Справа № 826/19560/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 лютого 2015 року № 826/19560/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Апарату Ради національної безпеки і оборони України
про скасуваання разпорядження та зобов'язання вчинити певні дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Апарату Ради національної безпеки і оборони України про визнання незаконним розпорядження від 21.05.2014 №281/2014 СК в частині щодо визнання таким, що втратило чинність, розпорядження секретаря Ради національної безпеки та оборони України від 23.01.2014 №11/2014-к; визнання протиправними дій щодо запровадження нових умов оплати праці, зокрема позбавлення позивача надбавок за високі досягнення в праці; зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати з урахуванням невиплаченої надбавки за високі досягнення у праці з урахуванням надбавок за ранг державного службовця та вислугу років за період з 21.05.2014 по 07.07.2014 в сумі 3 521,57 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що скасування надбавки за високі досягнення у праці оскарженим розпорядженням фактично змінено істотні умови праці, проте така зміна відбулась без дотримання встановленого законодавством порядку, зокрема, позивача не повідомлено за два місяці до запровадження таких змін. Крім того, позивач вказує, що відповідач не мав підстав для скасування надбавки за високі досягнення у праці позивачу.

Відповідач - Апарат Ради національної безпеки і оборони України - заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, з яких вбачається, що виплата надбавки за високі досягнення праці є правом відповідача, а не обов'язком, оскільки позивач не мала високих досягнень у правці вказану надбавку було скасовано оскарженим розпорядженням.

В судовому засіданні відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

На час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 працювала на посаді державного експерта юридичного відділу апарату Ради національної безпеки і оборони України.

Розпорядженням Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 21.05.2014 №281/2014 СК «Про встановлення надбавок за високі досягнення в праці» установлено надбавки за високі досягнення працівникам Апарату Ради у 2014 році та визнано таким, що втратило чинність розпорядження Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 23.01.2014 №11/2014-к і від 14.02.2014 №41/2014-к.

З матеріалів справи вбачається, що фактично Розпорядженням Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 21.05.2014 №281/2014 СК «Про встановлення надбавок за високі досягнення в праці» скасовано позивачу надбавку за високі досягнення в праці.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю.

Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено наступну структуру заробітної плати:

- Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

- Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

- Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Умови оплати праці державних службовців встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", згідно якої в межах затверджених Урядом умов оплати праці керівники відповідних державних органів, в тому числі Секретар РНБО України, встановлюють:

а) керівникам підрозділів, спеціалістам і службовцям посадові оклади відповідно до затверджених наведеною вище постановою схем посадових окладів;

б) премії, надбавки та доплати, що передбачені положеннями статті 33 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до абзацу 5 підпункту 1 "в" пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи не є обов'язковою, та може бути скасована або її розмір може бути зменшений у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни.

Отже, надбавка за високі досягнення у праці не відноситься до основної заробітної плати, не є обов'язковою, виплата вказаної надбавки є правом, а не обов'язком, а відтак скасування надбавки за високі досягнення у праці не є зміною істотних умов праці.

Враховуючи викладене, твердження позивача, що оскарженим розпорядженням змінені умови істотні умови праці позивача є необґрунтованим.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 106 Конституції України Президент України очолює Раду національної безпеки і оборони України.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» функції, структура та штатна чисельність Апарату Ради національної безпеки і оборони України визначаються Президентом України.

Указом Президента України від 15 квітня 2014 року № 406 "Питання Апарату Ради національної безпеки і оборони України" змінено граничну чисельність працівників Апарату Ради та затверджено нову структуру Апарату Ради національної безпеки і оборони України, якою передбачене функціонування в Апараті Ради замість юридичного відділу - юридичного сектору.

Розпорядженням Секретаря РНБО України від 23 квітня 2014 року № 6/2014 утворено робочу групу з питань вивільнення працівників Апарату Ради, що підлягають скороченню, та штатної розстановки тих працівників, які залишаються (далі - робоча група).

З матеріалів справи вбачається (а.с. 112), що позивача попереджено про наступне вивільнення та запропоновано продовжити роботу в Апараті Ради на іншій посаді, що відповідала її кваліфікації та досвіду роботи, проте, вона відмовилася від переведення на запропоновану посаду державного експерта юридичного сектору у новій структурі Апарату Ради.

Відповідно до службової записки, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с. 113), позивачем у період з 05.05.2014 по 07.07.2014 не опрацьовано жодного документу. Доказів на спростування викладеного у службовій записці позивачем не надано.

Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається позивачем у період з 05.05.2014 по 07.07.2014 не опрацьовано жодного документу, суд вважає що оскаржене розпорядження є обґрунтованим.

Підсумовуючи викладене, надбавка за високі досягнення у праці не відноситься до основної заробітної плати, отже зміна (скасування) такої надбавки не є зміною істотних умов праці, оскільки оскаржене розпорядження прийнято уповноваженою особою у межах компетенції та є обґрунтованим, отже позовні вимоги є безпідставними і не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 69, 70, 71, 122, 158-163, 172, 177, 179 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Скарга про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда