Справа № 810/5212/14
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5212/14 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р.,
судді Балаклицький А.І., Лапій С.М.
Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретаря судового засідання Самсонової М.М., за участю позивача ОСОБА_2, представника відповідача-2 Умен І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління юстиції у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року у адміністративній справі № 810/5212/14 за позовом ОСОБА_2 до Державної реєстраційної служби України, Головного управління юстиції у Київській області, третя особа - Голова реєстраційної служби України Онищенко Ганна Володимирівна, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення зі служби, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

04.09.2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної реєстраційної служби України, Головного управління юстиції у Київській області, третя особа - Голова реєстраційної служби України Онищенко Ганна Володимирівна, про скасування наказу Державної реєстраційної служби України від 19.08.2014 р. № 766/к про звільнення з займаної посади ОСОБА_2 як незаконного та протиправного; поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника Реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції з 19.08.2014 р.; стягнення з Державної реєстраційної служби України на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу; визнання відомості, що ОСОБА_2, порушив Присягу державного службовця, такими, що не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію; стягнення з Державної реєстраційної служби на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. та судові витрати.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним і скасовано наказ Державної реєстраційної служби України від 19.08.2014 р. №766/к про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області, поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області, стягнуто з Державної реєстраційної служби України на користь ОСОБА_2 розмір середнього заробітку в сумі 6544 (шість тисяч п'ятсот сорок чотири) грн. 26 коп. за час вимушеного прогулу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2015 року апеляційну скаргу Державної реєстраційної служби України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року у адміністративній справі № 810/5212/14, залишено без задоволення, постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року у адміністративній справі № 810/5212/14, залишено без змін.

15.01.2015 року на адресу Київського апеляційного адміністративного суду також надійшла апеляційна скарга Головного управління юстиції у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року, яку ухвалою від 17.01.2015 року залишено без руху через несплату судового збору.

29.01.2015 року Київським апеляційним адміністративним судом було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління юстиції у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції неповно досліджено матеріали справи, що мають значення для вирішення справи, а його висновки не відповідають нормам закону. Отже, доводи даної апеляційної скарги аналогічні доводам апеляційної скарги Державної реєстраційної служби України.

В судовому засіданні представник відповідач-2 підтримав доводи апеляційної скарги, позивач заперечував проти її задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, позивача та представника відповідача-2, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 21.12.2011 року ОСОБА_2 перебував на посаді Начальника реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції.

Наказом Державної реєстраційної служби України №766/к від 19.08.2014 р. позивача звільнено з посади у зв'язку з порушенням Присяги державного службовця.

Підставою для звільнення ОСОБА_2 відповідно до наказу №766/к від 19.08.2014 р. є звернення громадянина ОСОБА_5 на особистому прийомі заступника Голови Укрреєстру О.А.Янчука, службова записка та подання останнього.

Разом з тим встановлено, що ОСОБА_5 (представник за довіреністю ОСОБА_8) звертався до Реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції з заявою щодо реєстрації права власності будівлі (літня кухня), що розташована за адресою АДРЕСА_1.

За результатами розгляду заяви державним реєстратором Вовк Є.В. було прийнято процесуальне рішення №10359422 від 28.01.2014 р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень з зазначенням можливості його оскарження. Відмова ґрунтувалась на невідповідності поданих документів вимогам закону.

Після цього ОСОБА_5 повторно звернувся з цими ж документами, тому йому повторно було відмовлено в реєстрації. Рішення про відмову прийняв державний реєстратор Горовий М.М.

Позивач, як державний реєстратор, особисто не приймав процесуальних рішень по заяві ОСОБА_5

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 Закону України №3723-XII «Про державну службу» (далі Закон №3723-XII), державний службовець повинен: сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця».

Пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону № 3723-XII визначено, що державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої у статті 17 цього Закону, а саме державний службовець відповідно до прийнятої Присяги зобов'язаний вірно служити народові України, суворо дотримуватись Конституції та Законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки.

Цією нормою визначено не окремий вид відповідальності державних службовців за порушення Присяги, а спеціальну підставу для припинення державної служби. Саме ж припинення державної служби відбувається у формі звільнення.

Таким чином, недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм може бути як порушенням Присяги так і дисциплінарним правопорушенням, проте дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Відповідно до статті 10 Закону № 3723-XII, до обов'язків державних службовців належать: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Приписами пункту 14 Положення про районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні управління юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 р. №1707/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 р. за № 760/19498 передбачено, що керівник реєстраційної служби, зокрема: очолює реєстраційну службу, представляє реєстраційну службу у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами, організаціями та несе персональну відповідальність за організацію та результати діяльності реєстраційної служби перед Головою Укрдержреєстру та начальником реєстраційної служби головного управління юстиції (підпункт 14.1); організовує роботу реєстраційної служби (підпункт 14.2); забезпечує виконання реєстраційною службою Конституції та законів України, указів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мін'юсту та Укрдержреєстру, доручень Міністра юстиції України та Голови Укрдержреєстру, наказів реєстраційної служби головного управління юстиції, доручень начальника реєстраційної служби головного управління юстиції (підпункт 14.4).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо тексту присяги, що в основу поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення присяги. Тому, складаючи присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Таким чином, як порушення присяги, так і дисциплінарне правопорушення можуть бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм, а дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

З огляду частини 1 ст.14 Закону №3723-XII, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних із проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, до державного службовця застосовуються дисциплінарні стягнення.

Окрім цього, частиною 2 цієї статті передбачено, що до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу, як попередження про неповну службову відповідність і затримка на строк до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Припинення державної служби на підставі п.6 ч.1 ст.30 Закону №3723-XII є крайнім заходом відповідальності державного службовця за порушення службової дисципліни, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності.

Як вбачається зі змісту Постанови Верховного Суду України від 04.06.2013 р. №21-171а13 передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстав припинення державної служби за порушення присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування. При цьому необхідно враховувати, що наслідком вчинення дисциплінарного правопорушення можуть бути припинення державної служби за порушення присяги або звільнення з державної служби, які є санкціями різних рівнів відповідальності і не можуть застосовуватися як альтернативні. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення присяги.

Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 p. №950 (далі - Порядок).

Згідно п.1 Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування:

- у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян;

- у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства, порушення етики поведінки;

Відповідно до п.7 Порядку особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: 1) отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; 2) надавати усні або письмові пояснення, робити заяви, подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; 3) звертатися з клопотанням про опитування інших осіб, яким відомі обставини, що досліджуються під час проведення службового розслідування, а також про залучення до матеріалів розслідування додаткових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації стосовно предмета службового розслідування; 4) подавати у письмовій формі зауваження щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які його проводять; 5) звертатися з обґрунтованим клопотанням у письмовій формі до керівника органу державної влади, який приймає рішення щодо складу комісії з проведення службового розслідування, про виведення з її складу осіб, які особисто заінтересовані в результатах такого розслідування. Про прийняте за результатами розгляду клопотання рішення письмово повідомляється особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, підставою винесення Наказу Державної реєстраційної служби України від 19.08.2014 р. №766/к про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області стало звернення громадянина ОСОБА_5 на особистому прийомі заступника Голови Укрдержреєстру Янчука А.О. від 14.08.2014 р., звернення громадянина ОСОБА_5 від 18.08.2014 р. №Л-3481, службова записка начальника відділу по роботі з громадянами та юридичними особами Департаменту реєстрації речових прав на нерухоме майно апарату Укрдержреєстру від 18.08.2014 р. №Л-3481, подання заступника Голови Укрдержреєстру Янчука А.О. від 18.08.2014 р.

Начальником реєстраційної служби Головного управління юстиції у Київській області Пономарчуком О.О. було внесено подання Голові Укрдержреєстру Онищенко Г.В. від 19.08.2014 р. №3-1/5070/1 про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника реєстраційної служби на підставі п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону №3723-XII за порушення Присяги державного службовця (копія наявна у матеріалах справи).

Зі змісту вказаного подання вбачається, що до Укрдержреєстру надійшло звернення ОСОБА_5 від 18.08.2014 р. щодо оскарження дій працівників реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області.

За результатами розгляду вказаного звернення встановлено, що при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зареєстрованої у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним №5065328, у державного реєстратора Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області були відсутні підстави для прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, про що було зазначено у листі Укрдержреєстру від 01.04.2014 р. №Л-950-05, надісланому на адресу заявника.

04.04.2014 р. заявником повторно було подано заяву про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості разом із листом Укрдержреєстру від 01.04.2014 р. №Л-950-05, зареєстровану у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним №6131972. В результаті розгляду заяви № 6131972 державним реєстратором прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. При цьому, у рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень не зазначено вичерпний переліку обставин, які стали передумовою для його прийняття, що суперечить вимозі виноски 14 додатка 8 до наказу Міністерства юстиції від 26.12.2011 р. №3601/5 "Про затвердження форм рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно та вимог до їх оформлення", зареєстрованого в Міністерстві юстиції 27.12.2011 р. №1538/20276 (із змінами, внесеними зокрема наказом Міністерства юстиції від 05.08.2013 р. №1609/5 "Про внесення зміни до додатка 8 до наказу Міністерства юстиції від 26.12.2011 р. №3601/5", зареєстрованим в Міністерстві юстиції 06.08.2013 р. №1337/23869).

Між тим, при розгляді заяви №6131972 державним реєстратором реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області було проігноровано лист Укрдержреєстру та при особистій зустрічі із заявником було надано коментар, що "Київ нам не указ, у Переяславі всі один одного знають і все вирішують на місці".

Начальником реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_2 жодних дій для законного вирішення даної ситуації із ОСОБА_5 вчинено не було, тобто, службові обов'язки виконані не були, вбачається також відсутність належного контролю з боку позивача за діяльністю очолюваної ним служби.

Бездіяльність позивача, невиконання покладених на нього обов'язків призвела до порушення прав громадян у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, ганьбить не тільки вказану реєстраційну службу, а й підриває авторитет та довіру до Укрдержреєстру, системи органів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно в цілому.

Окрім зазначеного, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2014 р. по справі №373/1567/14-а, визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень №10359422 від 28.01.2014 р., прийняте держаним реєстратором Реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького управління юстиції Київської області Вовк Є.В. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 5065328.

Враховуючи вищезазначене, обставини, викладені у Поданні Начальника реєстраційної служби Головного управління юстиції у Київській області Пономарчуком О.О. від 19.08.2014 р. №3-1/5070/1, підтверджено судами першої та апеляційної інстанції.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази щодо притягнення позивача попередньо до дисциплінарної відповідальності за невиконання покладених на нього обов'язків Начальника реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області.

Крім того, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що при звільненні позивача відповідачами службове розслідування відповідно до Порядку не проводилось, відповідно актів та рішень, які встановлюють будь-які факти порушення інтересів держави з боку позивача, не приймалось. З цих причин з конкретними обставинами звільнення позивача не ознайомлено. Позивачу також не було надано можливості надавати пояснення, робити заяви, подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування, а також скористатись іншими правами передбаченими п.7 Порядку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наказ Державної реєстраційної служби України від 19.08.2014 р. №766/к про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області винесений не у спосіб визначений Конституцією та законами України, а також без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, тому є протиправним, та підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Оскільки позивача було протиправно звільнено, то він має бути поновлений на раніше займаній посаді з дати звільнення, а саме з 19.08.2014 р.

З огляду приписів ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно до довідки виданої ГУ юстиції у Київській області, середній розмір заробітної плати ОСОБА_2 на посаді начальника реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області становить 2520 (дві тисячі п'ятсот двадцять) грн. 27 коп.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим й висновок суду першої інстанції, що на користь позивача слід стягнути з Державної реєстраційної служби України розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 6544,26 грн. за час вимушеного прогулу з 19.08.2014 р. по 06.11.2014 р.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текс ухвали виготовлено 23.02.2015 р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління юстиції у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року, залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року у адміністративній справі № 810/5212/14 за позовом ОСОБА_2 до Державної реєстраційної служби України, Головного управління юстиції у Київській області, третя особа - Голова реєстраційної служби України Онищенко Ганна Володимирівна, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення зі служби, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В.Епель

М.І.Кобаль

.

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Кобаль М.І.