Справа № 2а-2591/11/1470
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року м. Київ К/800/10488/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Лосєва А.М.,
Бившевої Л.І.,
Шипуліної Т.М.,
за участю секретаря Титенко М.П.,
за участю представників
позивача:Мезінова О.Г.
відповідача:Української Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування

великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів

на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду 07.06.2011

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2014

у справі № 2а-2591/11/1470

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський

глиноземний завод»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з

великими платниками податків у м.Миколаєві

Головного управління Державного казначейства України у Миколаївській області

про визнання протиправною бездіяльності, стягнення бюджетної

заборгованості з податку на додану вартість, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду 07.06.2011, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2014,

визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої ДПІ по роботі з великими платниками податків у м.Миколаєві (надалі - СДПІ у м.Миколаєві) та Головного управління Державного казначейства України у Миколаївській області щодо невідшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (надалі - ТОВ "Миколаївський глиноземний завод") податку на додану вартість в сумі 181887399,00 грн.; стягнуто (відшкодовано) із Державного бюджету на користь ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" 181887399,00 грн. бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, СДПІ у м. Миколаєві звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду 07.06.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2014 і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Позивач не надав письмових заперечень на касаційну скаргу, що не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем подано до СДПІ у м. Миколаєві податкові декларації та заяви про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які відображені ним у податкових деклараціях за липень-грудень 2010 року.

У зв'язку із вищезазначеним СДПІ у м. Миколаєві проведено позапланові виїзні перевірки позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ за відповідні періоди, за результатами яких складено Акти перевірки, що були досліджені судами попередніх інстанцій.

Проведеними податковим органом перевірками підтверджено відображені позивачем у деклараціях за липень-грудень 2010 року суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 109435413,00грн., а також зазначено, що за результатами перевірок неможливо підтвердити суму бюджетного відшкодування, яка складає 72451986грн. через відсутність відповідей по запитам.

Відповідно до підпункту 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР (надалі - Закон №168/97-ВР), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з підпунктами 7.7.5 та 7.7.6 пункту 7.7 ст.7 Закону №168/97-ВР, протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного податкового органу, орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Водночас, підпунктом 7.7.7 п.7.7 ст.7 Закону №168/97-ВР встановлено, якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з'ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.

Тобто, у разі, якщо суми бюджетного відшкодування підтверджуються проведеною перевіркою, податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, які в подальшому перераховуються органом державного казначейства. У разі виявлення порушень у заявлених сумах відшкодування податковий орган виносить відповідне податкове повідомлення-рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідачами не вчинено всіх, передбачених податковим законодавством дій для відшкодування позивачу заявлених сум з податку на додану вартість.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

2. Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду 07.06.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2014 у справі № 2а-2591/11/1470 залишити без змін

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева
(підпис) Т.М. Шипуліна