ - 282567,96 грн. до податкового кредиту в декларацію з ПДВ за березень 2013 року. Уточнюючими розрахунками від 24.04.2013 року за № НОМЕР_1 підприємство самостійно зменшило податковий кредит за березень 2013 року на суму ПДВ 282567,96 гривень.

Судом встановлено, що до декларації за жовтень 2013 року ТОВ „Атлантіс було подано додаток 8 (заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних) за звітний період жовтень 2013 року по господарським взаємовідносинам з ТОВ „ГЛАСС УПАК.

Згідно п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з, зокрема, придбання або виготовлення товарів (у томі числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду зокрема, у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів, у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Відповідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити.

Пунктом 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно з п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Положеннями п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Враховуючи наведене, платник податку може включати до податкового кредиту суми податку по податковим накладним протягом 365 днів з дати їх виписки, при цьому скарга на постачальника, який порушив порядок заповнення та/або порядок реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі, подається в тому звітному періоді, в якому суми податку на додану вартість по вказаних податкових накладних включені до складу податкового кредиту.

Згідно до п. 200.3 ст. 200 Податкового Кодексу України при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Судом першої інстанції було досліджено первинні документи (договір, банківські иписки та платіжні доручення), встановлено використання у господарській діяльності товариства придбаних товарів та послуг, що призвело до змін в активах підприємства та його зобовязаннях і реально спричинило зміни майнового стану платника податків, встановлено дотримання позивачем вимог законодавства щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та валових витрат, перевірено доводи податкового органу.

Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що надані позивачем первинні документи, підтверджують виконання господарських операцій та мають всі необхідні реквізити первинного документу бухгалтерського обліку, обовязковість яких встановлена ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та звітність в Україні, ст. 44 Податкового кодексу України та п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку №88 від 24.05.1995р.

А відтак дйшов вірного висновку про правомірність формування позивачем податкового зобовязання за перевіряємий період із врахуванням господарських операцій із ТОВ „ГЛАСС УПАК.

Статтею 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер відповідальності юридичної особи, отже будь-яка неправомірна діяльність контрагентів не впливають на результати діяльності позивача і не може бути підставою для притягнення до відповідальності платника податку.

Крім цього, і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини? є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього субєкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 р. у справі „Інтерсплав проти України).

Право платника податку щодо подання скарги на постачальника, який порушив порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладено обмежено 60 днями з дати виписки податкової накладної лише з прийняттям Закону України від 24 жовтня 2013 року № 657-VII „Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо обліку та реєстрації платників податків та удосконалення деяких положень?, яким абзац одинадцятий пункту 201.10 статті 201 після першого речення доповнено наступним змістом: таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі.

Враховуючи, що позивачем включено до податкового кредиту суми податку по податковій накладній, яка виписана постачальником до спливу 365 днів, при чому скарга на постачальника, який порушив порядок заповнення та/або порядок реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі, подана позивачем в тому звітному періоді, в якому суми податку на додану вартість по податковій накладній включені до складу податкового кредиту, висновок податкового органу про те, що позивачем було допущено порушення вимог пункту 198.6 статті 198 та пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України є помилковим.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч вимогам ст.71 КАС України відповідачем під час судового розгляду справи не було надано доказів в обгрунтуання правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції було досліджено співвідношення між документальним підтвердженням права позивача на податковий кредит, формування валових витрат та обставинами реального здійснення господарських операцій, за наслідками аналізу якого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про реальність господарських операцій та протиправність оскаржуваного податкового повідомлення рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року у справі №804/6016/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров