Справа № 628/1808/14-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 р.Справа № 628/1808/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Куп'янської міської ради Харківської області на постанову Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2014р. по справі № 628/1808/14-а

за позовом фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

до Куп'янської міської ради Харківської області

про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулася до Куп'янського міськрайонного суду з позовом, в якому , з урахуванням уточнень просила:

Зобов'язати Куп'янську міську раду Харківської області розглянути питання про продовження терміну дії договору оренди землі ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ФОП ОСОБА_1 та Куп'янською міською радою було укладено договір оренди, строк дії якого закінчився, і вона має переважне право на продовження договору, проте відповідач не розглядає питання про продовження дії договору на сесії міської ради.

Постановою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2014р. позов задоволено.

Скасовано рішення Куп'янської міської ради від 04.04.2014р. про відмову в продовженні дії договору оренди землі від 08.04.2011р. з ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1.

Зобов'язано Куп'янську міську раду розглянути питання про продовження терміну дії договору оренди землі від 08.04.2011р. з ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1

Куп'янська міська рада, не погодившись з судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2014рта прийняти нове рішення про закриття провадження по справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального та матеріального права, а саме скасування рішення міської ради, яке не приймалося, а також вирішення спору, який не належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Позивач та її представник заперечували проти вимог апеляційної скарги, вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечення проти неї, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 08.04.2011р. між ФОП ОСОБА_1 та Куп'янською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки , яка знаходиться в АДРЕСА_1, строком на 3 роки . (а.с.5-11).

18.02.2014р. Куп'янська міська рада повідомила ФОП ОСОБА_1 що термін дії договору закінчився 08.04.2013р. та наявність у неї переважного права на укладання нового договору оренди на новий строк. (а.с.12)

03.03.2014р. позивачка звернулася із заявою до міського голови Куп'янської міської ради про продовження дії договору оренди землі. (а.с.13)

14.04.2014р. Відповідач листом повідомив позивача про внесення питання про продовження терміну дії договору оренди на розгляд сесії міської ради. (.а.с.14)

Відповідно до ст.ч.3 ст.159 КАС України обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справ, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять рішення Куп'янської міської ради від 04.04.2014р. В заяві про уточнення позовних вимог позивач зазначила, це рішення міською радою не приймалося, а тому нею уточнено позовні вимоги .

Суд першої інстанції вирішуючи спір та скасовуючи рішення Куп'янської міської ради від 14.04.2014р. не повно з'ясував обставини по справі, не врахував, що позивачем були змінені позовні вимоги, а саме щодо скасування рішення міської ради від 14.04.2014р. з посиланням на його відсутність. З урахуванням уточнень позовних вимог позивачем заявлено до суду лише одна вимога про зобов'язання відповідача розглянути питання продовження дії договору оренди на сесії.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Куп'янською міською радою рішення від 14.04.2014р. не приймалося. Зазначене також підтверджено позивачем та його представником, а таким чином у суду першої інстанції були відсутні підстави для скасування рішення міської ради, яке не приймалося.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що вирішуваний спір належить до адміністративної юрисдикції. Проте, із цим висновком погодитися не можна з огляду на нижченаведене.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

За приписами частини другої статті 5 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини третьої статті 140, частини першої статті 144 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Частинами 1 та 2 ст. 83 цього Кодексу встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС юрисдикцій адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори , зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Так, термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно, і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).

Згідно з частиною другою статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

У справі що розглядається, міська рада, реалізуючі право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до ст. 5 ЗК України має рівні права з громадянином та юридичними особами, з якими вона виступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб'єктом земельних відносин. У цьому спорі учасники земельних правовідносин не підпорядковані один одному, а отже суб'єкт владних повноважень - міська рада - владних управлінських функцій не здійснювала.

Отже, міська рада, у справі, яка розглядається, є суб'єктом цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин.

Реалізуючі право розпорядження земельною ділянкою, що перебувала у її власності, міська рада, відповідно достатті 5 Земельного кодексу України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Тобто, при здійсненні повноважень власника землі відповідач є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею. У цьому випадку відсутня підпорядкованість одного учасника земельних правовідносин іншому, яка має місце під час здійснення місцевим органом виконавчої влади владних управлінських функцій.

Частиною четвертою статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Зазначені положення Основного Закону кореспондуються з пунктом "в" статті 5 Земельного кодексу України, згідно якого земельне законодавство базується на принципі невтручання держави у здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини шостої статті 319 ЦК України держава не втручається у здійснення власником права власності.

Тобто, пряме адміністрування з боку органів влади є неприпустимим.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права та підстав набуття права користування, а саме права оренди на спірну земельну ділянку.

Так, міська рада, як власник землі вільна у виборі суб'єкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом.

Водночас, відповідач владних управлінських функцій не здійснював і суб'єктом владних повноважень у цих відносинах не був.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 14 лютого 2012 року, 06 листопада 2012 року та 01 жовтня 2013 року (справа № 21-345а13).

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Враховуючи викладене, за суб`єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, може бути розглянутий за правилами, встановленими КАС України, а тому рішення у цій справі підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування норм процесуального закону із закриттям провадження у справі, з роз'ясненням позивачеві про право на звернення до суду на загальних підставах в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п.п.3, 4 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на зазначене постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Керуючись п. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Куп'янської міської ради Харківської області задовольнити.

Постанову Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2014р. по справі № 628/1808/14-а скасувати.

Провадження у справі за позовом фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 до Куп'янської міської ради Харківської області про визнання дій неправомірними закрити.

Роз'яснити позивачу право звернення з таким позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Курило Л.В. Присяжнюк О.В.
Повний текст ухвали виготовлений 23.02.2015 р.