Справа № 136/1868/14-а
Суддя: Мочульська Л. Т.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/1868/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

"23" жовтня 2014 р. Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Мочульської Л. Т.

за участю секретаря с/з Белінській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Липовець адміністративну справу за адміністративним позовом

ОСОБА_2 до ІДПС ВДАІ Немирівського району м. Немирів Гудзенка Павла Андрійовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АБ№880121 від 15.08.2014 року

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області в порядку адміністративного судочинства з вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії АБ№880121 від 15.08.2014 року, винесену ІДПС ВДАІ Немирівського району м. Немирів Гудзенком Павлом Андрійовичом, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те що, 15.08.2014 року в 20 год. 40 хв. в смт. Стрижавка, його було зупинено Державтоінспектором ВДАІ Немирівського району, та складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_2 керуючи автобусом «Дейнемер Крайсер» на автошляху який має дві смуги для руху в одному напрямку, рухався в лівій крайній смузі при вільній правій смузі автодороги, за що, як нібито вважав працівник ДАІ, не оцінивши всієї обстановки, передбачена відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП. Крім того, на пояснення ОСОБА_2, що на шляху його транспортного засобу була перешкода, а саме, автомобіль марки «Шкода», який рухався попереду в правій смузі в попутному напрямку. Позивач, перестроївся в лівий ряд автодороги для об'їзду вище зазначеного автомобіля та здійснив його обгін, не порушуючи ПДР, на яке інспектор ДАІ не відреагував. Розгляд справи інспектором ВДАІ було проведено з порушенням ст.ст. 278, 280 КУпАП, якими зазначено порядок розгляду справ про адміністративне порушення, тому позивач просив суд визнати таке рішення посадової особи Державтоінспекції протиправним та скасувати його, оскільки постанова винесена лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, з яким позивач категорично не був згоден, а інших доказів вини ОСОБА_2, щодо нібито скоєного ним правопорушення постанова не містить, що також порушує його право на правову допомогу встановлену законом.

В судове засідання позивач не з'явився; суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, - в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ст. 128 КАС України, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні, у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч.6 ст. 128 КАС України).

Тому, за даних обставин, так як немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні та відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, - суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, і вважає можливим розглянути та вирішити її на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи - вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 2 частини 1 статті 18 КАС України закріплено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Тобто, встановлені судом правовідносини за своїм предметом підсудні Липовецькому районному суду Вінницької області як адміністративному суду, який є повноважним у розгляді та вирішенні даного спору.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

15.08.2014 року в 20 год. 40 хв. в смт. Стрижавка, Державтоінспектором ВДАІ Немирівського району у Вінницькій області Гудзенком Павлом Андрійовичем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія АБ№880121, відповідно до якої 15.08.2014 року о 20 год. 40 хв. в смт. Стрижавка водій ОСОБА_2 керував автобусом «Дейнемер Крайсер», на автошляху який має дві смуги для руху в одному напрямку, рухався в лівій крайній смузі при вільній правій смузі автодороги. Дії водія ОСОБА_2 посадовою особою Державтоінспекції було кваліфіковано за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено на водія адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Не погоджуючись із таким рішенням суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Статтею 6 КАС України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що суспільні відносини, які виникли між сторонами регулюються нормами КУпАП, Законом України „Про дорожній рух" від 30.06.1993, № 3353-XII, Правилами дорожнього руху від 10.10.2001, № 1306 та іншими спеціальними нормативно правовими актами, що регулюють суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки.

Суд, перевіряючи рішення посадової особи Державтоінспекції на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, що узгоджується з приписами ст.2 КАС України, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, передбачені ст.. 258 КУпАП.

Відповідно до Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС № 77 від 26.02.2009 року, за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - п'ятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою статті 122, частинами першою, другою статті 123, статтею 125, частиною першою статті 126, частинами першою, другою статті 127 та частинами третьою, восьмою, дев'ятою статті 133-1 КУпАП працівники Державтоінспекції МВС, які мають спеціальні звання, відповідно до своїх функціональних обов'язків самостійно виносять постанови в справах про адміністративні правопорушення.

Дана норма дотримана суб'єктом владних повноважень.

За змістом ст. 251 КУпАП - доказом в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи. Такими доказами відповідно до вимог ст. 251 КпАП є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоком про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серія АБ2 № 040827 від 02.08.2014 року, у графі „пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності по суті правопорушення" - ОСОБА_2 не був згоден із протоколом, та зазначив, що здійснював обгін автомобіля «Шкода» який рухався попереду в попутному напрямку, також вказав, що інспектор вів відео зйомку своїм мобільним телефоном. Крім того, просив допитати в якості свідка його пасажира, однак таке клопотання не було вирішене посадовою особою Державтоінспекції всупереч правил ст..63 Конституції України, ст..268 КУпАП та вищезазначеного підзаконного нормативно - правового акта та на місці було винесено постанову за результатами розгляду даного протоколу про адміністративне правопорушення.

А на пропозицію суду надати усі наявні у відповідача докази на спростування наведених позивачем у позові обставин, суду не було надано матеріалів справи про адміністративне правопорушення із долученими до неї письмовими поясненнями свідка правопорушення, що зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, відеоматеріалів, які мали б бути зафіксовані засобом вимірювальної техніки, так як такий має функції відеозйомки, що на думку суду, взагалі виключає існування таких доказів в підтвердження вчиненого позивачем правопорушення.

Крім цього, зі змісту постанови в справі про адміністративне правопорушення та протоколу про адміністративне правопорушення, з'ясовано, що справа про адміністративне правопорушення розглянута Інспектором Державтоінспекції на місці та в часі, де й було зафіксоване адміністративне правопорушення, оскільки момент вчинення правопорушення та розгляду справи співпадають, що суперечить положенням зазначеним у ч. 3 ст. 258 КУпАП, оскільки ст. 122 КУпАП не передбачена в переліку статей ч.1 ст.258 КУпАП, а відтак, вказана постанова інспектором ДПС на місці вчинення правопорушення винесена незаконно, оскільки таку справу слід розглядати із дотриманням загальних правил щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, а постанова повинна виноситись тільки працівниками Державтоінспекції МВС України, які мають спеціальні звання за наслідками розгляду адмінматеріалів, тобто відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 222 КУпАП, і в порядку визначеному ст. ст. 278 - 280 КУпАП, а саме: вона мала бути розглянута посадовою особою правомочною розглядати справу у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання.

З постанови не вбачається інших доказів, які входять до переліку зазначеного у ст. 251 КУпАП, які свідчили б про те, що ОСОБА_2 дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Будь-які інші матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення - суду не надано і до постанови не доєднано.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, та суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази в справі.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 18.09.2014 року, відповідачеві було запропоновано надати до початку розгляду справи по суті усі наявні у нього письмові заперечення проти позову та докази в обґрунтування заперечень, проте у визначений в ухвалі строк відповідачем вимоги суду не було дотримано, що вказує на відсутність доказової бази на спростування доводів позивача наведених ним у позовній заяві.

Окрім наведеного, слід зазначити, що розгляд справи на місці, без подання документів, які характеризують особу притягуваного, інших доказів по справі, - не тільки порушує права позивача, передбачені ст.268 КУпАП, але й призводить до того, що при винесенні постанови не враховано характер вчиненого правопорушення, особу притягуваного, матеріальний стан, ступінь його вини, не заслухані пояснення притягуваного по суті вчинення адміністративного правопорушення, не досліджені інші обставини, які слід враховувати при розгляді справи та призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 280 КУпАП. За таких умов права позивача при такому розгляді справи грубо порушено. Посадовою особою, яка винесла постанову, докази було оцінено всупереч ст.. 252 КУпАП..

Вказане свідчить про: нехтування принципами забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення, встановлених ст.. 7 КУпАП (Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.); про порушення під час складання документів суворого обліку та розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 прав останнього, передбачених ст. 268 КУпАП; та самого процесуального порядку розгляду справи, що в кінцевому результаті призвело до винесення постанови про адміністративне правопорушення, яка не відповідає встановленим вимогам чинного законодавства.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р., - зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП . У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Що ж до самого адміністративного правопорушення, то судом встановлено наступне. Позивач притягнутий до відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУАП, що передбачає відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Крім того, пункт Правил дорожнього руху України, який порушив позивач 11.2. зазначає, що на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Наведене вище свідчить про грубе порушення посадовою особою Державтоінспекції як норм матеріального так і процесуального права, яке регулює виниклі між сторонами правовідносини.

За таких обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що оспорювана позивачем постанова не може вважатись такою, що прийнята із дотриманням встановлених нормами КУпАП процедурою, що вказує на порушення суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: рішення суб'єктом владних повноважень прийнято не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано, без урахування усіх обставин справи, які мали значення для прийняття рішення, без урахування прав особи на захист, тобто всупереч нормам процесуального та матеріального права, що є підставою для визнання його протиправним, що узгоджується з правилами ст.162 КАС України, а відтак така постанова підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.171-2 КАС України, рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

В силу викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року, Інструкцією з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 року N 77, Інструкцією з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС від 27.03.2009 р. № 111; ст. ст. 9,11, 14, 71, 158, 159, 160, 161 - 163 КАС України, ст. ст. 7, 268, 287, 288 КУпАП, суд, -

ПОС Т А Н О ВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії АА 2 №820 121 від 15.08.2014 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя:Л. Т. Мочульська