Справа № 2а-1451/11,6а-/465/28/14
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року Справа № 876/7593/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В. та Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Малетич М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 16.06.2014 року про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова про зобов'язання нарахувати підвищення до пенсії «дитині війни», -

встановив:

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2011 по справі № 2а-1451/11 залишено без змін постанову Франківського районного суду м.Львова від 22.09.2011 року, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щомісячну доплату до пенсії в розмірі, встановленому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 22.12.2010 року по 19.06.2011 року з врахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

08.05.2014 головний державний виконавець Сихівського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції Кобілєва І.О. звернулася в суд з поданням про зміну способу і порядку виконання судового рішення в частині зміни щодо зобов'язання проведення нарахувань та виплати підвищення до пенсії на стягнення коштів в сумі 1052,99 грн..

Вказана заява обґрунтована тим, що боржником судове рішення виконане тільки в частині проведення нарахування підвищення до пенсії. Згідно розрахунку, до виплати стягувачу підлягають кошти в сумі 1052,99 грн.. Однак, у частині зобов'язання провести виплату підвищення до пенсії, судове рішення боржником не виконане, а тому просить змінити спосіб виконання судового рішення на стягнення суми підвищення до пенсії, згідно з проведеним боржником розрахунком.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16.06.2014 подання задоволено.

Із цією ухвалою суду першої інстанції не погодилось Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова та оскаржило її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить її скасувати та прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Суд першої інстанції оскаржувану ухвалу мотивував тим, що подання про зміну способу і порядку виконання судового рішення належить задовольнити, оскільки боржником рішення суду виконане в частині проведення нарахування позивачу коштів в сумі 1052,99 грн. Так, як, фактично, перерахунок підвищення до пенсії Управлінням Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова проведено, то слід змінити спосіб виконання постанови суду та стягнути з боржника в користь стягувача 1052,99 грн..

Проте, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.

Поняття способів захисту прав, свобод та інтересів особи в адміністративному судочинстві охоплюється визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цих прав, свобод та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 263 КАС України містить не тільки механізм процесуальної процедури розгляду питань зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а й підстави для розгляду цих питань. Оскільки ці підстави є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями статей 105 та 162 КАС України, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

Відповідно до частини четвертою статті 105 КАС України адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 КАС України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2011 по справі № 2а-1451/11 залишено без змін постанову Франківського районного суду м.Львова від 22.09.2011 року, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щомісячну доплату до пенсії в розмірі, встановленому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 22.12.2010 року по 19.06.2011 року з врахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

На виконання зазначеної постанови Управління Пенсійного фонду України здійснило нарахування підвищення до пенсії у сумі 1052,99 грн.. Зазначена сума на час звернення з заявою про зміну способу виконання судового рішення не виплачена, у зв'язку з ненадходженням до Пенсійного фонду України відповідних коштів із Державного бюджету.

Отже, наведені обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 КАС України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум соціальної допомоги буде здійснена управлінням ПФУ після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Покликання відділу ДВС на неможливість виконання рішення суду зобов'язального характеру щодо проведення соціальних виплат, у зв'язку з відсутністю такого виду рішень у визначеному статтею 2 Закону України від 5 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 КАС постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

У справі, що розглядається, суд для відновлення права ОСОБА_1 на підвищення до пенсії, передбаченого Законом України «Про соціальний захист дітей війни», прийняв постанову про зобов'язання органу ПФУ перерахувати та виплатити це підвищення в установленому законом розмірі, що відповідало заявленим у позові вимогам. Розрахунок суми належного підвищення до пенсії за спірний період судом не здійснювався, тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначене підвищення на стягнення конкретної суми, суд змінив постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зміна, на підставі статті 263 КАС України, способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом, відповідно до статті 162 КАС України, при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання органу ПФУ здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 11.11.2014 № 21-471а14, у відповідність до якої, суди зобов'язані привести свою судову практику згідно ч. 1 ст. 244-2 КАС України.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення відповідного питання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність її скасування та постановлення нової ухвали, якою відмовити у задоволенні подання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 212, 254, 263 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 16.06.2014 року про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі № 2а-1451/11 (6а/465/28/14) - скасувати, та прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Сихівського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції Кобілєвої І.О. про зміну способу і порядку виконання виконавчого листа № 2а-1451/11 виданого 20.02.2013 року Франківським районним судом м.Львова .

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.М. Судова-Хомюк

Судді: В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль