Справа № 809/452/15
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2015 р. Справа № 809/452/15

м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.

За участю секретаря Дубінської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Державної податкової інспекції у м.Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

до відповідача: ОСОБА_1

про стягнення заборгованості в сумі 1552,75 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

02.02.2015 року Державна податкова інспекція у м.Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області звернулася з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 1552,75грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 01.10.2012 року перебуває на спрощеній системі оподаткувається та відповідно є платником єдиного податку. Однак в зв'язку із невиконанням платником зобов'язань зі сплати єдиного податку сума заборгованості відповідача становить 1552,75 грн.

За таких обставин вищевказана сума податкового боргу підлягає до стягнення з відповідача, як така, що не погашена у встановлений строк.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду подано клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи. Наданим правом на подання заперечення проти позову відповідач не скористалася. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи про причини неявки суду не подала.

За таких обставин на підставі приписів ч.4 ст.122, ч.4 ст.128 КАС України суд ухвалив здійснити розгляд даної адміністративної справи на підставі наявних у ній доказів за відсутності сторін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в їх сукупності подані докази, суд дійшов про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу (далі-ПК) України визначено, що податкове зобов'язання - це сума коштів, які платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена.

У відповідності до п.291.2 ст.291 ПК України під спрощеною системою оподаткування обліку та звітності слід розуміти особливий механізм справляння податків і зборів, встановлених п.297.1 ст.297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених главою 1 розділу XIV ПК України, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 ст.291 ПК України передбачено, що юридична особа чи фізична особа підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно п. 291.4 ст.291 ПК України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності поділяються на першу, другу, третю та четверту групи платників єдиного податку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно власної заяви про застосування спрощеної системи оподаткування(а.с.11) відповідач у відповідності до приписів глави 1 розділу XIV ПК України з 01 жовтня 2012 року перебуває на спрощеній системі, про що йому видано свідоцтво платника єдиного податку серії НОМЕР_2.(а.с.10). При цьому відповідачем було обрано другу групу платників єдиного податку та ставку єдиного податку в розмірі 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно п.295.1 ст.295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. При цьому такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період ( квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Як вбачається з наведеної норми ПК України, обов'язок зі сплати єдиного податку фізичною особою- підприємцем ставиться в залежність виключно від належної реєстрації такої особи як суб'єкта підприємницької діяльності та застосування до нього спрощеної системи оподаткування у відповідності з вимогами законодавства.

Відповідно до встановлених судом обставин справи відповідач з 01.10.2012 року перебував на спрощеній системі оподаткування, що покладало на нього обов'язок сплачувати єдиний податок не пізніше 20 числа(включно) поточного місяця в розмірі 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Однак визначений Законом обов'язок щодо сплати єдиного податку відповідач виконував неналежним чином, внаслідок чого допустив заборгованість в розмірі 1552,75 грн., яку у встановлені строки не сплатив.

Наявність заборгованості відповідача зі сплати єдиного податку в розмірі 1552,75 грн. підтверджується наявним в матеріалах справи витягом із облікової картки платника податку ( а.с.14).

За таких обставин, оскільки податкове зобов'язання відповідачем не було сплачене в установлені строки, останнє визнається судом податковим боргом.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України визначає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, передбачених податковим законодавством. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України).

Згідно п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає(вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення рішення.

Так на підставі вищенаведеного, ОСОБА_1 було надіслано вимогу про сплату боргу форми «Ф» за №1648-11 від 23.10.2013 року в розмірі 363,15 грн. Вказану вимогу отримано відповідачем 08.11.2013 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повідомлення про вручення поштового відправлення. .( а.с.9).

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання(вручення) податкової вимоги.

Таким чином, згідно наявних в матеріалах справи довідок ( а.с.6,7) сума податкового боргу, яка підлягає до стягнення з відповідача становить 1552,75 грн.

Доказів, які б спростовували доводи позивача щодо наявності податкового боргу та його розміру, відповідач суду не надав чим фактично не заперечив суму заборгованості по єдиному податку, заявленої до стягнення.

Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку- фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі ст.124 Конституції України, керуючись ст.ст.158-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України,суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1)в дохід Державного бюджету України 1552( одну тисячу п'ятсот п'ятдесят дві) грн. 75 коп. податкового боргу по сплаті єдиного податку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ Кафарський В.В.

Постанова складена в повному обсязі 24.02.2015 року.