Справа № 817/4029/14
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб Ю.О.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"17" лютого 2015 р. Справа № 817/4029/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні в м.Житомирі апеляційну скаргу Рівненського міського центру зайнятості на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "16" грудня 2014 р. у справі за позовом Рівненського міського центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся з адміністративним позовом Рівненський міський центр зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року відмовлено Рівненському міському центру зайнятості у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Позивачем до суду подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просили скасувати зазначену ухвалу, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження її розгляду за правилами адміністративного судочинства..

Відповідно до ст.197 КАС України справа судом апеляційної інстанції переглядається в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з такого.

Встановлено, що підставою для звернення з зазначеним позовом слугувало виявлення позивачем того, що ОСОБА_3 в період перебування на обліку в Рівненському міському центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не повідомила про те, що з 08.10.2012 року по 08.07.2015 року перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Позов заявлено міським центром зайнятості до фізичної особи про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 70,19 грн..

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, суд першої інстанції з"ясовував, чи має місце публічно-правовий спір та чи подано позов у межах наданих повноважень. Суд вважав, що спір з вимогами стягнення надміру виплачених сум допомоги по безробіттю даним критеріям не відповідає, оскільки має приватно-правовий характер та що вказана позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України (ухвала від 23 жовтня 2014 року №К/800/40891/13).

За таких умов, суд дійшов висновку, що вирішення наведеного спору не належить до юрисдикції адміністративних судів і що його розгляд повинен здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з того, що Вищим адміністративним судом, у постанові, на яку посилається суд першої інстанції, надавалася порівняльна оцінка правовідносинам, які виникли між Пенсійним фондом та відповідачем - суб"єктом владних повноважень та щодо яких, з позицією визначився Верховний суд України (постанови від 18 червня 2013 року справи №21-124а13 та 21-204а13). На думку колегії, правовідносини у зазначених справах стосувалися відшкодування шкоди, передбаченої пенсійним законодавством та є відмінними від правовідносин сторін розглядаємої справи.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб"єкта владних повноважень у випадках, установлених законом.

Відповідно до ч.4 ст.50 Кодексу адміністративного судочинства України фізичні особи можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається що спір між сторонами виник у сфері правовідносин з приводу загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, а саме стягнення допомоги з застрахованої особи, на підставі ч.3 ст.36 Закону України від 2 березня 2000 року №1533-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі Закон № 1533-ІІІ).

Згідно положень ч.3 ст.36 Закону № 1533-ІІІ сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про зайнятість населення» формування та реалізацію державної політики у сфері зайнятості населення забезпечують у межах своїх повноважень Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади у сфері соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим та Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування.

Крім того, судовою колегією враховується, що Указом Президента України від 16.01.2013 року №19/2013 затверджено Положення про Державну службу зайнятості України (далі - Служба), яка входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції (далі - Положення №19).

Так, відповідно до пп. 28 п. 4 Положення №19 Служба відповідно до покладених на неї завдань представляє інтереси Фонду в судових та інших органах, у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, громадськими об'єднаннями з питань соціального захисту, а також з органами соціального страхування на випадок безробіття іноземних держав, міжнародними організаціями, діяльність яких пов'язана із захистом соціальних прав людини.

При цьому, згідно пп. 8 п. 6 Положення №19 Служба для виконання покладених на неї завдань має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою, а також несплачені у добровільному порядку штрафи, накладені відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та статті 24-1 Закону України «Про рекламу».

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що цей спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб"єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції у сфері державної політики зайнятості населення .

Таким чином, висновок суду про те, що заявлений спір, не належить до адміністративної юрисдикції, не ґрунтується на положеннях чинного законодавства України та не відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справах цієї категорії, висловленій у постановах від 23 березня 2010 року (№ 21-2282во09), 13 квітня 2010 року (№ 21-320во10), 14 лютого 2012 року (№ 21-1099во10), а тому і не відповідає вимогам процесуального права.

Відповідно до ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Згідно п.4 ч.1 ст.204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі було допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у зв'язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, направивши справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 197, 199, 204, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського міського центру зайнятості задовольнити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "16" грудня 2014 р. скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Рівненський міський центр зайнятості вул.Кавказька,4,м.Рівне,33013

3- відповідачу/відповідачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000

- ,