Справа № 808/7964/13-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2015 р. м. Київ К/800/56585/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області про визнання протиправними і скасування припису та постанови, що переглядається за касаційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області (Інспекція) про визнання протиправними і скасування припису та постанови.

Зазначав, що оскаржуваною постановою на нього накладений штраф, передбачений абзацом другим пункту 4 частини другої статті 2 Закону України від 14 жовтня 1994 року № 208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (Закон № 208/94-ВР). Підставою для застосування штрафу стало виявлення Інспекцією здійсненої реконструкції літнього торгівельного майданчика у капітальну споруду без дозволу та введення в експлуатацію. Приписом Інспекції позивача зобов'язано зупинити експлуатацію відповідного об'єкта.

Посилаючись на порушення Інспекцією правил проведення перевірки та розгляду справи про порушення, недоведеність здійснення будівництва саме позивачем, просив визнати протиправним та скасувати припис Інспекції від 18 вересня 2013 року № 109 та постанову Інспекції від 25 вересня № 93.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, а позов задоволено.

У касаційній скарзі Інспекція, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є власником комплексу будівель і споруд у АДРЕСА_1, який прийнято в експлуатацію у грудні 2005 року.

За результатами проведеної Інспекцією перевірки комплексу складено акт від 1 червня 2013 року. У акті зафіксовано, що літній торгівельний майданчик (навіс) реконструйований - встановлені огороджувальні конструкції з цегли, встановлені вікна. Також зафіксовано факт здійснення нового будівництва - приміщення при в'їзді на територію комплексу. Дозвільні документи на здійснення цих робіт ОСОБА_4 не надані.

Постановою Інспекції від 25 вересня 2013 року № 93 до позивача застосований штраф у розмірі 41 292 грн за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт на об'єкті II категорії складності.

Приписом Інспекції від 18 вересня 2013 року № 109 позивача зобов'язано зупинити експлуатацію відповідного об'єкта.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не спростував доказів Інспекції щодо здійснення будівництва.

Скасувавши це рішення та задовольнивши позов, апеляційний суд виходив з того, що штраф накладений неповноважною особою, так само як і оскаржуваний припис.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з висновками апеляційного суду погоджується частково.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.

Відповідно до підпункту 10 пункту 11 цього Порядку посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право забороняти за вмотивованим письмовим рішенням керівника відповідної інспекції чи його заступника експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію.

Оскільки встановлено, що письмового рішення керівника Інспекції або його заступника про заборону експлуатації об'єктів на час винесення оскаржуваного припису не існувало, апеляційний суд обґрунтовано визнав такий припис незаконним.

Водночас висновки апеляційного суду щодо протиправності оскаржуваної постанови внаслідок її підписання неповноважною особою є передчасними.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 208/94-ВР накладати штраф від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, мають право його керівник та уповноважені ним посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року N 439/2011 Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Пунктом 6 цього Положення установлено, що Держархбудінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі або міжрегіональні територіальні органи.

У справі, яка розглядається, оскаржувану постанову про застосування штрафу підписано заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області.

При цьому, апеляційним судом не враховано, що наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України 19 листопада 2012 року № 187 «Про уповноваження територіальних органів - інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (щодо дозвільно-реєстраційних процедур та здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю)» право застосовувати санкції за порушення будівельного законодавства надані керівникам територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції України та їх заступникам.

Оскільки апеляційний суд не досліджував питання наявності або відсутності порушень будівельних норм і правил, а його рішення обґрунтоване виключно відсутністю повноважень у особи, що застосувала штраф, такий висновок є передчасним.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Викладені обставини дають підстави стверджувати, що рішення апеляційного суду не відповідає вимогам наведеної статті, тому підлягає частковому скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд.

Частиною другою статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року в частині задоволених вимог про визнання протиправною та скасування постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області від 25 вересня 2013 року № 93 скасувати, а справу в цій частині вимог направити на новий апеляційний розгляд.

В решті - рішення апеляційного суду залишити без змін

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов