Справа № 127/17818/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/17818/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Луценко Л.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

17 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

за участю секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

за участю: позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

ОСОБА_4 Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову як таку, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач та його представник, в судовому засіданні подали заяву про залишення позову без розгляду в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці щодо відмови в зарахуванні до стажу роботи при призначенні пенсії, періоду роботи з 01.04.1989 року по 07.04.1991 року та зобов'язання зарахувати вищезазначений стаж роботи при призначенні пенсії, в решті просила постанову залишити без змін.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивач та перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а заява позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду--задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.51 КАС України, позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду відмовитися від адміністративного позову. Позивач має право відмовитися від адміністративного позову у суді апеляційної чи касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи касаційного розгляду. Крім того, суд, в силу вимог п. 5 ч.1 ст. 155 КАС України, своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо надійшло клопотання позивача про відкликання позовної заяви.

Сама процесуальна дія, передбачена п. 5 ч. 1 ст. 155 КАС України, - подання клопотання про відкликання позовної заяви, є беззаперечною підставою для залишення позову без розгляду на стадії апеляційного розгляду справи.

Таким чином, заява позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду підлягає задоволенню.

Що стосується решти позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 27.05.2013 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Вінниці та отримує пенсію за віком. Однак, при призначенні пенсії позивачу, відповідач період її роботи з 21.04.1981 року по 03.07.1982 року зарахував не в 1,5 кратному розмірі, посилаючись на те, що останньою не надано відомостей про те, що вона користувалася пільгами, передбаченими ст.5 Указу Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі".

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що м.Мурманськ, де в спріний період працювала позивач, входить до переліку районів Крайньої Півночі та місцевостей прирівняних до районів Крайньої Півночі відповідно до Указу Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР від 26 червня 1967 року та ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року №1029, а тому на неї розповсюджуються пільги для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Як вбачається із записів в трудовій книжці ОСОБА_2, вона в період з 21.04.1981 року по 03.07.1982 року працювала адміністратором в кафе "Отдых" об'єднання "Космос" в м.Мурманську.

Вказана місцевість відноситься до переліку районів Крайньої Півночі та місцевостей прирівняних до районів Крайньої Півночі відповідно до Указу Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР від 26 червня 1967 року та ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року №1029, також підтвердується архівною довідкою від 18.06.2012 року № К-2748 (а.с.10).

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СPCP, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної ОСОБА_4 Союзу PCP від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови ОСОБА_4 Міністрів Союзу PCP від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_4 Союзу PCP від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної ОСОБА_4 Союзу PCP від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Відповідно до Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій від 03.08.1972 року Законом СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» від 15.05.1990 р. особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсії враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта та північної надбавки.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

При цьому, ст.78 діючого на той час Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» було передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески.

Відповідно до п.п.«д»п.15 Інструкції «Про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування», затвердженої ОСОБА_4 Президії ВЦРПС від 29.02.1960р., в загальну суму заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, включалися процентні надбавки за роботу на Крайній Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також районний та поправочний коефіцієнт.

Таким чином, посилання відповідача на те, що пільги, встановлені Указом Президії Верховної ОСОБА_4 Союзу РСР від10.02.1960 року не розповсюджуються на позивача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки записами в трудовій книжці позивачапідтверджено, що вона в спірний період працювала в місцевості, що відносить до районів Крайньої Півночі, а тому користувалася пільгами, передбаченими для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи відповідач не надав суду жодного доказу, який свідчив би про те, що позивач в спірний період роботи в районах Крайньої Півночі не користувалася пільгами передбаченими законом для таких осіб, оскільки відсутність відповідної позначки в її трудовій книжці, ще не є підставою вважати, що вона була позбавлена цих пільг.

З огляду на зазначене, колегі суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, щодо зарахування періоду її роботи з 21.04.1981 року по 03.07.1982 року з врахуванням районного коефіцієнта -1,5.

Проте, колегія суддів частково не погоджується з судом першої інстанції щодо звернення постанови до негайного виконання, з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсії, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. ст. 256 КАС України негайно також виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у справах передбачених пунктами 1,3,4 частини першої статті 183-2 цього Кодексу.

Пунктами 1,3,4 частини першої статті 183-2 цього Кодексу передбачені справи щодо оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію; припинення за зверненням суб'єкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, передбачених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців та стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження до яких дана адміністративна справа не належить.

Таким чином, в даному випадку, постанову слід звернути до негайного виконання в межах у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема змінити постанову суду.

За ч.1 ст.201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції по суті правильно вирішив справу, однак із помилковим застосуванням норм процесуального права, а тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргууправління Пенсійного фонду України в м.Вінниці задовольнити частково.

ОСОБА_4 Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії змінити. .

Позовні вимоги про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці щодо відмови ОСОБА_2 в зарахуванні до стажу роботи при призначенні пенсії, періоду роботи з 01.04.1989 року по 07.04.1991 року та зобов'язання зарахувати ОСОБА_2 вищезазначений стаж роботи при призначенні пенсії,-залишити без розгляду.

Абзац п'ятий постанови викласти наступним чином:

ОСОБА_4 звернути до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі протягом п'яти днів з моменту проголошення.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

ОСОБА_5