Справа № 380/2013/14-а
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 380/2013/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Кравець О.А. Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Тетіївському районі Київської області на постанову Тетіївського районного суду Київської області у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Тетіївському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Тетіївському районі Київської області (далі УПФ або відповідач), у якому просив:

- визнати протиправними дії УПФ про відмову позивачу у проведенні перерахунку його пенсії;

- зобов'язати УПФ здійснити перерахунок пенсії позивачу та проводити її виплату з 06.11.2014 року з урахуванням наступних документів : Посвідчення про відрядження № НОМЕР_2 від 22.09.1986 року, в якому є відмітка в пункті перебування, шляхові листи за 22.09.1986 року, 23.09.1986 року, 24 09.1986 року, 25.09.1986 року, 26.09.1986 року, 27.09.1986 року, 28.09.1986 року, 29.09.1986 року, 30.09.1986 року, 01.10.1986 року, товарно-транспортних накладних за 22.09.1986 року, 23.09.1986 року, 24.09.1986 року,25.09.1986 року, 26.09.1986 року, 27.09.1986 року, 28.09.1986 року, 29.09.1986 року, 30.09.1986 року 01.10.1986 року, довідки № 13 від 08.07.2014 року, виданої «Тетіївським ремонтно-транспортним підприємством», довідки № 8 від 30.05.2013 року виданої «Тетіївським ремонтно-транспортним підприємством» копії відомостей про нарахування заробітної плати позивачу за вересень-жовтень 1986 року.

Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 29 грудня 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював з 17.11.1982 року по 15 травня 1991 року в ВАТ «Тетіївське РТП» водієм вантажного автомобіля КАМАЗ, днз. НОМЕР_1, з 22.09.1986 року по 01.10.1986 року він був направлений у відрядження в 30 кілометрову зону ЧАЕС, а саме в населені пункти Залісся, Чорнобильського району та м. Чорнобиль для вивезення людей, худоби та сільськогосподарської техніки (посвідчення № НОМЕР_2 від 22.09.1986 року, а.с. 6 ).

За період роботи в 30 кілометровій зоні відчуження ЧАЕС позивачу була виплачена заробітна плата в підвищеному розмірі, відповідно до Постанови Ради Міністрів України та Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207 в сумі 265 крб. 27 коп. ( а.с. 7-8 ).

З 15.10.2011 року позивач отримує пенсію та знаходиться на обліку в УПФ, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 ( а.с.5).

З 28.11.2013 року, позивач отримує пенсію, як ліквідатор 1 категорії по 2 групі інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС (а.с. 5).

Розрахунок пенсії позивача був проведений з урахуванням мінімального розміру пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС без урахування документів, які були надані ним, а саме шляхових листів, матеріально-транспортних накладних, відомостей про його заробітну плату під час відрядження в зону відчуження ЧАЕС та довідок з місця роботи.

Не погоджуючись з призначеним розміром пенсії, позивач, 06.11.2014 року звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку його пенсії з врахуванням вищезазначених документів, але 02.12.2014 року йому було надано відповідь за № 3825/07 (а.с. 11 ) в якій вказано, що рішенням № 126717 від 28.11.2014 року ( а.с. 12 ) відмовлено в перерахунку пенсії позивачу в зв'язку з тим, у відомості про заробітну плату оплата за роботу в зоні відчуження ЧАЕС не відображена, а також в наданих шляхових листах за 22.09. 1986 року - 01.10.1986 року вказано, що він працював як в зоні відчуження, так і за її межами.

Відповідно до статті 54 Закону України «Про соціальний статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28 лютого 1991 року (далі Закон № 796-XII) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження в 1986-1990 року, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Робота в зоні відчуження оплачувалась відповідно до Кодексу Законів про працю УРСР, та постанови Ради Міністрів Укрпрофради від 10.06.1986 року за № 207-7, на підставі первинних (виправдних) документів того періоду (табель обліку робочого часу, маршрутний лист), завірених організацією у складі якої виконувалися роботи.

Згідно роз'яснення Держкомпраці УРСР і Укрпрофради № 05/2-25-2 03-31-80 від 08.01.1987року для працівників, які виконували роботи пов'язані з ліквідацією наслідків аварії для оплати праці за роботу в зоні відчуження бралася денна (годинна) тарифна ставка, яка розраховувалася шляхом ділення місячної тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи, на кількість робочих днів (годин) за відповідний місяць роботи в зоні відчуження, виходячи з того, що в зоні був встановлений 6- годинний робочий день і 6-денний робочий тиждень згідно постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС №153/10-43 від 7 травня 1986 року.

Статтею 3 Закону України «Про правонаступництво України» передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України.

Надана позивачем довідка для перерахунку пенсії на підставі частини 1 статті 54 Закону № 796-XII є вважає достатнім доказом, який підтверджує факт роботи позивача по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 22.09.1986 року по 01.10.1986 року.

Безпідставними є твердження відповідача про те, що у копіях особового рахунка оплата за роботу в зоні відчуження не відображена, але вона відображена в довідці № 8 від 30 травня 2013 року, яка була надана позивачем і він, як простий працівник не міг вплинути на роботу працівників бухгалтерії, щоб вони це відобразили у відомостях про заробітну плату, тоді як і у відомостях навіть не було передбачено такої графи.

Крім того, із копій шляхових листів, що надані до справи вбачається, що позивач по 6 годин щоденно працював в зоні відчуження в період з 22.09.1986 року по 01.10.1986 року, вивозив з 30 кілометрової зони відчуження в чисту зону людей, їх речі, худобу та сільськогосподарську техніку, тому в шляхових листах вказані маршрути звідки і куди він вивозив вантаж, за що він отримав підвищену оплату, а отже відмова в перерахунку пенсії з цього мотиву є неправомірною.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зроблених у відповідності з вищеназваними нормами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Тетіївському районі Київської області залишити без задоволення, а постанову Тетіївського районного суду Київської області від 29 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді:

.

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Гром Л.М.

Бєлова Л.В.