Справа № 872/15447/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2015 рокусправа № 804/11082/13-а
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року у справі №804/11082/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «СІСТАР» до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправними рішення про коригування митної вартості та скасування картки відмови, -

в с т а н о в и в :

16 серпня 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «СІСТАР» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110080000/2013/00089 від 03.06.2013 р.; визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці по коригуванню митної вартості товарів №110080000/2013/100085/1 від 03.06.2013 р.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що сукупність наданих позивачем документів містила всі необхідні відомості, які підтверджують силові значення складових митної вартості товару та відомостей щодо ціни, а отже у митного органу не було підстав для видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товару.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправними та скасовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110080000/2013/00089 від 03.06.2013 р. та Рішення Дніпропетровської митниці по коригуванню митної вартості товарів №110080000/2013/100085/1 від 03.06.2013 р..

Не погодившись з рішенням суду Дніпропетровська митниця звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що посадові особи митниці при прийнятті спірного повідомлення - рішення про коригування митної вартості заявленого Позивачем товару за методом №2 (ґ) та оформленні Картки відмови діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач 03.06.13 звернувся до Дніпропетровської митниці Міндоходів для здійснення митного оформлення товару - «прокат плоский з вуглецевої сталі, оцинкований шляхом гарячого окупання», виробництва Словаччина, ввезеного за контрактом від 22.02.13 № 7В9Р7НАЗ з компанією U.S.Steel Kosice,s.r.o. (Словаччина), шляхом надання електронної митної декларації № 110080000/2013/113514. До декларації були додані наступні документи: - зовнішньоекономічний контракт № 7В9Р7НАЗ від 22.02.2013 р., - облікова картка суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності № 110/2012/0001154 від 19.11.2012 р., - міжнародні транспортні накладні (CMR); - Сертифікати якості від 25.05.2013; - Інвойси (рахунок-фактура від 25.05.2013 р. № 113/90367401 та від 25.05.2013 № 113/90367402); - довідка про проведення декларування валютних цінностей від 08.04.2013 р.; - Транзитні експортні декларації; - Прайс-листи. Митна вартість товару, заявлена Позивачем за ціною договору (основний метод), дорівнює 0,74 доларів США/кг.

Дніпропетровська митниця з визначенням митної вартості товару у вказаній декларації не погодилась та винесла Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110080000/2013/00089 від 03.06.2013 р., а також видала Рішення про коригування митної вартості товарів № 110080000/2013/100085/1 від 03.06.2013 р., яким ціна товару скоригована за резервним методом до рівня 0,97 дол. США/кг.

Правомірність та обґрунтованість Картки відмови № 110080000/2013/00089 від 03.06.2013 р., та Рішення про коригування митної вартості товарів № 110080000/2013/100085/1 від 03.06.2013 р. є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що Дніпропетровська митниця Міндоходів, суб'єкт владних повноважень, діючи в межах наданих повноважень та у спосіб передбачений законодавством, зобов'язаний був здійснити митне оформлення товару позивача за митною вартістю, заявленою декларантом, оскільки її було підтверджено оформленими належним чином документами.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

На підтвердження оплати товару за ВМД №110080000/2013/113571 від 03.06.13 позивачем надане Платіжне доручення в іноземній валюті № 513 від 17.06.2013 року на суму 18 495,42 доларів СІІІА (а.с.27), тобто товар оплачений позивачем за ціною зовнішньоекономічного контракту №7В9Р7НА3/11. При цьому, судом першої інстанції правомірно зазначено, що факт оплати позивачем товару з порушенням строків, визначених таким контрактом, не спростовує числове значення складових митної вартості товару за контрактом.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Надані позивачем документи на підтвердження митної вартості товару містили розбіжності, які унеможливили їх використання для підтвердження митної вартості товару.

Так, позивачем до митного органу з метою підтвердження митної вартості товару були надані документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України: - картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 03.04.2013 № 110/2012/0001154; - накладна ЦІМ/УМВС від 27.05.2013 № 18299; - прайс-лист від 22.02.2013; - рахунок-фактура (інвойс) від 25.05.2013 № 113/90367401; - рахунок-фактура (інвойс) від 25.05.2013 № 113/90367402; - зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 22.02.13 № 7В9Р7НАЗ; - внутрішній договір (контракт) доручення від 10.04.2012 № ЗА/1; - довідка про проведення декларування валютних цінностей від 08.04.2013; - сертифікат якості від 25.05.2013; - копія митної декларації країни відправлення.

При здійсненні контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості товару у програмно - інформаційному комплексі «Іспектор-2006» спрацювала автоматизована система управління ризиками (АСАУР) - захід 105-2 можливе заниження митної вартості товару, необхідно здійснити перевірку правильності вихначення митної вартості товару.

Під час перевірки правильності визначення митної вартості товару посадовою особою митного органу було виявлено такі розбіжності: інвойси №113/90367401, №113/903674902 від 25.05.2013 року не містять посилання на обов'язкові реквізити контракту (22.02.2013 р. №7В9Р7НА3).

Також, надані до митного оформлення позивачем документи не дали митному органу змоги виявити яким чином та в якому обсязі було проведено оплату за поставлений товар, в той же час, надані до перевірки рахунки - фактури №113/90367401, №113/903674902 від 25.05.2013, з урахуванням визначеної контрактом 15-денної відстрочки, дали змогу зрозуміти, що в разі нездійснення 100% передоплати, яка також передбачена контрактом, платежі за товар мали бути здійснені позивачем до 09.06.2013 року. Однак, банківських документів на підтвердження фактичної оплати товару до митного органу на час перевірки надано не було.

Отже, з матеріалів справи вбачається проведення митницею необхідних консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. Ненадання декларантом витребуваних митницею документів унеможливило застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що митну вартість за резервним методом митним органом було визначено із використанням інформації стосовно митної вартості аналогічних товарів, раніше ввезених на територію України.

У відповідності до приписів чинного законодавства аналогічними вважаються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з оцінюваними товарами, та вважаються комерційно взаємозамінними.

У зв'язку з тим, що в базі ЄАІС ДМСУ була наявна інформація щодо митного оформлення, здійсненого саме за резервним методом, посадові особи митного органу у відповідності до вимог закону використали саме резервний метод визначення митної вартості товару.

Суд апеляційної інстанції, з урахуванням того, що позивачем не було надано до митного органу витребуваних під час консультацій документів на підтвердження митної вартості товару, приходить до висновку щодо правомірності та обґрунтованості рішення митного органу про коригування митної вартості на підставі інформації, що містилась в Дніпропетровській митниці під час здійснення митного оформлення товару.

Крім того, суд зазначає, що митним органом для визначення митної вартості товару було використано інформацію з джерелом походження МД№112050000/2013/016295 від 26.06.2013 р., про товар, що має схожий вміст компонентів, завдяки чому виконує приблизно однакові функції порівняно з оцінюваними товарами.

В той же час, у відповідності до частини 7 статті 55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Таким чином, Митним кодексом України надано декларанту право надати протягом 80 днів з дня випуску товарів додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Як встановлено судом першої інстанції позивачем було надано до митного органу документи для підтвердження митної вартості товару за ціною контракту, проте зазначені документи також містять недоліки, що унеможливлюють їх використання для підтвердження митної вартості товару.

Так, банківські виписки про проведену оплату, що позивачем були надані до митного органу після випуску товару у вільний обіг під гарантійні зобов'язання, містять недоліки, а саме, товар було оплачено у строк що перевищує визначений контрактом строк оплати за товар. Наданий позивачем прайс - лист містить інформацію щодо виробленого та реалізуємого товару за період березень 2013 року, в той час як спірна поставка відбулась в червні 2013 року. Посилання позивача на митні декларації країн експорту (Словаччина) містять інші вагові значення поставленого товару, що має прямий вплив на ціну поставленого товару, висновок експерта Дніпропетровської ТПП містить інформацію, що ґрунтується на аналізі прайс-листу, якій як вже зазначалось не відповідає даті поставки товару, та не містить об'єктивної інформації щодо поставленого товару.

Отже, декларантом реалізуючи своє право у відповідності до ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України, не було надано відповідних та належних документів для спростування рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість рішення митного органу про коригування митної вартості товару, що зумовлює також правомірність прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю НВП «СІСТАР» - відмовити.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року у справі №804/11082/13-а - скасувати та прийняти нову.

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство «СІСТАР» - відмовити.

Постоанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко