Справа № 819/568/14а
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 р. Справа № 876/6027/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Коваля Р.Й.,

суддів: Судової-Хомюк Н.М., Гуляка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.04.2014 року в адміністративній справі № 819/568/14 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації Тернопільської області про стягнення заробітної плати,

встановив:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом до управління праці та соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації Тернопільської області (надалі - УПСЗН Борщівської РДА) про стягнення заробітної плати при затримці виконання рішення поновлення на роботі.

Позивач вказувала, що постановою Вищого адміністративного суду від 14.03.2013 року її поновлено на посаді начальника відділу державних соціальних інспекторів УПСЗН Борщівської РДА. Проте, на час звернення до суду вона на посаді не поновлена та з 27.05.2013 року заробітку плату не отримує.

Вважаючи такі дії відповідача незаконними, позивач звернулася до суду та просила стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.05.2013 року по час звернення до суду та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.04.2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з УПСЗН Борщівської РДА на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 14.03.2013 року в справі № К/9991/74300/12 за період з 27.05.2013 року по 28.04.2014 року в сумі 19 878,30 грн.

Постанову суду оскаржив відповідач. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи те, що цю справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, а усі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу апелянта необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судами встановлено, постановою Вищого адміністративного суду України від 14.03.2013 р. у справі № К/91/74300/12 постанову Тернопільського окружного адміністра-тивного суду від 04.04.2012 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2012 р. скасовано.

Визнано протиправним та скасовано наказ УПСЗН Борщівської РДА № 31-к від 25.11.2011 р. та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу державних соці-альних інспекторів УПСЗН Борщівської РДА.

У частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу, починаючи з 25.11.2011 р. по день поновлення на роботі та моральної шкоди в сумі 10000 грн справу направлено до Тернопільського окружного адміністративного суду на новий судовий розгляд, що стало предметом розгляду даної справи.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду 27.05.2013 р. стягнуто з УПСЗН Борщівської РДА на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.11.2011 р. по 27.05.2013 р.

Дана постанова набрала законної сили і виконана у повному обсязі.

На час звернення позивача із даним позовом до суду рішення Вищого адміністративного суду України від 14.03.2013 у справі № К/91/74300/12 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу державних соціальних інспекторів УПСЗН Борщівської РДА. не виконано.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною першою статті 255 КАС України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно із пунктом третім частини першої статті 256 КАС України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

А згідно із частиною 2 статті 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно зі статтею 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Статтею 237 КЗпП України встановлено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Оскільки відповідачем порушено норми Конституції України та КАС України, якими гарантовано обов'язковість виконання судових рішень, у зв'язку із чим позивач не отримує заробіток, судова колегія дійшла переконання про необхідність задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Крім того, суд враховує, що постанову Тернопільського окружного адміністративно-го суду від 27.05.2013 р. про стягнення з УПСЗН Борщівської РДА на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.1.2013 р. по 27.05.2013 р. виконано та здійснено відповідні розрахунки у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн, то судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів спричинення їй такої, а сам факт звільнення з роботи та втрата певних життєвих зв'язків не є безумовною підставою для стягнення моральної шкоди.

Згідно зі статтею 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Позивач довів належними доказами законність заявлених вимог, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Частиною першою статті 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З крахуванням викладеного, судова колегія дійшла переконання, що доводи апеляційної скарги є безпідставними і необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2014 року в адміністративній справі № 819/568/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Р.Й. Коваль

Судді: Н.М. Судова-Хомюк

В.В. Гуляк