Справа № 2а-7242/11/2670
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-7242/11/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Шулежко В.П. Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І, Чаку Є.В.,

при секретарі: Молодець К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного агентства резерву України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва по справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві до Державного агентства резерву України, за участю третіх осіб - Міністерства фінансів України, Головного управління державного казначейства України в м. Києві про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві звернулась до суду з позовом до Державного агентства резерву України, за участю третіх осіб - Міністерства фінансів України, Головного управління державного казначейства України в м. Києві про стягнення заборгованості у розмірі 139 810 933,11 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.07.2011 року позов задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2012 року вищевказану постанову від 11.07.2011 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.07.2014 року касаційну скаргу Державного агентства резерву України задоволено, рішення судів попередніх інстанцій скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді в суді першої інстанції постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2014 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб що з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, між Українською аграрною біржею (первісний кредитор) та Міністерством фінансів України (новий кредитор) укладено угоду №130-04/108 від 28.11.2003 року про уступку права вимоги, відповідно до умов якої первісний кредитор уступає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги боргу в сумі вартості сільгосппродукції, поставленої до державного резерву у 1999-2000 роках суб'єктами господарювання, які отримали сільськогосподарську техніку американської фірми «Кейс Корпорейшн» за рахунок кредитів США, залучених під гарантії КМ України та нового кредитора, і наданих первісному кредитору, належне первісному кредиторові, і стає кредитором Державного комітету з державного матеріального резерву (далі іменується - «Боржник» (відповідач) за обов'язками, які підтверджуються зведеними актами про передачу-приймання зерна до державного резерву згідно з постановою КМ України від 23.12.1998 року №2057. За цією угодою новий кредитор одержує замість первісного кредитора право вимоги від боржника сплати грошової суми в розмірі, визначеному в п.2.1 цієї Угоди.

Згідно з п. 4.1 Угоди, первісний кредитор підтверджує поставку сільськогосподарської продукції боржнику зведеними актами про передачу-приймання зерна до державного резерву, що підписані первісним кредитором та боржником. В матеріалах справи наявний реєстр від 28.11.2003 року зведених актів передачі приймання сільськогосподарської продукції в рахунок погашення заборгованості за кредитами за цінами та на умовах, визначених постановою КМ України від 16.05.2003 року №735, який підписаний Українською аграрною біржею, Державним комітетом з державного матеріального резерву, погоджений Міністерством фінансів України та Міністерством аграрної політики України, відповідно до якого вартість поставленої продукції становить 24 746 678,37 грн.

Також, між Українським державним концерном по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу «Украгротехсервіс» (первісний кредитор) та Міністерством фінансів України (новий кредитор) укладено угоду №130-04/109 від 28.11.2003 року про уступку права вимоги, відповідно до умов якої первісний кредитор уступає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги боргу в сумі вартості сільгосппродукції, поставленої до державного резерву у 1999-2000 роках суб'єктами господарювання, які отримали сільськогосподарську техніку за рахунок кредитів США, залучених під гарантії КМ України та нового кредитора, і наданих первісному кредитору, належне первісному кредиторові, і стає кредитором Державного комітету з державного матеріального резерву (далі іменується «Боржник» (відповідач) за обов'язками, які підтверджуються зведеними актами про передачу-приймання зерна до державного резерву згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1999 №76. За цією угодою новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від Державного комітету з державного матеріального резерву сплати грошової суми в розмірі, визначеному в п.2.1 цієї Угоди.

Згідно з п. 4.1 Угоди первісний кредитор підтверджує поставку продукції боржнику зведеними актами про передачу-приймання зерна до державного резерву, що підписані первісним кредитором та боржником. В матеріалах справи міститься реєстр №1 від 22.05.2003 року зведених актів передачі-приймання продукції в рахунок погашення заборгованості за кредитами за цінами та на умовах, визначених Постановою КМУ №735, який підписаний Українським державним концерном «Украгротехсервіс», Державним комітетом з державного матеріального резерву. Міністерством фінансів України та Міністерством аграрної політики України поставлено продукцію на 7 694 567,25 грн.

Крім того, між Корпорацією «Українська універсальна агропромислова біржа «Украгропромбіржа» (первісний кредитор) та Міністерством фінансів України (новий кредитор) укладена угода №130-04/111 від 03.12.2003 року про уступку права вимоги, відповідно до умов якої первісний кредитор уступає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги боргу в сумі вартості сільгосппродукції, поставленої до державного резерву у 1998-2000 роках суб'єктами господарської діяльності, які отримали сільськогосподарську техніку американської фірми «Джон Дір» за рахунок кредитів США, залучених під гарантії Кабінету Міністрів України та нового кредитора, і наданих первісному кредитору (надалі іменуються «Кредити»), належне первісному кредиторові, і стає кредитором Державного комітету з державного матеріального резерву (далі іменується «Боржник» (відповідач) за обов'язками, які підтверджуються зведеними актами про передачу - приймання зерна до державного резерву згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.1998 №2057. За цією угодою новий кредитор одержує замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в розмірі, визначеному в п. 2.1 цієї Угоди.

Відповідно до п. 2.1 Угоди уступка права вимоги, передбачена цією угодою, за зобов'язаннями боржника від первісного кредитора до нового кредитора визначена сторонами в сумі 45 166 045,29 грн., що становить вартість поставленої сільськогосподарської продукції до державного резерву згідно з п.3 постанови КМ України від 23.12.1998 №2057 загальним обсягом 145 790,584 тон або 150 565,934 тон в перерахунку на пшеницю м'яку 3-го класу.

Таким чином, на підставі вказаних угод до Міністерства фінансів України перейшло право вимоги у відповідача заборгованості на загальну суму 77 607 290,91 грн. Відповідно до наданого розрахунку пені від 09.09.2009 року №06-04/4530-10050, станом на 01.08.2009 року на прострочену заборгованість по основному боргу Державного комітету України з державного матеріального резерву за іноземним кредитом нарахована сума пені наростаючим підсумком та складає 49 336 353,31 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 БК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), у разі невиконання юридичними особами своїх зобов'язань щодо погашення та обслуговування наданих на умовах повернення кредитів, залучених державою або під державні гарантії, інших гарантованих державою зобов'язань та стягнення заборгованості перед Державним бюджетом України з наданих підприємствам і організаціям позичок, наданих за рахунок коштів, залучених державою або під державні гарантії, плати за користування цими позичками органи стягнення застосовують механізм стягнення цієї заборгованості у порядку, передбаченому законом для стягнення не внесених у строк податків і неподаткових платежів, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна боржників.

Пунктом 2 постанови КМ України від 14.12.1995 року №1002 «Про порядок відшкодування збитків державного бюджету, що виникли внаслідок настання гарантійних випадків за іноземними кредитами, одержаними юридичними особами України під гарантії Уряду України» доручено органам державної податкової служби у разі невідшкодування у місячний термін позичальником іноземного кредиту, одержаного під гарантії Уряду України, витрат державного бюджету, що виникли у зв'язку з покриттям гарантом заборгованості за цим кредитом, забезпечити за поданням відповідних фінансових органів за місцем знаходження позичальника стягнення з нього у безспірному порядку певної суми нездійснених у строк платежів з урахуванням пені.

У разі невиконання юридичними особами своїх зобов'язань щодо погашення та обслуговування наданих на умовах повернення кредитів, залучених державою або під державні гарантії, інших гарантованих державою зобов'язань, та стягнення заборгованості перед Державним бюджетом України з наданих підприємствам і організаціям позичок із державного бюджету, позичок, наданих за рахунок коштів, залучених державою або під державні гарантії, плати за користування цими позичками органи стягнення застосовують механізм стягнення цієї заборгованості у порядку, передбаченому законом для стягнення не внесених у строк податків і неподаткових платежів, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна боржників.

А отже, право вимоги виконання зобов'язання можливо щодо суб'єкта господарювання, який отримав бюджетну позичку, та у якого з встановлених законом підстав, виникли обов'язки з виконання такого зобов'язання, у тому числі зобов'язання з повернення або відшкодування бюджетної позички.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про Державний бюджет України на 2003 рік», врахувати проведені грошові розрахунки та зарахувати вартість поставленої до державного резерву, державних ресурсів у 1993-2002 роках сільськогосподарської продукції за цінами та на умовах, встановлених відповідними рішеннями Кабінету Міністрів України, в погашення простроченої заборгованості перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, у тому числі для закупівлі сільськогосподарської техніки іноземного виробництва, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а саме постанови від 16.05.2003 року №735 «Про затвердження Порядку зарахування вартості поставленої сільськогосподарської продукції в рахунок погашення простроченої заборгованості перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії».

Згідно п.2 вказаної постанови, Українська аграрна біржа, корпорація «Украгропромбіржа» та концерн «Украгротехсервіс» складають у місячний строк реєстри зведених актів передачі-приймання сільгосппродукції в рахунок погашення заборгованості за кредитами згідно із додатком до вказаної постанови, які погоджуються з Мінагрополітики і Мінфіном, а також з Держкомрезервом або ДАК «Хліб України», яким відповідно поставлена сільгосппродукція за цінами та на умовах, визначених постановами КМ України №735, №2057 та №76.

Відповідно до п. 4 постанови №735, на підставі реєстрів, отриманих від Мінфіну, зараховується вартість сільгосппродукції у рахунок погашення простроченої заборгованості перед державою за кредитами.

Згідно із постановами КМ України від 23.12.1998 року №2057 «Про проведення сільськогосподарськими товаровиробниками та іншими суб'єктами господарювання розрахунків за отриману в 1996-1997 роках сільськогосподарську техніку американських фірм «Джон Дір» та «Кейс Корпорейшн» та від 22.01.1999 року №76 «Про заходи щодо підвищення ефективності використання закупленої під гарантії Кабінету Міністрів України сільськогосподарської техніки та порядок розрахунків за неї» суб'єкти господарювання, які отримали сільськогосподарську техніку за рахунок кредитів США, наданих під гарантії Кабінету Міністрів України та Міністерства фінансів України, у період з 1998 року по 2000 року отримали право розраховуватися за отриману техніку шляхом поставки до державного резерву пшениці.

Відповідно до п.3 постанови №2057 та п.4 постанови №76 передбачено Державному комітетові по матеріальних резервах оприбутковувати поставлене сільськогосподарськими товаровиробниками та іншими суб'єктами господарювання усіх форм власності продовольче зерно за середньозваженими цінами, які надійшли для проведення розрахунків за сільськогосподарську техніку американських фірм «Джон Дір» та «Кейс Корпорейшн».

Згідно із реєстрами зведених актів приймання-передачі зерна від 28.11.2003 року (Угода про уступку права вимоги від 28.11.2003 №130-04/108); від 28.05.2003 року №1 (Угода про уступку права вимоги від 03.12.2003 №130-04/111); від 22.05.2003 року №1 (Угода про уступку права вимоги від 28.11.2003 №130-04/109), Держрезерв України прийняв до державного резерву сільськогосподарську продукцію на суму 77 607 290,91 грн. Таким чином, вказане зерно закладено до державного матеріального резерву.

Згідно п.2 Положення про Державний комітет України з державного матеріального резерву, затвердженого Указом Президента України від 20.10.2001 року № 996/2001 (яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин), Держкомрезерв України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, а також цим Положенням.

Крім того, Держкомрезерв України відповідно до покладених на нього завдань, крім іншого організовує виконання затверджених Кабінетом Міністрів України завдань щодо формування, зберігання, розміщення, відпуску, використання, поповнення та освіження (поновлення) запасів державного резерву, дотримання нормативних умов їх кількісного та якісного стану.

Також, відповідно до діючого на даний момент Положення про Державне агентство резерву України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 463/2011, Державне агентство резерву України (Держрезерв України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економічного розвитку і торгівлі України.

Крім того, відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про державний матеріальний резерв», номенклатура матеріальних цінностей державного резерву і норми їх накопичення, в тому числі незнижуваного запасу, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Стаття 12 Закону України «Про державний матеріальний резерв» зазначає, що державний резерв матеріальних цінностей є недоторканим і може використовуватися лише за рішенням Кабінету Міністрів України. Відпуск матеріальних цінностей із незнижуваного запасу провадиться за рішенням Кабінету Міністрів України, погодженим із Верховною радою України.

Враховуючи обставини справи та положення законодавства, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що зобов'язання з відшкодування бюджетної позички виникає у відповідача, що підтверджується складеними та підписаними актами приймання-передачі зерна до державного резерву, укладення яких передбачали положення постанов КМ України №2057 та №76.

Міністерство фінансів України зверталось до відповідача з претензією від 01.08.2006 року № 31-23020-09-13/16293, якою запропоновано відповідачу погасити заборгованість шляхом оформлення простих векселів. Проте, листом від 07.09.2006 року № 2/5001 відповідач повідомив Мінфін про неможливість задоволення претензійних вимог через передачу простих векселів, оскільки відповідно до законодавства не отримало дозволу Кабінету Міністрів України.

Суд апеляційної інстанції, приймає до уваги, що відповідно до п.5 постанови №735 державне казначейство на підставі інформації Міністерства фінансів здійснює перерахунок сум пені, нарахованої за несвоєчасне відшкодування витрат державного бюджету, пов'язаних з виконанням гарантійних зобов'язань за кредитами, з урахуванням зведених актів передачі-приймання сільгосппродукції до державного резерву, а тому відповідач виступає боржником згідно зовнішньоекономічного контракту.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач на виконання зазначених вимог довів відповідність своїх вимог положенням закону та обставинам справи.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги, не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 08.09.2014 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного агентства резерву України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.