Справа № 816/5114/14
Суддя: Ф.Ф. Соколенко
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/5114/14

Полтавський окружний адміністративний суд колегією у складі:

головуючого судді Соколенка Ф.Ф.,

суддів Удовіченка С.О. , Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Шулик Н.І.,

прокурора Нечволода П.В.,

представника відповідача Пономаренка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Військового прокурора Полтавського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання незаконним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2014 року Військовий прокурор Полтавського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання незаконним та скасування рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі /смерті/, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України у частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ; зобов`язання даної Комісії прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , надіслати його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на незгоду із рішенням Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі /смерті/, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України у частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів)", затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року, регулюють процедуру виплати сум одноразової грошової допомоги особам, що були звільнені зі служби, інвалідність (страховий випадок) яких настала після їх звільнення з військової служби, при цьому час служби військовослужбовців терміном не обмежується, а визначається настанням страхового випадку. Зважаючи на викладене, позивач вважає, що посилання відповідача на відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із датою його звільнення є протиправним.

Прокурор заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити. У письмових запереченнях на позовну заяву зазначив, що Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" набрав законної сили 01 січня 2007 року та встановив додаткові гарантії соціального захисту військовослужбовців, які проходили військову службу і перебували у статусі військовослужбовця станом на 01 січня 2007 року і пізніше, а оскільки позивач звільнений з військової служби 29 березня 1996 року, то додаткові гарантії соціального захисту військовослужбовців на нього не розповсюджуються. Крім того, зазначав, що позовна заява містить вимоги до Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі /смерті/, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України, яка не є суб`єктом владних повноважень та не може бути відповідачем у даній справі.

Колегія суддів, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановила наступне.

З 18.05.1981 по 29.03.1996 ОСОБА_2 проходив військову службу у Збройних Силах колишнього СРСР та України.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.03.1996 № 61 ОСОБА_2 звільнено з військової служби у запас за віком з правом носіння військової форми. /а.с.11/

З 20.12.2013 року позивач є інвалідом другої групи у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК від 22.01.2014 року та витягом протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 15.01.2014 року. ,/а.с.13-14/

Згідно пункту 17 Протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі /смерті/, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України від 20.11.2014 № 26 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , оскільки на день його звільнення діяла ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка передбачала державне обов`язкове особисте страхування та не передбачала виплату одноразової грошової допомоги. /а.с. 39-40/

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 № 8/5276/1 від 27.11.2014 року ОСОБА_2 повідомлено про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги. /а.с. 25/

Не погоджуючись з вказаною відмовою, військовий прокурор Полтавського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку позовним вимогам, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції до внесення змін від 03.11.2006 року Законом № 328-V) було визначено, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.

Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» від 03.11.2006 року № 328-V (набрав чинності з 01.01.2007 року) були внесені зміни до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема стаття 16 була викладена у новій редакції та доповнено частиною 2.

Нововведеною нормою передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

З наведеного слідує, що право на отримання одноразової грошової допомоги виникає у осіб, інвалідність яких настала після набрання чинності змін до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто з 01.01.2007 року.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» від 28.05.2008 року № 499 (далі - Порядок) призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01.01.2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 24-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 20-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 33-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

За змістом цього положення, зазначена в ньому обставина часу - після 01.01.2007 року - стосується періоду настання названих страхових випадків (загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво) чи інвалідність військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори; інвалідність звільнених з військової служби (зборів) осіб), з чим пов`язується виплата одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку до спірних правовідносин підлягають застосуванню стаття 41 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та постанова КМУ від 28 травня 2008 року № 499, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 41 вказаного Закону пов`язано не з фактом звільнення військовослужбовця зі служби, а з часом встановлення інвалідності звільненого зі служби військовослужбовця, яка настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Як встановлено матеріалами справи, позивачу встановлена інвалідність 2 групи 20.12.2013 року, тобто після звільнення з військової служби, при цьому інвалідність пов`язана з захворюванням, отриманого внаслідок проходження позивачем військової служби.

Таким чином, колегі суддів приходить до висновку, що позивачу встановлено інвалідність, яка сталася після 01 січня 2007 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, тобто після набрання чинності нової редакції ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а тому позивач має право на отримання грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до положень пункту 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Вказаний Порядок відповідає нормам Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2014, № 53 (далі - Положення).

Відповідно до абзацу а) пункту 4.3 Положення для отримання компенсаційних сум інвалідами до обласного військового комісаріату надаються такі документи:

заява (довільної форми) на ім`я Голови правління Пенсійного фонду України про виплату компенсаційних сум згідно з постановою, зазначеною у пункті 4.1 цього розділу (із зазначенням валюти, найменування банку та його місцезнаходження, номера особистого рахунку, на який необхідно перерахувати кошти);

копія довідки МСЕК про встановлення групи інвалідності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності;

копія виписного епікризу чи витягу з історії хвороби від лікувальної установи національного контингенту або іншого військово-медичного документа, який підтверджує факт і дату отримання поранення, контузії чи каліцтва під час виконання обов`язків військової служби в складі національного контингенту чи національного персоналу;

висновок Міністерства охорони здоров`я України про ступінь втрати працездатності у відсотках згідно з Керівними принципами оцінки стійких порушень Американської медичної асоціації, складений відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 06 листопада 2006 року N 731 "Про проведення медико-соціальної експертизи колишніх військовослужбовців Українського миротворчого контингенту під егідою ООН", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2006 року за N 1223/13097;

витяг з наказу командира військової частини про настання нещасного випадку із зазначенням дати, місця, причин нещасного випадку, прізвища, імені та по батькові постраждалого;

копія довідки командира військової частини або військового комісаріату про проходження служби, у тому числі в складі національного контингенту чи національного персоналу;

копії сторінок паспорта (1, 2, 10, 11 та сторінки з відміткою про останнє місце реєстрації);

копія документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

На підставі вищевказаних документів складаються список військовослужбовців, які стали інвалідами при виконанні обов`язків військової служби у складі національного контингенту, та список військовослужбовців, які загинули при виконанні обов`язків військової служби у складі національного контингенту (додатки 7 та 8), які підписуються обласним військовим комісаром і начальником відділу соціального забезпечення обласного військового комісаріату та скріплюються печаткою.

Оформлені списки і документи надсилаються в Департамент фінансів Міністерства оборони України.
Згідно п. 4.8. Положення висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Відповідно до п. 4.10 Департамент фінансів Міністерства оборони України доводить рішення головного розпорядника коштів про виплату одноразової грошової допомоги до розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин та здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки (в установах Державного казначейства України) розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин, які фінансуються через Департамент фінансів Міністерства оборони України.

З викладеного вбачається, що головним розпорядником коштів, який уповноважений приймати рішення про призначення одноразової грошової допомоги, є Міністерство оборони України.

Доводи представника відповідача про те, що позовні вимоги прокурора звернені до Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі /смерті/, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, яка не є суб`єктом владних повноважень, колегія суддів оцінює критично, оскільки відповідачем у даній справі є Міністерство оборони України і вказана Комісія діє при Міністерстві оборони України та розглядає питання, пов`язані із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, а протокол засідання даної Комісії затверджується Міністром оборони України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на отримання грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а тому відповідач неправомірно відмовив йому в призначенні одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Військового прокурора Полтавського гарнізону , в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання незаконним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Візнати протиправним і скасувати рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі /смерті/, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України, у частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , викладене в пункті 17 Протоколу засідання Комісії від 20.11.2014 № 26.

Зобов`язати Комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі /смерті/, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, що мало місце під час проходження військової служби, ОСОБА_1 та надіслати його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2015 року.

Головуючий суддя Ф.Ф. Соколенко
суддя суддя С.О Удовіченко М.В. Довгопол