Справа № 757/79/15-а
Суддя: Цокол Л. І.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
Справа № 757/79/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року cуддя Печерського районного суду м. Києва Цокол Л.І. розглянувши в скороченому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання права на пенсійне забезпечення в Україні та визнання протиправною та дискримінаційною бездіяльність,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернулась до суду із адміністративним позовом і просить визнати протиправною і дискримінаційною бездіяльність Пенсійного фонду України щодо не організації та не забезпечення права ОСОБА_1 на пенсію, у тому числі шляхом координації і контролю її призначення, своєчасного і в повному об'ємі фінансування і виплат. Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивач ОСОБА_1 , громадянка України , ІНФОРМАЦІЯ_1, в 1992 році виїхала на постійне проживання до держави Ізраїль. До виїзду за кордон мешкала за адресою : АДРЕСА_1 . В травні 2014 року позивач звернулась до Пенсійного фонду України із заявою про визначення територіального органу, що має розглянути її заяву про призначення пенсії ( з її направленням за належністю за такої потреби), координацію і контроль вирішення цього питання, а також забезпечення своєчасного і в повному об'ємі фінансування і виплати пенсії позивачці. Відповіддю від 29 травня 2014 року за вих..№5846/М-4 відповідач описав існуючу в Україні процедуру звернення за призначенням пенсії та повідомив про знаходження на розгляді парламенту України проекту Закону про ратифікацію Угоди між Україною та Державою Ізраїль про соціальне забезпечення, тому питання призначення пенсії буде вирішуватись після прийняття зазначеного Закону у встановленому Угодою порядку. Позивач вважає такі дії порушенням її права на пенсійне забезпечення в України.

09 січня 2015 року відкрито скорочене провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання права на пенсійне забезпечення в Україні та визнання протиправною та дискримінаційною бездіяльність.

Відповідач Пенсійний фонд України подав письмові заперечення щодо вимог ОСОБА_1 наступного змісту. Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовуєтсья і координується КМ України через Міністра соціальної політики України. При цьому ПФУ лише організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування виплати пенсії Доказів бездіяльності Пенсійного фонду України щодо незабезпечення своєчасного і в повному об'ємі фінансування і виплати пенсії Позивачкою не надано. Нормами Закону № 1058-ІУ, визнаними неконституційними ( н. 2 ч. 1 ст. 49 та друге речення ст. 51), регулюються відносини, що стосуються відновлення виплати раніше призначеної пенсії на території України. Позивачці пенсія на території України не призначалась, оскільки вона досягла пенсійного віку після виїзду за кордон.

Порядок призначення пенсії регулюється ст. 44, 45 Закону України «Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування». Вказані норми є чинними, неконституційними не визнавались.

З огляду на зазначене, рішення Конституційного суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 не поширює свою дію на спірні правовідносини щодо призначення пенсії особі, що постійно проживає за межами України.

Відповідно до частини 1 статті 64 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальний захист конкретизовані у Законах України «Про пенсійне забезпечення», _ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Основах законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Статтею 3 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування право на забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Ч 4 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Ураховуючи наведене, питання призначення пенсій громадянам України, які постійно проживають у Державі Ізраїль, буде вирішуватись у разі прийняття Верховною Радою відповідного Закону за встановленим Угодою порядком.

Позивачка у своїй позовній заяві вказує, що виїхала за кордон на постійне місце проживання у 1992 році.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» набув чинності з 1 січня 2004 року, а тому згідно зі статтею 58 Конституції України його норми не можуть розповсюджувати свою дію на правовідносини, що виникли у 1992 році. Як наслідок, факт визнання неконституційними положень зазначеного Закону не змінює правового регулювання спірних правовідносин.

Отже будь-яких змін у правовому регулюванні спірних правовідносин не відбулося, а тому правових підстав для призначення пенсії Позивачці не вбачається.

Законодавством не визначено процедуру виплати пенсії громадянам України, які проживають за її межами в країнах, з якими не укладено міждержавних угод стосовно призначення та виплати пенсій.

Ця процедура необхідна для забезпечення цільового витрачання коштів, недопущення переплат пенсій, які неможливо відшкодувати. Зокрема, необхідно встановити механізм підтвердження перебування «в живих» пенсіонера, закупівлі валюти та перерахування її до іноземних банків, визначення виду валюти та інше.

Оскільки ОСОБА_1 постійно проживає у Ізраїлі, лише після прийняття зазначених нормативно-правових актів, які встановлюють умови та порядок виплати пенсії особам, які постійно проживають за кордоном, органи Пенсійного фонду України будуть мати правові підстави для здійснення їй пенсійних виплат.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Відповідач звертав увагу Суду на те, що до позовної заяви додано копію ізраїльського посвідчення особи Позивачки.

Даний факт може свідчити про відсутність у ОСОБА_1 громадянства України та набуття нею громадянства Держави Ізраїль, а відтак і відсутність законних підстав для призначення їй пенсії.

Також зазначили , що 31 січня 2014 року Київським апеляційним адміністративним судом винесено постанову у справі № 757/21708/13-а за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, що набрала законної сили, якою в задоволенні позову позивачці відмовлено .

Надаючи відповідь 29 травня 2014 року представнику позивача на його звернення, відповідач Пенсійний фонду України зазначив, що рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп визнані неконституційними положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон), згідно з якими на весь час проживання пенсіонера за кордоном виплата раніше призначеної пенсії припиняється.

Зазначене рішення не стосується осіб, яким пенсія не призначалась, отже, посилання на нього у вашій заяві є безпідставним.

Статтею 8 Закону визначено, що право па отримання пенсії га соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які згідно з цим Законом досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають , необхідний для призначення пенсії страховий стаж. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право па отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах га в порядку, передбачених ним Законом, якщо інше не передбачено міжнародним и договори ми.

Частиною першою сипи 44 Закон) передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1. зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок).

Згідно з пунктом 1 Порядку заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах (далі орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Відповідно до п.16 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повиннна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Враховуючи вищенаведені вимоги щодо порядку звернення за пенсією , рішення про її призначення може бути прийнято відповідним управлінням Фонду у районі, місті , районі у місті за місцем проживання (реєстрації) заявника в Україні за умови особистого звернення заявника або його уповноваженого представника та надання заяви встановленої форми разом з документами, необхідними для призначення пенсії (про стаж, заробіток тощо).

Статтею 47 Закону встановлено, що виплата пенсії здійснюється и межах Укриши Переказування пенсії за кордон зазначеним Законом не передбачено.

Перелік територіальних управлінь Пенсійного фонду із зазначенням адрес та номерів телефону розміщено на офіційному веб-сайті Пенсійного фонду України www.pru.gov.ua.

Водночас повідомлено, що на розгляді Верховної Ради України знаходиться проект Закону про ратифікацію Угоди між Україною та Державою Ізраїль про соціальне забезпечення (реєстраційний № 0049). Враховуючи наведене, надання призначення пенсій громадянам України, які постійно проживають у Державі Ізраїль, буде вирішуватись у разі прийняття Верховною Радою вищевказаного Закону за встановленим Угодою порядком.

Вирішуючи адміністративний позов слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011, Пенсійний Фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр міністра України - Міністра соціальної політики України.

У своїй діяльності Пенсійний Фонд України керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра (п. 2 Положення).

Відповідно до п. 17 Положення Пенсійний Фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління в районах, містах і районах у містах.

Пенсійний Фонд України, як центральний орган виконавчої влади, відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу його органів щодо призначення (перерахунку) та виплати пенсії.

При цьому, відповідно до п. 2.2. Положення про Управління Пенсійного Фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 21 травня 2002 року за № 442/6730, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії управління Фонду в районі, місті і районах у містах, а не Пенсійний фонд України.

Відповідно до зазначеного вище Положення, Пенсійний фонд України, як центральний орган виконавчої влади, відповідно до покладених на нього завдань лише організовує, координує та контролює роботу його органів щодо призначення (перерахунку) та виплати пенсій. Спеціальних підрозділів, які безпосередньо призначають та виплачують пенсію, в Пенсійному фонді України, не створено.

Таким чином, Пенсійний фонд України не наділений необхідними повноваженнями для призначення та виплати пенсії взагалі.

Своїм листом від 29 травня 2014 року відповідач Пенсійний фонд України надав роз'яснення представнику позивача порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на встановлене слід дійти висновку про відсутність в діях відповідача протиправної та дискримінаційної бездіяльності щодо не організації та не забезпечення права ОСОБА_1 на пенсію, у тому числі шляхом координації і контролю її призначення, своєчасного і в повному об'ємі фінансування і виплат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1,2,4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 2, 9, 69-71, 89, 94, 97, ст. 183-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання права на пенсійне забезпечення в Україні та визнання протиправною та дискримінаційною бездіяльність, залишити без задоволення. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Цокол Л.І.