Справа № 809/779/15
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 год. 55 хв.

"24" лютого 2015 р. Справа № 809/779/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Боршовського Т.І.

за участі секретаря судового засідання Ферштей А.М.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали подання Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

до Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго"

про стягнення коштів за податковим боргом в сумі 1933311,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

20.02.2015 року о 15:45 год. Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області звернулася до суду із поданням до Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" про стягнення коштів за податковим боргом в сумі 1933311,00 грн.

Подання обґрунтоване тим, що відповідачем не сплачено податковий борг в розмірі 1933311,00 грн. з податку на прибуток підприємств, який виник в результаті несплати сум податкових зобов'язань, самостійно узгоджених відповідачем в податковій декларації за 2014 рік. У зв'язку з несплатою податкового боргу, на підставі пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, в порядку ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, податковий орган звернувся до суду з поданням про стягнення податкового боргу.

У судовому засіданні представник заявника подання підтримала, просила його задовольнити, стягнувши з рахунків відповідача у банках, обслуговуючих такого платника податків, кошти в рахунок погашення податкового боргу в розмірі 1933311,00 грн. відповідно до вимог пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України.

Державне міське підприємство (надалі - ДМП) "Івано-Франківськтеплокомуненерго" в судове засідання явку представника не забезпечило, хоча належним чином повідомлене про дату, час та місце проведення судового засідання по розгляду подання, що підтверджується факсимільним повідомленням, яке містяться в матеріалах справи, причину неявки суду не повідомило (а.с.25). Своїм правом на подання письмового заперечення проти заявленого подання ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" не скористалося.

Виходячи з цього, відповідно до частини 8 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд подання здійснено судом за відсутності представника ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго".

Заслухавши пояснення представника Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, дослідивши письмові докази, додані до подання, судом встановлено таке.

28.02.1996 року проведено державну реєстрацію Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 27.05.2014 року (а.с.7-8), та інформацією, отриманою з офіційного веб-сайта технічного адміністратора вказаного реєстру: http://irc.gov.ua, та 20.03.1996 року. Згідно відомостей вказаного реєстру, ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" перебуває на податковому обліку Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську.

Правовідносини з приводу предмету адміністративної справи між позивачем та відповідачем врегульовані положеннями Податкового кодексу України.

Конституційний обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом визначений частиною 1 статті 67 Конституції України.

Як вбачається з матеріалів подання, податковий борг виник в результаті несплати відповідачем самостійно узгоджених ним грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємств згідно поданої податкової декларації за 2014 рік на суму 1933311 грн.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

В абзаці 1 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 137.1 статті 137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Згідно пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Підпунктом 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином, ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" зобов'язане сплатити податкове зобов'язання, визначене в податковій декларації за 2014 рік від 09.02.2015 року до 19.02.2015 року включно. Однак, самостійно задекларовані зобов'язання відповідачем не сплачені і на момент розгляду справи податковий борг з податку на прибуток підприємств за 2014 рік становить 1933311 грн. Відтак, у заявника 20.02.2015 року о 00 год. 01 хв. виникло право на звернення до суду в порядку статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи вбачається, що заявником надсилалися податкові вимоги форми ''Ю1'' за № 1/1064/14760/24-1-205 від 12.05.2004 року та ''Ю2'' за № 2/1269/18768/10/24-1-205 від 14.06.2004 року. Зокрема, як вбачається з копій корінців першої податкової вимоги № 1/1064/14760/24-1-205 від 12.05.2004 року на суму 3039947,04 грн. та другої податкової вимоги № 2/1269/18768/10/24-1-205 від 14.06.2004 року на суму 3180163,64 грн., отримані відповідачем 14.05.2004 року та 18.06.2004 року відповідно, що підтверджується копіями повідомлень про вручення рекомендованих листів, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 9). Відповідач вказані податкові вимоги не оскаржував у строк передбачений Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". Доказів протилежного відповідач суду відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не подав.

Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області подано суду довідку № 3483/10/25-150/1595 від 19.02.2015 року про те, що податковий борг ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго", з дня направлення вказаних податкових вимог до 19.02.2015 року, жодного разу не переривався повним погашенням боргу.

Положеннями пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Аналогічна правова норма щодо порядку направлення вимоги і формування нового податкового боргу відображена у підпункті 6.2.1. пункту 6.2 статті 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який діяв до 01.01.2011 року.

Суд зазначає, що нормами матеріального права до і після 2011 року питання направлення податкової вимоги і звернення податкового органу на підставі неї до суду про стягнення заборгованості врегульовані ідентично.

Оскільки відповідачем не подано суду доказів виконання вищевказаних податкових вимог в повному обсязі та відсутності в нього податкового боргу з моменту виставлення йому вказаних податкових вимог та до дня звернення з даним поданням, вищевказана друга податкова вимога відповідно до статті 60 Податкового кодексу України не є відкликаною, та не потребує винесення нової податкової вимоги, а тому суд вважає підставним звернення заявника до суду по вказаних вимогах, без направлення нової вимоги за правилами Податкового кодексу України.

Отже, суд визнає, що передбачені чинним законодавством заходи не привели до погашення податкового боргу.

Згідно із пунктом 87.1. статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Пунктом 87.2. даної статті Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1). Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2). Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (абзац 1 пункту 95.3).

При цьому, на переконання суду, з системного аналізу норм статей 87-96 Податкового кодексу України вбачається, що орган податкової служби здійснює на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу платника податку в першу чергу шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, в тому числі з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків, а лише в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває в податковій заставі. Жодних винятків вказаними нормами податкового закону не передбачено. Статтею 96 Податкового кодексу України встановлено лише особливу процедуру погашення податкового боргу комунальних підприємств у разі, якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна такого підприємства, не покриває суми його податкового боргу або в разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено.

Згідно з частиною 3 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України подання подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, Державна податкова інспекція у м.Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області звернулася до суду 20.02.2015 року о 15:45 год., тобто в межах строку на звернення до суду з поданням відповідно до статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини;

Пунктом 95.2 статті 95 вказаного Кодексу визначено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги, що стало підставою звернення податкового органу до суду в порядку передбаченому Податковим Кодексом України та статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" зобов'язане погасити суму податкового боргу з податку на прибуток підприємств на суму 1933311 грн.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" суду відповідно до норми частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не подало.

Відповідно до приписів пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість подання Державної податкової інспекції у м.Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області та його задоволення в повному обсязі.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167, 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області задовольнити повністю.

Стягнути з розрахункових рахунків у банківських установах, що обслуговують Державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (ідентифікаційний код 03346058, місцезнаходження: 76007, місто Івано-Франківськ, вулиця Б.Хмельницького, будинок 59А) в дохід бюджету податковий борг в сумі 1933311 (один мільйон дев'ятсот тридцять три тисячі триста одинадцять) гривень.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду ухвалена за наслідками розгляду подання відповідно до статей 183-3, 256 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтею 186 цього Кодексу шляхом подання через Івано-Франківський окружний адміністративний суд апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі відкладення складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Боршовський Т.І.

Постанова в повному обсязі складена 25.02.2015 року.