Справа № К/9991/36264/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Київ К/9991/36264/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І.,
Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Перемишлянському районі Львівської області про спонукання включити в акт звірки виплачену суму допомоги на поховання, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2011 року, -

встановив:

У липні 2009 року Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області звернулося в суд з позовом, у якому, після уточнення у жовтні 2009 року позовних вимог, просило зобов'язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Перемишлянському районі Львівської області включити в акт звірки виплачену суму допомоги на поховання ОСОБА_4 у розмірі 302,37 гривень.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2011 року, в задоволенні позову відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2011 року і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 10 вересня 2004 року при виконанні трудових обов'язків отримав травму руки (розчавлення лівої кисті та передпліччя), що підтверджується актом № 4 від 14 вересня 2004 року про нещасний випадок на виробництві форми Н-1.

Згідно з випискою із акту огляду МСЕК до довідки серії ЛВА-1 № 233114 ОСОБА_4 у зв'язку із ампутацією частини кінцівки встановлено ІІІ групу інвалідності, причина інвалідності - трудове каліцтво.

З 4 січня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 отримував пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер у терапевтичному відділенні Перемишлянської центральної районної лікарні, діагноз: «Печінкова недостатність. Портальний цироз печінки».

Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання за № 9 видано 10 червня 2009 року громадянці ОСОБА_5

Допомога на поховання ОСОБА_4 у сумі 1103 гривень (подвійний розмір пенсії) згідно зазначеного витягу виплачена особі, що здійснила поховання ОСОБА_5

Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області включило до акту звірки за червень 2009 року суму виплаченої допомоги на поховання у розмірі 1103 гривень, а також витрати на її доставку в розмірі 8,72 гривень, а всього - 1111,72 гривень.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Перемишлянському районі Львівської області не прийняло до заліку цю суму з тих мотивів, що смерть ОСОБА_4 не пов'язана із страховим випадком державного соціального страхування.

Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області звернулося в суд з позовом про зобов'язання Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Перемишлянському районі Львівської області включити в акт звірки виплачену суму допомоги на поховання ОСОБА_4 у розмірі 302,37 гривень.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 2008 року № 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими поховання; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Види соціальних послуг та матеріального забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням визначені у

статті 25 Основ. Усі види страхування, крім медичного, включають в себе допомогу на поховання. Так, зокрема, до пенсійного страхування входить допомога на поховання пенсіонерів; до страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, - допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві); до страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання - допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд соціального страхування від нещасних випадків) зобов'язано співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

У статті 21 цього Закону визначені соціальні послуги та виплати, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Так, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків у встановленому законодавством порядку зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачувати відповідні кошти йому або особам, які перебували на його утриманні; організувати поховання померлого, відшкодувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини 8 статті 34 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд соціального страхування від нещасних випадків згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року № 826, регулює питання проведення Фондом соціального страхування від нещасних випадків витрат страхувальнику або сім'ї застрахованого, чи іншій особі, яка здійснювала поховання потерпілого у разі його смерті від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, на організацію поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг.

Витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України (пункт 2 вказаного Порядку).

У пункті 5 зазначеного Порядку визначено, що організація поховання працівника, який загинув на виробництві або помер у лікарні під час лікування отриманої на виробництві травми, проводиться страхувальником.

Згідно з абзацом другим частини 9 статті 34 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

У відповідності до частини 4 статті 26 Основ, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

У статті 24 Закону № 1105-ХІV закріплено аналогічне правило: якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналіз норм Закону № 1105-XIV, який визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, та зазначеного вище Порядку, затвердженого на виконання частини 8 статті 34 вказаного Закону, дає підстави вважати, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного зв'язку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Слід зазначити також, що положення пункту 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків від 4 березня 2003 року № 5-4/4 (далі - Порядок), яким зобов'язано Фонд соціального страхування від нещасних випадків відшкодовувати Пенсійному фонду України витрати на допомогу на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суперечить положенням Закону № 1105-XIV. Так, зокрема, стаття 21 цього Закону пов'язує виникнення такого обов'язку у Фонду соціального страхування від нещасних випадків зі смертю працівника, а не з отриманням померлим, який не працював, зазначеної вище пенсії.

Як встановлено судами, Управлінням Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області не надано доказів на підтвердження причинного зв'язку смерті інваліда ОСОБА_4 з одержаним ним трудовим каліцтвом.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що обраний у цій справі спосіб захисту (відновлення) порушеного права не відповідає змісту прав Управління Пенсійного фонду України щодо відшкодування понесених ним витрат.

Згаданий Порядок, на який посилається Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області, не регулює спірні відносини, які виникли у цьому випадку, оскільки встановлене цим Порядком правило щодо підписання актів звірки розрахунків підлягає застосуванню лише за відсутності спору.

У разі наявності спору та незгоди на підписання актів звірки розрахунків з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків, у судах адміністративної юрисдикції мають вирішуватись вимоги про стягнення таких сум, шляхом пред'явлення органами Пенсійного фонду України позову про стягнення цих сум, а не шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки.

Таким чином, висновок судів попередніх інстанцій у справі, що розглядається, про безпідставність вимог Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області щодо зобов'язання Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Перемишлянському районі Львівської області включити в акт звірки виплачену суму допомоги на поховання ОСОБА_4 у розмірі 302,37 гривень, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної

інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2011 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Перемишлянському районі Львівської області про спонукання включити в акт звірки виплачену суму допомоги на поховання - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Бутенко В.І.

Олексієнко М.М.