Справа № 2а/0270/4511/11
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2015 р. м. Київ К/9991/31755/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Винокурова К.С.,

Головчук С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 09.11.2011р.) до Територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області про визнання протиправною відмови начальника Територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області від 03.11.2011р., викладеної в листі №04-33/3226, у проведенні перерахунку заробітної плати та видачі довідки про заробітну плату, яка підлягала нарахуванню на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.01.2011р. по адміністративній справі №2-а-4903/10/0270, та щомісячного довічного грошового утримання судді, а також зобов'язання відповідача провести перерахунок заробітної плати позивача відповідно до вказаної постанови суду та видати йому довідку про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, зокрема, зазначав, що він є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання; при цьому, ще працюючи суддею, в зв'язку з неналежним нарахуванням та виплатою йому заробітної плати та щомісячного грошового утримання за період з січня 2007 року по листопад 2010 року він звернувся до суду з позовом про визнання такої бездіяльності Державної судової адміністрації України та Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області протиправною й стягнення на його користь заборгованості із заробітної плати та щомісячного грошового утримання, який було задоволено, проте, звернувшись до відповідача із заявою про здійснення йому перерахунку заробітної плати з врахуванням присуджених постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.01.2011р. у справі №2-а-4903/10/0270 сум та видачу відповідної довідки отримав протиправні, на його думку, відмови.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.11.2011р., залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.03.2012р., позов задоволено частково: зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області зробити перерахунок заробітної плати ОСОБА_4 відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 26.01.2011р. по адміністративній справі №2-а-4903/10/0270 та видати довідку з урахуванням здійснення перерахунку; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив рішення судів скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач в письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Відповідно до ч.2 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.01.2011р. у справі №2-а-4903/10/02, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду України від 29.07.2011р., визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України та Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області щодо неповного обсягу нарахування та виплати заробітної плати та щомісячного грошового утримання працюючого судді ОСОБА_4; визнано протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України щодо неврахування при розробленні проектів законів України про державні бюджети на 2007 - 2010 роки вимог Постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03.09.2005р. "Про оплату праці суддів"; стягнуто з Міністерства фінансів України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з Державного казначейства України на розрахункові рахунки Державної судової адміністрації України для виплати ОСОБА_4 заборгованості по заробітній платі за період з січня 2007 року по листопад 2010 року в розмірі 141584 грн. та щомісячному грошовому утриманню працюючого судді в сумі 179124,40 грн.

На адресовані Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України у Вінницькій області заяви від 06.09.2011р. та від 29.09.2011р. про видачу довідки про заробітну плату, яка підлягала нарахуванню у відповідності до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.01.2011р. у справі №2-а-4903/10/0270 та довічного грошового утримання судді, відповідно до додатку №2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, позивач отримав відмови, оформлені листами №04-34/2768 від 16.09.2011р. та №04-33/3226 від 03.11.2011р.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.30 та ст.31 Закону України "Про оплату праці" при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати; відомості про оплату праці працівника надаються будь-яким органам чи особам лише у випадках, передбачених законодавством, або за згодою чи на вимогу працівника.

При цьому, форма довідки, що подається до органу Пенсійного фонду України для призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України» від 25.01.2008р. №3-1, якою встановлено, що вона має містити такі обов'язкові реквізити як складові заробітної плати особи, що враховуються при призначенні (перерахунку пенсії), зокрема, оклад, доплата за кваліфікаційний клас, надбавки, премія, інші виплати, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання.

Як вже вказувалось в цій ухвалі, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про зобов'язання Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області зробити перерахунок заробітної плати позивача на підставі постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 26.01.2011р. по адміністративній справі №2-а-4903/10/0270 та видати довідку з урахуванням здійсненого перерахунку.

Приймаючи рішення, суди, з врахуванням приписів статтей 72 та 255 КАС України, виходили з обов'язковості виконання набравшого законної сили судового рішення та встановлення цим рішенням певних обставин, що не доказуються та не оспорюються при розгляді інших справ.

Проте, суди залишили поза увагою ту обставину, що вказаною постановою не встановлено обов'язку проведення перерахунку заробітної плати; до того ж, в разі визначення такого обов'язку та його ігнорування зобов'язаною особою, такі дії мали б вчинятися в межах виконавчого провадження.

Отже, судове рішення, яким постановлено стягнути на користь позивача лише певну суму заборгованості по заробітній платі без визначення конкретних розмірів посадових окладів тощо, що мали б бути нараховані та виплачені у певні періоди (з вказівкою на місяці, роки) не може бути єдиною підставою для видачі відповідачем довідки, яка має містити інформацію про складові заробітної плати й за спірний період.

Частина 4 статті 70 КАС України передбачає, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною 1 статті 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 163 КАС України у мотивувальній частині зазначаються обставини, встановлені судом із посиланням на докази, мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, якими він керувався.

В мотивувальній частині рішення наводяться дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінка всіх доказів, з яких виходив суд при вирішенні спору; визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд повинен це обґрунтувати.

За правилами частини 2 статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати обставини, судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, який, з врахуванням наведеного, має постановити за результатами такого розгляду обґрунтоване та законне рішення, у тому числі надати правову оцінку усім доводам відповідача, якими він керувався, заперечуючи проти позову.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2012 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Головчук С.В.