Справа № 732/2004/14
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 732/2004/14 Головуючий у 1-й інстанції: Лиманська О.Д.; Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко Є.О.

Суддів: Горбань Н.І.

Межевич М.В.

при секретарі Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області на постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області (далі - УПФУ в Городнянському районі) про визнання протиправними дій щодо не зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі періоди роботи в психіатричному закладі та зобов'язання зарахування такого стажу.

Постановою Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 січня 2015 року позов задоволено.

На вказану постанову УПФУ в Городнянському районі подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно трудової книжки серії АТ-11 №7598469 позивач:

- наказом №30 від 21.03.1988 р. прийнята з 21.03.1988 р. на роботу в Городнянський психоневрологічний санаторій на посаду медсестри фізкабінету;

- наказом №14 від 29.02.1996 р. переведена на посаду медсестри по масажу;

- наказом №99 від 14.11.1997 р. звільнена з 14.11.1997 р. із зазначеної посади за власним бажанням;

- наказом №38 від 11.08.1999 р. прийнята з 11.08.1999 р. на роботу в Городнянський психоневрологічний санаторій на посаду медсестри по масажу;

- наказом № 49 від 30.09.1999 р. звільнена з 30.09.1999 р. із зазначеної посади як тимчасово працююча.

Позивач 01.12.2014 р. звернулась до УПФУ в Городнянському районі із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років та надала відповідні документи для призначення пенсії.

Рішенням УПФУ в Городнянському районі від 11.12.2014 р. №2129/04 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки вона має недостатню кількість стажу за вислугою років. У рішенні було зазначено, що періоди роботи з 01.06.1994 р. по 31.12.1994 р., з 01.01.1996 р. по 14.11.1997 р. та з 11.08.1999 р. по 30.09.1999 р. в Городнянському психоневрологічному санаторії на посаді медсестри зараховуються до стажу роботи в одинарному розмір, а не в подвійному.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909, лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працюють в лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, санаторно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах мають право на пенсію за вислугу років при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний заклад - психоневрологічний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад, центр, відділення тощо всіх форм власності, діяльність яких пов'язана з наданням психіатричної допомоги. Стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Згідно довідки відділу статистики у Городнянському районі за вих. №67 від 25.02.2010 р. у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України значився саме Городнянський обласний дитячий психоневрологічний санаторій, який було ліквідовано за рішенням Чернігівської обласної ради 26.09.2002 р.. Свідоцтво про реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, видане Городнянською райдержадміністрацією розпорядженням №83 від 07.04.1998 р., назва була внесена в електронну базу даних ЄДРПОУ як Городнянський обласний дитячий психоневрологічний санаторій. На момент державної реєстрації припинення санаторію 24.11.2005 р. у назві змін не відбулося.

Крім того, судом встановлено, що у розд. ІІ п. 2.1. статуту санаторію зазначено, що основна мета діяльності закладу - забезпечення кваліфікованою та спеціалізованою медичною допомогою по санаторному лікуванню дітей області з функціональними захворюваннями нервової системи та супутніми хворобами. Зміни до установчих документів санаторію не вносились.

Також згідно звітів захворюваності по Городнянському дитячому психоневрологічному санаторію за 1994, 1995, 1996, 1997, 1999 роки, пояснювальних записок головного лікаря до річних звітів по Городнянському дитячому психоневрологічному санаторію, які містяться в матеріалах справи встановлено, що з 1994 року діяльність зазначеного закладу була пов'язана з наданням психіатричної допомоги, а кількість дітей, які страждали на психоневрологічні захворювання, та лікувались в стаціонарних умовах, у цей період складала більше ніж 50 відсотків від загальної кількості хворих закладу.

З листів головного лікаря Городнянського дитячого психоневрологічного санаторію ОСОБА_4, які були адресовані начальнику управління охорони здоров'я, вбачається, що незважаючи на перепрофілювання санаторію з психоневрологічного на санаторій загального типу та цілорічне оздоровлення дітей, які постраждали від аварії на ЧАЕС, серед контингенту оздоровлюваних дітей переважала психоневрологічна патологія, лікування дітей з психоневрологічною патологією не припинялось, відбором на санаторне лікування та оздоровлення дітей з функціональними розладами нервової системи займались дитячі психіатри при Чернігівському психоневрологічному диспансері і районні психіатри.

Разом з тим, протоколом засідання атестаційної комісії Городнянського психоневрологічного дитячого санаторію від 02.10.1995 р. підтверджено, що в Городнянському обласному дитячому психоневрологічному санаторії була створена комісія та проведена атестація робочих місць, за результатами атестації підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по списку № 1, 2 і право на отримання пільг і компенсацій (доплата 25%, додаткова відпустка) по професіям палатної санітарки, палатної медсестри.

Таким чином, позивач у період з 01.06.1994 р. по 31.12.1994 р., з 01.01.1996 р. по 14.11.1997 р. та з 11.08.1999 р. по 30.09.1999 р. працювала на посадах медсестри у психіатричному закладі охорони здоров'я, а саме Городнянському дитячому психоневрологічному санаторії, діяльність якого у зазначені періоди була пов'язана з наданням стаціонарної психіатричної допомоги, а тому позивач має право на зарахування вказаних періодів до стажу роботи у подвійному розмірі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову, а тому апеляційну скаргу УПФУ в Городнянському районі необхідно залишити без задоволення, а постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 січня 2015 року - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Городнянському районі Чернігівської області залишити без задоволення, а постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.

.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Горбань Н.І.

Межевич М.В.