Справа № 816/1125/14
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Київ К/800/56033/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Штульман І.В.,

здійснивши попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (далі - УМВС в Полтавській області), Глобинського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ в Полтавській області (далі - Глобинське РВ) про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди за касаційною скаргою представника УМВС в Полтавській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, відповідно до якого з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

визнати незаконними та скасувати накази УМВС в Полтавській області №47 від 15.01.2014 року, №22 о/с від 24.01.2014 року в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ;

поновити на посаді слідчого слідчого відділення Глобинського РВ з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Посилався на незаконність звільнення, оскільки рішенням Глибинського районного суду Полтавської області від 03.03.2014 року закрито провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, хоча саме за цей проступок його звільнено.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 червня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Харківський апеляційний адміністративний суд рішенням від 2 жовтня 2014 року постанову окружного суду скасував та ухвалив нову про часткове задоволення позову. Визнано неправомірними та скасовані накази УМВС в Полтавській області № 47 від 15.01.2014 року, № 22 о/с від 24.01.2014 року в частині звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ. Поновлено позивача на посаді слідчого слідчого відділення Глобинського РВ УМВС в Полтавській області з 24.01.2014 року. Стягнуто з Глобинського РВ середньомісячне грошове утримання за час вимушеного прогулу в розмірі 22347,11 грн. У решті в задоволенні позову відмовлено.

У касаційні скарзі представник УМВС в Полтавській області, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судом апеляційної інстанції, просить рішення цього суду скасувати і залишити в силі постанову суду першої інстанції. Вказує на те, що звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ здійснено з дотриманням норм чинного законодавства.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з наступних підстав.

Як установлено судами, з червня 2013 року ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді слідчого слідчого відділення Глобинського РВ УМВС в Полтавській області.

Наказом начальника УМВС в Полтавській області №22 о/с від 24.01.2014 року, який є предметом оскарження, його звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «є» (порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення).

Підставою для прийняття зазначеного рішення стало грубе порушення службової дисципліни, яке виразилося в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції визнав факт порушення дисципліни доведеним, а звільнення з органів внутрішніх справ - законним.

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування наказу про звільнення, поновлення на попередній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, апеляційний суд виходив з недоведеності вини у порушенні дисципліни, оскільки позивача за проступок, який йому інкримінували, рішенням суду виправдано. При вирішенні питання моральної шкоди, суд визначив, що позивач не зазнав моральних страждань.

Висновок апеляційного суду в частині його оскарження є законним і обґрунтованим.

Відповідно до положень статті 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-VІ (далі - Дисциплінарний статут) під дисциплінарним проступком розуміється невиконання чи неналежне виконання особою рядового і начальницького складу службової дисципліни.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування (стаття 14 Дисциплінарного статуту).

Виходячи зі змісту зазначених норм, особа може бути притягнута до відповідальності у випадку вчинення дисциплінарного проступку та доведеності вини.

За правилами частини четвертої статті 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, в питаннях чи мало місце діяння та чи вчинено воно цією особою.

Позивача згідно наказів, які є предметами оскарження, звільнено за недотримання вимог статті 7 Дисциплінарного статуту, що виявилося в керуванні транспортного засобу у стані алкогольного оп'яніння, яке мало місце 05.01.2014 року о 4 годині 30 хвилин в м. Глобине.

Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 03.04.2014 року, яка набрала законної сили, закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 (позивача) за відсутністю у його діях події і складу адміністративного проступку. При цьому судом досліджувалися обставини про вчинення ним проступку, передбаченого статтею 130 Кодексу про адміністративні правопорушення України, який мав місце 05.01.2014 року о 4 годині 30 хвилин в м. Глобине.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, суд апеляційної інстанції прийшов до обґрунтованого про неправомірність оскаржуваних наказів.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок суду не спростовують і не дають підстав вважати постанову такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального чи процесуального права. Зокрема, посилання на результати службового розслідування, згідно яких встановлено факт алкогольного сп'яніння позивача, є безпідставні, оскільки судовим рішенням у справі про адміністративні правопорушення встановлено, що позивач 05.01.2014 року о 4 в м. Глобине не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. За інші дії, які б свідчили про порушення дисципліни, ОСОБА_4 наказами від 15.01.2014 року № 47, від 24.01.2014 року № 22 о/с до дисциплінарної відповідальності не притягнуто.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області відхилити, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

І.В. Штульман