Справа № 179/54/15-а
Суддя: Новік Д. І.
Дата ухвалення: 2015-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 179/54/15-а
провадження № 2-а/179/10/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 р. смт. Магдалинівка

Суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області Новік Д.І., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання бездіяльності Управління соціального захисту населення Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської облсті щодо перерахунку, встановлення та виплати щорічної допомоги на оздоровлення особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що він є особою постраждалою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії осіб, інвалід 3 групи, та за 2013 та 2014 роки відповідачем виплачена передбачена ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» допомога на оздоровлення в розмірі по 90,00 грн. кожного року, утім, на переконання позивача, її розмір є меншим ніж той, що встановлений законом - 4 мінімальних заробітних плат, проте не зважаючи на письмове звернення до відповідача з цього приводу, відповідач відмовився виконати його вимоги що й стало приводом для цього звернення до суду та заявленою у позові вимогою про зобов'язання відповідача зробити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 4 (чотирьох) мінімальних заробітних плат за 2013 та 2014 роки; стягнення з відповідача на користь позивача суму щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 4 (чотирьох) мінімальних заробітних плат за 2013 та 2014 роки з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою судді від 16 січня 2015 року було відкрито скорочене провадження у даній справі та у відповідності із вимогами ч.3 ст.183-2 КАС України відповідач надав суду письмові заперечення проти позову 18 лютого 2015 року.

Відповідач у своїх запереченнях просить суд відмовити в задоволенні вимог позивача до управління. Свої заперечення обґрунтовує тим, що в межах наділених повноважень, при здійсненні заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з Державного бюджету, управління не порушило права та законні інтереси позивача та виплата щорічної допомоги на оздоровлення проведена позивачу відповідно до вимог Постанови КМУ від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі по 90 гривень за 2013 рік та 2014 рік.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, приходжу до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом встановлено, що позивач є постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС віднесений до першої категорії таких осіб, є інвалідом 3 групи, тому на нього поширюється дія ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідачем нараховано і виплачено позивачу щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2013 рік відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №562 від 12 липня 2005 року в розмірі 90,00 грн.

Крім того відповідачем нараховано і виплачено позивачу щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2014 рік відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №562 від 12.07.2005 в розмірі 90,00 грн.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону України №107-VI від 28.12.2007 «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 48 Закону викладено в наступній редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України». Вказаний закон набрав чинності з 01 січня 2008 року. Рішенням Конституційного суду України №10-рп від 22.05.2008 визнано неконституційним, зокрема, п. 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 щодо викладення положень ст. 48 Закону в новій редакції, а отже поновила свою дію первісна редакція ст. 48 Закону, яка діяла до внесення цих змін. В подальшому зміни у вказану норму не вносились, її дія не зупинялась.

Однак, відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» №5515-IV від 06.12.2012, встановлено, що у 2013 році норми і положення ст. 48 Закону застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Проте, з 22 травня 2008 року по 2014 рік включно нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України щодо встановлення розмірів виплат щорічної допомоги на оздоровлення особам, визначеним Законом, не приймалися.

Отже, відповідно до абз. 3 ч. 4, ч. 7 ст. 48 Закону в редакції, відновленій на підставі рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008, щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії , третьої групи інвалідності, повинна виплачуватися у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Застосування ж відповідачем положень Постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 при нарахуванні щорічної допомоги на оздоровлення є неправомірним, оскільки, зазначена постанова Кабміну, з урахуванням рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008, суперечить положенням ст. 48 Закону, та крім того, ця постанова не є нормативно-правовим актом, направленим на реалізацію вищезазначених положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» оскільки її було прийнято у 2005 році і не може бути застосовано до спірних правовідносин.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у 2013 році та 2014 році при нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідач повинен був керуватися приписами ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відсутність грошових коштів на виплату допомоги на оздоровлення в даному випадку не позбавляє позивача, як особу, що має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, права на отримання цієї допомоги і Закон не обмежує таке право наявністю фінансування.

Враховуючи те, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат та поклала виконання цього обов'язку на органи соціального захисту населення за місцем проживання позивача, але вони не вчинили дій по виплаті цих коштів в належному розмірі, суд вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причин, а тому такі дії належить визнати протиправними.

Так, відповідно до статей 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні відносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України судовий збір суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6 - 11, 71, 99, 183-2 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дії Управління соціального захисту населення Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо виплати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не в повному обсязі щорічної допомоги на оздоровлення як особі постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС за 2013 рік, 2014 рік - неправомірними.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2013 та 2014 роки в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, з урахуванням фактично раніше виплачених сум.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі протягом 10-ти днів, з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги.

Суддя Д.І. Новік