Справа № 349/1995/14-а
Суддя: Могила Р. Г.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 349/1995/14-а
Провадження № 2-а/349/9/15
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 лютого 2015 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Могили Р.Г.

з участю секретаря Матасової Н.М.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача Квасінської Н.Б., Швець Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рогатині справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління соціального захисту населення Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

В грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Рогатинської районної державної адміністрації, в якому просила визнати дії відповідача щодо відмови у призначенні державної соціальної допомоги на підставі Закону України " Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам" протиправними та зобов`язати його призначити їй з 01 грудня 2014 року державну соціальну допомогу .

В обґрунтування позову представник позивача ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив, що в листопаді 2014 року ОСОБА_4 , як інвалід 3 групи звернулася до відповідача із заявою про призначення їй державної соціальної допомоги на підставі Закону України " Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам". Однак їй було відмовлено у призначенні такої допомоги, оскільки середньомісячний дохід члена сім`ї , який згідно розрахунку становить 2 120,66 грн., перевищує прожитковий мінімум заявниці, який згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" для осіб, які втратили працездатність встановлений в розмірі 949,00 грн. Вважає такі дії відповідача є протиправними, оскільки відповідач при прийнятті даного рішення до складу сім`ї мав включити не двох осіб, а п'ятеро членів сім`ї та керуватись вимогами ст.ст.3, 202 СК України та рішенням Конституційного Суду України №5-рп/99 від 09 червня 1999 року ( справа про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї" ), а не постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2005 року №261.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав із підстав наведених в позовній заяві, просив задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача Квасінська Н.Б. та Швець Г.І. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечували , вказавши, що рішення управління соціального захисту населення Рогатинської районної державної адміністрації про відмову ОСОБА_4 у призначенні допомоги, як інваліду 3 групи загального захворювання прийнято у відповідності ст.4 Закону України " Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам", п.25 та п.26 постанови Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2005 року №261 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд" та ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" . Керуючись п.26 вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України до складу сім`ї при вирішенні питання про призначення допомоги були включені лише заявниця та її чоловік ОСОБА_5 Допомога не була призначена, оскільки дохід їхньої сім`ї, яка складається з двох осіб за шість місяців становить 25 447,93 грн., а відповідно на одного члена сім`ї середньомісячний дохід - 2 120,66 грн., що перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, який визначений на 2014 рік в розмірі 949,00 грн . Просили у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволені позову необхідно відмовити з наступних підстав .

Згідно ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, а також визнана інвалідом 3 групи, що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_1 та довідкою до акта огляду МСЕК серія АВ №0230373.

28 лютого 2014 року ОСОБА_4, як інвалід, який не отримує пенсію звернулась до управління соціального захисту населення Рогатинської районної державної адміністрації із заявою про призначення їй державної соціальної допомоги на підставі Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам".

Рішенням управління соціального захисту населення Рогатинської районної державної адміністрації від 05 березня 2014 року заявнику було відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги, оскільки середньомісячний дохід члена сім`ї , згідно розрахунку становить 2 120,66 грн. та перевищує прожитковий мінімум заявника, який згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" для осіб, які втратили працездатність встановлений в розмірі 949,00 грн.

Відповідач листом за № 04/2191 від 25 листопада 2014 року повідомив ОСОБА_4 про прийняте рішення .

Суд вважає, що рішення відповідача не суперечать вимогам закону, а посилання представника позивача на те, що відповідач при прийнятті даного рішення до складу сім`ї мав включити п'ятеро членів сім`ї та керуватись вимогами ст.ст.3, 202 СК України та рішенням Конституційного Суду України №5-рп/99 від 09 червня 1999 року ( справа про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї" ), а не постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2005 року №261 є безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України " Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам" визначає правові засади надання державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, а також надання державної соціальної допомоги на догляд.

А Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів ( ч.1 ст.1 СК України).

Отже, в даному публічно-правовому спорі суд застосовує спеціальний закон, який регулює питання надання державної соціальної допомоги.

Крім цього до даних правовідносин не може бути застосоване рішення Конституційного Суду України №5-рп/99 від 09 червня 1999 року ( справа про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї" ), оскільки наведене в рішенні суду офіційне тлумачення терміну "член сім`ї" стосується відповідних норм Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про міліцію" та Закону України "Про пожежну безпеку" і пов'язане з вирішенням питання набуття права на пільги в оплаті користування житлом та комунальними послугами, а не набуття права на призначення державної соціальної допомоги.

Згідно зі ст. 2 Закону України " Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам" громадяни України, які досягли віку, встановленого статтею 1 цього Закону або є інвалідами і не одержують пенсію та постійно проживають на території України, мають право на державну соціальну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Частиною 1 п. 1 ст. 4 даного Закону передбачено, що державна соціальна допомога, згідно із цим Законом, призначається особі, яка досягла віку, встановленого статтею 1 цього Закону, та не має права на пенсію відповідно до чинного законодавства або визнана інвалідом в установленому порядку.

Призначення і виплата державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України ( ч.2 ст.4 даного Закону).

Згідно ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

В силу ч. 1 ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2005 року №261 затверджено Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд.

З преамбули даної постанови вбачається, що вона прийнята відповідно до статей 4 і 7 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам".

Пунктом 26 Постанови №261 передбачено, що середньомісячний сукупний дохід особи для визначення права на призначення соціальної допомоги та допомоги на догляд обчислюється шляхом ділення середньомісячного сукупного доходу сім'ї на кількість членів сім'ї, які включаються до її складу. До складу сім'ї включаються: чоловік, дружина, діти, які перебувають на їх утриманні, віком до 18 років; діти - студенти вищих навчальних закладів I - IV рівня акредитації та професійно-технічних навчальних закладів з денною формою навчання віком до 23 років, які не мають власних сімей, у тому числі ті, що одержують стипендію, незалежно від того, де вони проживають (разом з батьками чи перебувають на навчанні в іншому населеному пункті); особи, шлюб яких не зареєстровано, якщо вони разом проживають та ведуть спільне господарство; усиновлені діти, які проживають з усиновителями.

Як вбачається із довідки виданої виконавчим комітетом Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області №239 від 27 лютого 2014 року в господарстві, що знаходиться в с.Верхня Липиця Рогатинського району Івано-Франківської області разом із заявницею ОСОБА_4 проживають її чоловік ОСОБА_5 та їхні діти: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, які є повнолітніми та яким минуло 23 роки.

Суд вважає, що відповідачем правильно включено до складу сім`ї при прийнятті рішення про призначення допомоги лише заявницю ОСОБА_4, як інваліда 3 групи та її чоловіка ОСОБА_5, оскільки такі дії не суперечить вимогам пункту 26 Постанови №261.

З додатку до протоколу рішення управління соціального захисту населення Рогатинської районної державної адміністрації від 05 березня 2014 року вбачається, що при розрахунку сукупного доходу сім`ї ОСОБА_5 було встановлено, що дохід сім`ї за шість місяців становив 25 447,93 грн., де на одного члена сім`ї середньомісячний дохід - 2 120,66 грн., а це перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, який визначений Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" в розмірі 949,00 грн.

На підставі наведеного , суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача є безпідставними, оскільки рішення управління соціального захисту населення Рогатинської районної державної адміністрації від 05 березня 2014 року, яким позивачу було відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги не суперечать вимогам Закону України " Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам" та постанові Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2005 року №261 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд".

Керуючись ст.ст.160-163 КАС України суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до управління соціального захисту населення Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги .

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: Р.Г. Могила