Справа № 804/18773/14
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2015-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання - Германюк Т.В., за участю представників: позивача - Кравець І.М., відповідача - Гагарського А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофе - Тайм»
до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податковим органом була проведена перевірка позивача, на підставі якої відповідачем було винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення, яке позивач вважає протиправним та таким, що суперечить вимогам діючого законодавства, у зв'язку з чим, просить суд його скасувати.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись при цьому на обставини, викладені у позовній заяві.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на надані суду письмові заперечення, у яких зазначено, що висновки перевірки відповідають фактичним обставинам справи, та є цілком обґрунтованими, тому винесене податкове повідомлення - рішення є таким, що відповідає вимогам діючого законодавства, а отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Заслухавши доводи представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Підпунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до ст.75.1.2. статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби.
Згідно із ст.78.1., 78.4, 79.2 ПК України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту.
Про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Судом встановлено, що у період з 16.09.2014 року по 22.09.2014 року, на підставі наказу № 663 від 15.09.2014 року, посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Кофе - Тайм» з питань дотримання вимог податкового законодавства України при здійсненні фінансово - господарських взаємовідносин з платником податків ТОВ «Дніпро - Девелопмент» за грудень 2013 року, про що складено акт № 627/22-04/34315806 від 29.09.2014 року.
Не погодившись з висновками, викладеними у акті перевірки, позивачем були подані заперечення № 27/10-2 від 27.10.2014 року.
Суд вважає дане податкове повідомлення - рішення правомірним, та таким, що не підлягає скасуванню, з огляду на наступне.
Згідно з п. 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 р. № 996-ХІУ, із змінами та доповненнями, встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. за № 168/704 первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Відповідно до пунктів 2.15, п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Таким чином, господарські операції для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або лише за умови сплати грошових коштів.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем до перевірки надано договір на виконання робіт №1/12-11 від 01.12.2011 року укладений між позивачем та ТОВ «Дніпро - Девелопмент».
На підтвердження факту виконання даного договору ТОВ «Кофе-Тайм» під час перевірки було надано видаткові накладні, у яких відсутні ПІБ та посади осіб, які здавали та приймали товар, відсутнє місце складання видаткової накладної, що в свою чергу свідчить про, що вони складені з порушенням ст. 1, 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Згідно журналу ордеру по бухгалтерському рахунку 63 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» дебіторська/кредиторська заборгованість за придбані послуги становить: станом на 01.12.2014 року - 411085 грн. 84 коп.; станом на 31.12.2014 року - 687265 грн. 84 коп.
Документи підтверджуючі транспортування придбаного товару від ТОВ «Дніпро-Девелопмент» на адресу ТОВ «Кофе - Тайм» під час перевірки не надавались.
Також, перевіряючими встановлено відсутність виписок з книги довіреностей на отримання товару придбаного у ТОВ «Дніпро-Девелопмент» та встановлено відсутність сертифікатів відповідності та/або походження на вищезазначений у податкових та видаткових накладних товар, придбаний у ТОВ «Дніпро- Девелопмент», що унеможливлює ідентифікувати товар до виробника.
Зі змісту матеріалів справи та наданих представниками сторін пояснень під час судових засідань судом встановлено, що одним з основних постачальників ТОВ «Дніпро Девелопмент» є ТOB «Континентмаш». При цьому, ТОВ «Континентмаш» є безпосереднім постачальником ТОВ «Кофе - Тайм». Таким чином, позивач має можливість самостійно без посередник здійснювати придбання товару у ТОВ «Континетмаш», у зв'язку з чим, суд доходить висновку, що здійснюючи закупівлю товару через посередників, метою позивача є штучне завищення валових витрат та податкового кредиту, тобто, господарська діяльність позивача була направлена не на отримання прибутку, а виключно на вчинення операцій з метою мінімізації податкових зобов'язань.
Крім того, Дніпропетровською ОДПІ складено довідку № 574/22-04/36160307 від 21.08.2014 «Про результати зустрічної звірки ТОВ «Дніпро - Девелопмент» щодо підтвердження відомостей отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ «Континентмаш» за грудень 2013 року». У вищевказаній довідці вказано, що основним постачальником ТОВ «Дніпро Девелопмент» у грудні 2013 року був ТОВ «Континентмаш». Аналізом податкової звітності ТОВ «Континентмаш» встановлено відсутність на підприємстві обладнання, трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів.
Суд звертає увагу на те, що відповідачем отримано пояснення керівника ТОВ «Континентмаш» - ОСОБА_3, який повідомив, що не має ніякого відношення до реєстрації та ведення фінансово - господарської діяльності на підприємстві.
Згідно положень статі 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.
Позивачем під час судового розгляду справи не було підтверджено відповідною бухгалтерською та податковою документацією реальність здійснення господарських операцій, будь - яких додаткових доказів позивач суду не надав та зазначив про їх відсутність, у зв'язку з чим, суд доходить висновку, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення є законним та обґрунтованим, а тому, підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволені позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», під час подання адміністративного позову позивачем було сплачено лише 10 відсотків розміру ставки судового збору за подання позову майнового характеру (181 грн. 70 коп.). Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
У зв'язку з тим, що в задоволенні позову позивачу було відмовлено, сума судового збору в розмірі 1645 грн. 30 коп. підлягає стягненню з позивача до державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 71, 72, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофе - Тайм» - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофе - Тайм» на користь Державного бюджету України решту судового збору в сумі 1645 грн. 30 коп. (одні тисяча шістсот сорок п'ять гривень тридцять копійок).
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складений 23.01.2015 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 23.01.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді М.В. Дєєв М.В.Дєєв Т.С.Журавель