Справа № 2а-9237/10/1570
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2015 р. м. Київ К/9991/2224/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою відділу Держкомзему у Кілійському районі Одеської області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2011 року у справі за позовом споживчого товариства "Епсілон" до відділу Держкомзему у Кілійському районі Одеської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Одеського окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2011 року відмовлено в позові споживчого товариства "Епсілон" до відділу Держкомзему у Кілійському районі Одеської області про зобов'язання вчинити певні дії, а саме: при визначенні нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 0, 797 га кадастровий номер 69, що знаходиться за адресою: с.Приморське Кілійського району Одеської області для обчислення розміру орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 22 вересня 2006 року застосувати значення коефіцієнта функціонального використання земельної ділянки рекреаційного призначення « 0,5» з 24 вересня 2010 року та зобов'язати відповідача видати позивачу довідку про нормативну грошову оцінку з визначенням коефіцієнта функціонального використання « 0,5».

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2011 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково. Визнано дії відділу Держкомзему у Кілійському районі Одеської області при обчислення розміру орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 22 вересня 2006 року із застосуванням коефіцієнта функціонального використання « 2,5» протиправними. Зобов'язано відповідача розглянути питання щодо видачі позивачу довідки про нормативну грошову оцінку вказаної земельної ділянки з визначенням коефіцієнта « 0,5» функціонального використання земель з 24 вересня 2010 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням апеляційного суду, відповідач звернувся з касаційною скаргою та просить його скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи спірні правовідносини, суди попередніх інстанцій виходили з того, що вказаний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

Колегія суддів вказує на передчасність зазначених висновків судів з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 статті 17 КАС України, у редакції на час спірних правовідносин, визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом статті 6 Закону України «Про оцінку майна», суб'єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель є, зокрема, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які здійснюють управління у сфері оцінки земель, а також юридичні та фізичні особи, заінтересовані у проведенні оцінки земельних ділянок.

Призначенням державного земельного кадастру, у відповідності до статті 194 Земельного кодексу України, є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

За змістом пункту 2 Постанови Кабінет Міністрів України «Про порядок ведення державного земельного кадастру» №15 від 12.01.1993 державний земельний кадастр включає дані реєстрації права власності, права користування землею та договорів на оренду землі, обліку кількості та якості земель, бонітування грунтів, зонування територій населених пунктів, економічної та грошової оцінки земель.

Державний земельний кадастр ведеться Держкомземом та його територіальними органами, які здійснюють його формування, ведення, збереження і забезпечують доступ до відповідної інформації органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування (пункт 4 вказаної Постанови).

У відповідності до абзаців 5 та 20 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів» №1619 від 01.11.2000 державні органи земельних ресурсів можуть виконувати та надавати на платній основі такі види земельно-кадастрових робіт і послуг, як проведення землевпорядних та землеоціночних робіт, у тому числі грошова оцінка земель, експертна грошова оцінка земельних ділянок та надання витягів з державного земельного кадастру.

При цьому, довідка про грошову оцінку земельної ділянки та витяг з державного земельного кадастру є документами, які лише фіксують певні факти і не є рішеннями суб'єкта владних повноважень в розумінні статті 17 КАС України.

Вказаним обставинам суди попередніх інстанцій належної оцінки на надали, що свідчить про неповне з'ясування дійсних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності і обґрунтованості.

Згідно ч.2 ст.227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу відділу Держкомзему у Кілійському районі Одеської області задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2011 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2011 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: