Справа № 820/10318/13-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року м. Київ К/800/22054/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Моторного О.А.,

суддів: Борисенко І.В., Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2014

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2014

у справі № 820/10318/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бастіон-Сервіс"

до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2014, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2014, позов про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 07.11.2011 № задоволено частково: скасовано спірне податкове повідомлення-рішення; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2014 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2014 і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У запереченні на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної податковим органом документальної позапланової невиїзної перевірки позивача по взаємовідносинам з ФОП - ОСОБА_1 з питань правомірності формування податкового кредиту за період серпень 2010 року, жовтень 2010 року, листопад 2010 року, грудень 2010 року, складено акт № 3090/15-210/32236010 від 27.10.2011, в якому встановлено порушення вимог: пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого зайво віднесено до складу податкового кредиту у серпні - грудні 2010 року 39933,32 грн.

На підставі акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 07.11.2011, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 49916,25 грн., з яких: 39933,00 грн. - за основним платежем, та 9983,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Колегія суддів, переглядаючи рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку, погоджується з висновками судів про скасування спірного податкового повідомлення-рішення, враховуючи наступне.

Відповідно до абзацу 1 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

З матеріалів справи вбачається, що в перевіряємий період TOB „Бастіон-Сервіс" фактично здійснювало проведення розслідувань та забезпечення безпеки, що підтверджено актом перевірки, має у штаті значну кількість охоронників, тому виникає постійна необхідність у закупівлі форми як літньої, так і зимової, а також, необхідність у підтримці її належного зовнішнього вигляду, а саме хімчистки та пранні.

Крім того, зобов'язання позивача здійснювати за власний рахунок прання, чищення, поточний ремонт та хімчистку форменого одягу охоронників чітко встановлено пунктом 6.6. Колективного договору ТОВ "Бастіон-Сервіс" на 2008-2011 року, зареєстрований управлінням соціального захисту населення та праці Московської районної в місті Харкові рад 20.08.2008 №237.

Також, необхідність в наявності у персоналу ТОВ "Бастіон-Сервіс" форменого одягу встановленого зразку, визначено Інструкціями несення служби охоронниками ТОВ "Бастіон-Сервіс" на об'єктах замовників Позивача.

Факт здійснення господарських операцій позивача з ФОП ОСОБА_1 за договорами надання послуг, суборенди та купівлі-продажу повною мірою підтверджено матеріалами справи: актами приймання передачі виконаних робіт, податковими накладними, видатковими накладними, платіжними дорученнями.

Слід зазначити, що чинне законодавство не ставить в залежність право на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази встановлення податковим органом обставин на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем з ФОП ОСОБА_1, що мали місце під час здійснення позивачем підприємницької діяльності.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність у податкового органу підстав для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 07.11.2011 № .

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Таким чином, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів, не встановлено.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області відхилити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2014 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль