Справа № 805/26/15-а
Суддя: Маслоід О.С.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 р. Справа №805/26/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

час прийняття постанови:

Постановлена у нарадчій кімнаті

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Маслоід О.С.,

при секретарі судового засідання Мангуш З.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Словянського міського центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття

до ОСОБА_1 (м. Словянськ)

про стягнення витрат, -

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача : особисто

В С Т А Н О В И В :

Словянський міський центр зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач) про стягнення зайво відшкодованих витрат у розмірі 10 681,13 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі. Позовні вимоги обґрунтовував наступним. Відповідач перебував на обліку позивача, як безробітна, в той час, коли була зареєстрована у виконавчому комітеті Словянської міської ради, як фізична особа - підприємець, тобто була зайнятою особою, таким чином відповідачем була незаконно отримана сума допомоги по безробіттю у розмірі 10 681,13 грн.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила суду, що фактично протягом дванадцяти років не здійснювала підприємницьку діяльність, доходів не отримувала, вважала підприємницьку діяльність припиненою, відповідно мала право на отримання допомоги по безробіттю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

17.09.2008 року відповідач звернулась до позивача із заявою про сприяння у працевлаштуванні.

Наказом від 17.09.2008 року № НТ080917 відповідачу надано статус безробітного відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (надалі Закон № 1533) та п.п.2.7., 2.9. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.02.2009 № 60/62 (надалі Порядок) з виплатою допомоги по безробіттю.

Наказом від 10.02.2009 року відповідача знято з обліку у позивача, у звязку із працевлаштуванням, відповідно до пп. «1» п. 1 ст. 31 Закону № 1533.

03.11.2010 року відповідач вдруге звернулась до позивача про сприяння у працевлаштуванні.

Наказом від 03.11.2010 року № НТ101103 їй надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю, відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону № 1533 та п.2.1. Порядку.

Наказом від 12.08.2011 року № НТ110812 відповідача знято з обліку позивача, у звязку з поданням письмової заяви про відмову від послуг позивача, відповідно до пп. «10» п. 1 ст. 31 Закону № 1533.

25.12.2012 року відповідач втретє звернулась до позивача за сприянням у працевлаштуванні.

Наказом від 25.12.2012 року № НТ121225 відповідачу надано статус безробітного, відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22 п. 1 ст. 23 Закону № 1533 та п.2.1. Порядку.

Наказом від 17.04.2013 року № НТ130417 відповідача знято з обліку позивача, у звязку з поданням безробітним письмової заяви про відмову від його послуг, відповідно до пп. «10» п. 1 ст. 31 Закону № 1533.

За період з 17.09.2008 року по 09.02.2009 року відповідачу виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 1705, 05 грн., з 26.11.2010 року 30.07.2011 року 5662, 78 грн., з 31.12.2012 року - 16.04.2013 року 3313, 30 грн., загальна сума матеріального забезпечення складає 10681,13 грн., що підтверджується розрахунком матеріальних виплат від 11.08.2014 року № 05-17/3264 (а.с. 24).

Під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення позивачем було встановлено, що з 16.03.2000 року відповідач зареєстрований у виконавчому комітеті Словянської міської ради як фізична особа підприємець.

Зазначені відомості також підтверджуються листом реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції від 14.08.2014 року за № 718/03.5-12.

За результатами розслідування, на підставі протоколу засідання комісії з розслідування страхових випадків та з питань обґрунтованості виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття від 11.08.2014 року № 8, позивачем прийнятий наказ про повернення незаконно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття від 11.08.2014 року № 8 (а.с.26).

11.08.2014 року позивачем складена претензія № 06-19/3264 про незаконно отриману допомогу у розмірі 10 681,13 грн., із пропозицією добровільно сплатити заборгованість.

Відповідачем вказана претензія отримана особисто 11.08.2014 року, що підтверджується її підписом на претензії. Крім того, відповідачем складена заява від 11.08.2014 року про визнання заборгованості у повному обсязі та зобовязання сплатити її рівними частками протягом пяти місяців.

Ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» (надалі - Закон) передбачено, що безробітними визнаються громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону № 1533 застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі, зокрема, зайнятості особи; встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (надалі Закон № 755) встановлено, що державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Згідно із ч. 3 ст. 46 Закону № 755 фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Аналіз наведених норм доводить, що у разі відсутності у Єдиному державному реєстрі запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізична особа підприємець не позбавлена статусу підприємця та відповідно вважається зайнятою особою. У разі знаходження такої особи на обліку, після встановлення факту належності її до категорії зайнятих, вона знімається з обліку та втрачає право на отримання допомоги по безробіттю.

З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 04.08.2014 року міститься запис про знаходження позивача у стані припинення підприємницької діяльності, згідно судового рішення. У графі вказаного витягу «Дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем, підстави для його внесення» вказано, що відомості відсутні.

Суд не приймає посилання позивача на той факт, що вона фактично не здійснювала підприємницьку діяльність, доходів не отримувала та вважала свою підприємницьку діяльність припиненою, оскільки діюче законодавство не передбачає фактичного здійснення чи не здійснення підприємницької діяльності, а лише визначають сам факт наявності статусу підприємця, який припиняється з моменту внесення державним реєстратором відповідного запису.

Відповідно до ч. 2 ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Суд зазначає, що позивачем не здійснені всі передбачені законом дії, спрямовані на державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, а рішення суду про припинення підприємницької діяльності - це тільки початок реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, а не її завершення. Тобто, станом на період знаходження на обліку у позивача, відповідач не був позбавлений статусу фізичної особи-підприємця.

Таким чином, відповідач в період знаходження на обліку у позивача в якості безробітного, був зареєстрований, як фізична особа-підприємець, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності не здійснена, тобто позивач відносився до зайнятого населення, про що не повідомив позивача.

Згідно з п. 6 Порядку у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону № 1533 сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Ст. 39 Закону № 1533 визначено, що спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

Як вже зазначалося, відповідач була зареєстрована як фізична особа - підприємець, тобто відносилась до категорії зайнятого населення і не мала права на отримання допомоги по безробіттю.

З огляду на зазначене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про зайнятість населення», Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, яким затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.02.2009 № 60/62, ст.ст. 122-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Словянського міського центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття суму безпідставно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 10 681,13 грн.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені у судовому засіданні 17.02.2015 року в присутності представника позивача та відповідача.

Зазначена постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено 23 лютого 2015 року.

Суддя Маслоід О.С.