Справа № 621/3482/14-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 р. Справа № 621/3482/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Донець Л.О., Калиновського В.А.

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 23 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області про оскарження протизаконних дій суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити перерахунок та виплату пенсії, -

В с т а н о в и л а:

08 грудня 2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області (далі по тексту УПФУ, відповідач), яким просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у перерахунку його пенсії з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року;

- зобов'язати УПФУ здійснити перерахунок основної державної пенсії по інвалідності в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати, з урахуванням фактично виплачених сум за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

Позивач просить суд допустити негайне виконання постанови суду у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інвалідом 3-ї групи щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, перебуває на обліку в УПФУ в Зміївському районі Харківської області де отримує пенсію відповідно до статусу. Проте, в період з 13.05.2014 року по 02.08.2014 року виплати здійснювались не в розмірах визначених Законом, а згідно Постанови КМ України, що призвело до суттєвого зменшення і як наслідок порушення його прав.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інвалідом 3-ї групи щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, перебуває на обліку в управлінні ПФУ в м. Конотопі та Конотопському районі де отримує пенсію відповідно до статусу. Посилаючись на те, що розмір призначеної та виплачуваної йому пенсії не відповідає розмірам, визначеним ч.4 ст. 54 та ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і на відмову УПФУ привести його у відповідність із вимогами Закону, позивач просить суд зобов'язати відповідача усунути ці порушення, провівши вказані перерахунки та відповідні виплати.

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 23 грудня 2014 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено:

- визнано дії УПФУ щодо нарахування основної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 в розмірі меншому 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі меншому 50% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року - протиправними;

- зобов'язано УПФУ здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», провести відповідні виплати за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

Допущено негайне виконання постанови в межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Зміївського районного суду Харківської області від 23 грудня 2014 року з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), - частковому скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом 3-ї групи, має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Його захворювання пов'язано з роботами з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Дані обставини підтверджується наявними в матеріалах справи копіями посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (відповідною вкладкою до нього) та довідки МСЕК (а.с. 12-14).

При обчисленні розміру основної та додаткової пенсії позивача у 2014 році УПФУ керувався положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У листопаді 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії згідно ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У задоволені вказаного звернення позивача УПФУ відмовило на підставі того, що розрахунок пенсії обчислено у відповідності до діючих норм пенсійного законодавства і підстав для її перерахунку немає, про що повідомило ОСОБА_1 листом від 03.12.2014 року № 79/П-9 (а.с. 5-8).

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 за період з 01 січня 2014 року по 07 червня 2014 року, виходячи з наступного.

Згідно положень ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, звернення до суду є строковим.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Положеннями ч. 2 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія, це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду за захистом своїх, як він вважає, порушених з 01 січня 2014 року прав на отримання пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в законодавчо визначеному розмірі - 08 грудня 2014 року, тобто, з урахуванням вищенаведених положень, з порушенням (шестимісячного) строку звернення до адміністративного суду, передбаченого ст. 99 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду колегія суддів зазначає, що позивач щомісяця отримував пенсію в конкретному розмірі, таким чином, мав реальну можливість звернутися до суду за захистом порушених, як він вважає, прав в межах строку позовної давності, встановлених законом.

Доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду позивачем судам першої та апеляційної інстанції не надано.

Посилання позивача на положення ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» колегія суддів до уваги не приймає, оскільки правовідносини по даній категорії справ розглядаються, в першу чергу, виходячи з правомірності або неправомірності дій органу владних повноважень, строк оскарження яких передбачений КАС України, а тому положення ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки дана стаття встановлює строки виплати пенсій за минулий час, що були нараховані та своєчасно не виплачені з вини пенсійного органу.

Таким чином, внаслідок порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова Зміївського районного суду Харківської області від 23 грудня 2014 року в частині задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 про зобов'язання УПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01 січня 2014 року по 07 червня 2014 року з прийняттям в скасованій частині нового рішення про залишення без розгляду зазначених позовних вимог.

Погоджуючись із загальним висновком суду першої інстанції щодо неправомірності нарахування та виплати відповідачем позивачу у період з 08 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, не в розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06 червня 1996 року N 230/96-ВР, особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам ІІІ групи - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 цього Закону визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії І, та зазначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІІ групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст. 28 Закону України від 09.07.2003 року N 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зміни, внесені п.п. 12, 15 п. 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 року N 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо розміру державної пенсії та додаткової пенсії, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року N 10-рп/2008.

Відповідно до Конституції України закон про Державний бюджет України діє з 1 січня по 31 грудня календарного року.

Пунктом 4 розділу VІІ Закону України від 23.12.2010 року № 2857-VI «Про Державний бюджет України на 2011 рік», в редакції закону, що набула чинності з 22.07.2011 року згідно із Законом України від 14 червня 2011 року N 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», п. 3 Прикінцевих положень Закону України від 22.12.2011 року № 4282-VI «Про Державний бюджет України на 2012 рік», п. 4 Прикінцевих положень Закону України від 06.12.2012 року № 5515-VI «Про Державний бюджет України на 2013 рік» передбачалось, що у 2011, 2012 , 2013 роках державна пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначаються в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Закон України від 16.01.2014 року № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» до змін, внесених Законом України від 31.07.2014 року № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03 серпня 2014 року, не передбачав того, що державна пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю, призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з 01 січня 2014 року (до 03 серпня 2014 року) відновили свою дію положення ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів зазначає, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 05 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права надавши перевагу ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» над постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як нормативно-правовому акту, що має вищу юридичну силу.

Також, судом правильно визначено про те, що застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у Законі України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Отже, при розрахунку пенсії позивача УПФУ в період з 01 травня 2014 року по 02 серпня 2014 року повинно було виходити з прожиткового мінімуму особи, яка втратила працездатність, встановленого Законом України від 16.01.2014 року № 719-VI «Про Державний бюджет України на 2014 рік» у розмірі 949 грн.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України від 09.07.2003 року N 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Разом з тим, судом вирішені позовні вимоги, які позивачем не заявлялись. Так, судовим рішенням визнані протиправними дії УПФУ щодо нарахування основної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 в розмірі меншому 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі меншому 50% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року. Підстави для обрання саме такого способу захисту порушеного права позивача судом не наведені.

Колегія суддів зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права - визнання протиправною бездіяльність відповідача в частині визначення, у тому числі, у період з 08.06.2014 року по 02.08.2014 року розміру його пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, - є нічим іншим як вимогою про визнання протиправною бездіяльність відповідача, що виразилась у не проведенні у період з 08.06.2014 року по 02.08.2014 року обчислення його пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, передбачених приписами ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Право особи на таку вимогу, такий спосіб захисту порушеного права ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 11 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість даної позовної вимоги і про необхідність зміни постанови суду шляхом його доповнення наступним, - визнання протиправною бездіяльність УПФУ, що виразилась у не проведенні у період з 08.06.2014 року по 02.08.2014 року обчислення пенсії по інвалідності позивача та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, передбачених приписами ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В іншій частині, оскаржувана постанова, є такою, що відповідає приписам ст. 200 КАС України. Підстави для її скасування відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

Апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження відбувся з підстав визначених п. 3 ч.1 ст. 197 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 10 ст. 183-2 КАС України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 41 ч. 1, 99, 100, 160, 167, 185, 195, 196, 198, 202 ч. 1 п. 4, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області задовольнити частково.

Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 23 грудня 2014 року скасувати в частині визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області щодо нарахування основної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 в розмірі меншому 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі меншому 50% мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2014 року по 07 серпня 2014 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень - Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області щодо відмови у перерахунку пенсії з 01 січня 2014 року по 07 червня 2014 року залишити без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень - Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області щодо відмови у перерахунку пенсії з 08 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року залишити без задоволення.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області щодо необчислення у період з 08 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року державної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, визначених ч. 4 ст. 54, ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 23 грудня 2014 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 50 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», провести відповідні виплати за період з 01 січня 2014 року по 07 червня 2014 року, з прийняттям нового судового рішення про залишення даних позовних вимог ОСОБА_1 без розгляду.

В іншій частині постанову Зміївського районного суду Харківської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Л.О. Донець

(підпис) В.А. Калиновський