Справа № 461/14571/14-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 р. Справа № 876/484/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Коваля Р.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на постанову Галицького районного суду м. Львова від 18.12.2014 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії,-

встановив:

03.12.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії.

В обґрунтування вимог позовної заяви позивач зазначає, що він до 19.09.2014 р. перебував на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та одержував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З 24.09.2014 p., після виповнення 60 років, позивач набув право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та 22.09.2014 р. звернувся до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова із заявою про призначення пенсії за віком згідно з вказаним Законом.

ОСОБА_1 вказує, що згідно з вимогами статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. У 2013 році такий показник становив 2700,98 грн. Всупереч зазначеному вище, під час обчислення розміру пенсії позивача відповідач застосував показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік (1197,91 грн.), чим значно занизив розмір пенсії позивача.

З цього приводу позивач звернувся до відповідача (звернення від 26.11.2014 p.), проте отримав відмову (лист відповідача від 27.11.2014 p.), яку вважає неправомірною та просить суд : визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова щодо відмови у призначенні пенсії із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова провести перерахунок та виплату призначеної йому пенсії із застосуванням середньої заробітної плати, що враховується при призначенні пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, з 22.09.2014 року.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 18.12.2014 р. позов задоволено.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова провести перерахунок та виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати, що враховується при призначенні пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, з 22.09.2014 року

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зокрема виходив з того, що аналіз норм чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, що підтверджується офіційною позицією Пенсійного фонду України (лист Пенсійного фонду України № 9225/02-20 від 07.04.2014) свідчить про те, що пенсія за вислугу років, яка призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не відноситься до видів пенсії у розумінні статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, посилання відповідача в обґрунтуваннях своїх заперечень на норму ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є неправомірними, оскільки в даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший в рамках одного закону.

Як вбачається з матеріалів справи при розрахунку пенсії за віком позивача управління застосувало показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2007 рік у розмірі 1197,91 грн., тоді як відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при призначенні пенсії за віком враховується показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три роки, що передують призначенню пенсії. Тобто зважаючи на те, що пенсію за віком позивачу було вперше призначено у 2014 році, при розрахунку пенсії позивача за віком, призначеної згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», повинен був враховуватись показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2011, 2012 та 2013 роки.

Не погодившись з прийнятою постановою, управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова оскаржило її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова покликається на те, що в даному випадку має місце зміна виду пенсії, а не її призначення вперше. Позивачу була призначена і виплачувалась пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому під час обчислення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", застосуванню підлягає показник заробітної плати в середньому на одного працівника в цілому по Україні за 2007 рік - 1 197,91грн. Крім того, апелянт стверджує, що позивач скористався правом на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і в результаті використаного права пенсія була призначена та виплачувалась по 19 вересня 2014 року. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги апелянта слід відмовити з наступних підстав.

Так, колегією суддів встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 до 19.09.2014 р. перебував на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та одержував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно, з 24.09.2014 p., після виповнення 60 років, ОСОБА_1 набув право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" а тому, 22.09.2014 р. звернувся до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова із заявою про призначення пенсії за віком згідно з вказаним Законом.

Однак, під час обчислення розміру пенсії позивачу відповідач застосував показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік (1197,91 грн.).

З приводу вказаних обставин, позивач звернувся до відповідача (звернення від 26.11.2014 p.), проте отримав відповідь, в якій управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова відмовило у перерахунку пенсії, пояснюючи це тим, що в даному випадку має місце зміна виду пенсії, а не її призначення вперше (лист відповідача №12321/03-16 від 27.11.2014 p.)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-XII, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" призначається одна пенсія за її вибором.

Пункт 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV, регулює види пенсій: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З системного аналізу наведеної норми можна зробити висновок, що показник "середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії" застосовується виключно при призначенні пенсії та залишається незмінним під час здійснення перерахунку пенсії на підставі частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування".

Така правова позиція узгоджується також з висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в листі № 1049/11/13-11 від 19 липня 2011 року.

В справі, що розглядається позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно частини 2 цієї статті, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Переведення з одного виду пенсії на інший виконується в порядку, передбаченому частиною третьої статті 45 вище згаданого Закону. Як зазначено в нормі цієї статті, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить, що тільки за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Оскільки позивач не надавав згоду на врахування зарплати із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, тому у відповідача не було підстав застосовувати показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

Варто також зазначити, що при розрахунку пенсії за вислугою років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яку отримував позивач до переведення на пенсію за віком, взагалі не застосовується показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Крім того, колегія суддів суду апеляційної інстанції виходить з того, що в частині 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" йдеться про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії, які передбачені статтею 9 зазначеного Закону (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), в той час як у спірних правовідносинах має місце перехід на інший вид пенсії за іншим Законом (призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яким пенсія за вислугу років не передбачена), тому положення частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині переведення з одного виду пенсії на інший до спірних відносин не підлягають застосуванню.

В цьому випадку пенсія призначається із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Аналогічні правові позиції висловлені ВАС України у постановах від 01.12.2013 у справі № К/800/38624/13, від 02.04.2014 у справі № К/800/45035/13, від 16.01.2014 у справі № К/800/1384/13.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позовні вимоги є підставні та обґрунтовані, відтак підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке не підлягає до скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, ст.200, ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 18.12.2014 р. по справі № 461/14571/14-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

Р.Й. Коваль

Ухвала складена в повному обсязі 24.02.2015 року.