Справа № 817/2658/14
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб Ю.О.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"18" лютого 2015 р. Справа № 817/2658/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

при секретарі Сидорук М.М. ,

за участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "16" грудня 2014 р. у справі за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області ДПС (далі-ДПІ) від 17.05.2013 року №. Присуджено на користь суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 182,70 грн.

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведеної Державною податковою інспекцією у м.Рівному планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року та на підставі акту перевірки №105/17-117/НОМЕР_1 від 26.04.2013 року (т.1., а.с.14-51) прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 18289,89 грн., в т.ч., за основним платежем 14631,91 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 3657,98 грн. (т.1, а.с.8).

Вказаними документами встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 ст.ст.138,177 Податкового кодексу України, а саме: відображення перекручених даних в деклараціях, що привело до заниження оподатковуваного доходу за 2011 рік на суму 11600,00 грн., за 2012 рік на суму 81278,0 грн.

Донарахування податкових зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб було здійснено ДПІ на підставі виключення з валових витрат ФОП ОСОБА_3 витрат, понесених на подачу автомобілів до пункту завантаження за 2011 рік у сумі 11600,00 грн., за 2012 рік у сумі 81278,00 грн., шляхом неприйняття частини витрат на придбання дизельного палива, що було використане для переміщення транспортних засобів з одного пункту до іншого.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 є суб'єктом підприємницької діяльності, знаходиться на податковому обліку у Державній податковій інспекції у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області з 22.09.2005 року. Основними видами його господарської діяльності є надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом, внутрішні та міжнародні перевезення вантажів. При здійсненні діяльності він використовував власні транспортні засоби (т.1, а.с.16).

Податковим органом у акті перевірки констатовано факт здійснення ФОП ОСОБА_3 у перевіряємий період вантажних перевезень в межах України та закордоном. Факт здійснення ним вантажних перевезень підтверджено копіями подорожніх листів вантажного автомобіля у міжнародному сполученні.

Згідно п. 3 "Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 року №65, собівартість перевезень (робіт, послуг) - це виражені в грошовій формі поточні витрати транспортних підприємств, безпосередньо пов'язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення.

Згідно п. 30 "Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті" до виробничої собівартості перевезень включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; загальновиробничі витрати. Пунктом 32 визначено, що до статті калькуляції "Прямі матеріальні витрати" включається вартість усіх видів пально-мастильних та інших матеріалів (включаючи транспортно-заготівельні витрати), що використані як безпосередньо на виконання перевезень (робіт, послуг), так і на технологічні операції в процесі підготовки рухомого складу до експлуатації, а також витрати пально-мастильних матеріалів на допоміжно-службовий, учбово-тренувальний та невиробничий нальоти годин.

Зі змісту вказаної норми слідує, що паливно-мастильні матеріали, використані на пробіг автомобіля без вантажу, в розрізі конкретного перевезення є прямими витратами на вказане перевезення. Відтак, ФОП ОСОБА_3 правомірно віднесено до складу валових витрат суми, сплачені при придбанні пального, витраченого при виконанні перевезення вантажів автомобільним транспортом.

При розгляді справи з'ясовано, що пальне на конкретний маршрут списувалося згідно подорожніх листів в повному обсязі як використане на виконання замовлення на перевезення, а замовники послуг проводили оплату вантажних перевезень від пункту навантаження до пункту розвантаження.

Суд вірно звернув увагу на те, що вартість послуг є договірною. Вартість перевезення вантажу узгоджується з урахуванням руху (подачі) транспортного засобу до місця завантаження та/або з місця розвантаження до гаража чи наступного місця призначення, що є складовою частиною послуги. Сам процес надання автомобіля під завантаження, транспортування вантажу, розвантаження, та доставка автомобіля від пункту розвантаження до місця його зберігання є діями, які супроводжують одну господарську операцію і без наявності хоча б однієї із них, господарська операція відбутися не може. Це відображено у акті виконаних робіт.

Податковим органом не заперечується факт необхідності здійснення холостого пробігу для належного виконання замовлення по перевезенню вантажу та не доведено того, що з урахуванням існуючих норм ФОП ОСОБА_3 списано пального більше, ніж це було необхідно для надання послуг зі здійснення вантажних перевезень.

Тому, оподаткуванню підлягають всі дії: з пункту вибуття транспортного засобу до пункту завантаження і до моменту його повернення в пункт зберігання або відбуття від пункту розвантаження в інший пункт завантаження для здійснення іншої господарської операції. А пальне, використане під час руху по маршруту транспортного засобу без вантажу під навантаження або після розвантаження слід вважати таким, що використане у господарській діяльності.

В ході розгляду справи встановлено, що господарські операції по перевезенню вантажів ФОП ОСОБА_3 у міжнародному сполученні підтверджено належним чином оформленими первинними документами, а відомості, які б свідчили про завищення ним валових витрат, у акті перевірки відсутні.

Крім того, витрати понесені ФОП ОСОБА_3 на подачу автомобілів до пункту завантаження пов'язані з його підприємницькою діяльністю з метою отримання доходу. Доказів використання ним пального, не пов'язане із господарською діяльністю, у акті перевірки не зазначено.

У відповідності до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

За п.138.4. статті 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім не розподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно пп.14.1.27. п. 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначальною ознакою витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, є їх зв'язок з господарською діяльністю платника податку.

В силу пп. 139.1.9. п.139.1. статті 139 Податкового кодексу України не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Тобто, підставою для не включення до валових витрат є лише випадок повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, а тому і неможливість віднесення до складу валових витрат підприємця нереальних сум, непідтверджених будь-якими документами взагалі.

Суд встановив, що посадовими особами ДПІ при проведенні розрахунку витрат пального ФОП ОСОБА_3 було використано виключно відстань, на яку здійснювалося перевезення вантажів. При цьому, податковим органом не було взято до уваги витрати пального на подачу автотранспорту до пункту навантаження (розвантаження) та повернення його в зворотному напрямку, що також на вірне переконання суду першої інстанції має прямий вплив на формування собівартості наданих послуг та пов'язано з його господарською діяльністю.

Враховуючи наведені обставини, суд вірно визнав безпідставними висновки ДПІ з приводу завищення ФОП ОСОБА_3 валових витрат на подачу транспортних засобів до пункту навантаження (розвантаження) та повернення їх в зворотному напрямку.

Податковим органом, у відповідності до приписів ч.2 ст.71 КАС України, не надано доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення та на спростування вищевикладеного.

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, надав їм відповідну правову оцінку і прийняв постанову про задоволення позову у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "16" грудня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "18" лютого 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Субєкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3 представнику позивача ОСОБА_6, , АДРЕСА_1

4- відповідачу Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області вул.Відінська,8,м.Рівне,33023

- ,