Справа № 711/3495/14-а
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року м. Київ К/800/38784/14

К/800/38668/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.,

суддів Заїки М.М.,

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційні скарги ОСОБА_2 та Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2014 року за заявою Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності,

встановила:

У квітні 2014 року Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області звернувся до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2014 року заяву про встановлення способу і порядку виконання рішення задоволено. Змінено спосіб виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області провести перерахунок пенсії по інвалідності та провести її виплату ОСОБА_2 за період з 28.10.2010 по 30.05.2011, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком в тих розмірах, що діяли у вищезазначений період, шляхом стягнення з Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області на користь ОСОБА_2 коштів у вигляді перерахунку пенсії за період з 28.10.2010 по 30.05.2011 в сумі 37 456, 22 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2014 року ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2014 року скасовано та прийнято нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви.

Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області та ОСОБА_3 подали касаційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просять ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2014 року скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають, оскільки рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційних скарг є необґрунтованими і не дають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України, для зміни чи скасування судового рішення.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою Придніпровського районного суду від 30 травня 2011 року визнано неправомірною відмову щодо перерахунку пенсії та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Придніпровському районні м. Черкаси провести перерахунок пенсії по інвалідності та провести її виплату ОСОБА_2 за період 28.10.2010 по 30.05.2011 в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % мінімальних пенсій за віком в тих розмірах, що діяли у вищевказаний період. відповідачем На виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2011 року до виплати позивачу нараховано 37 456,22 грн., але зазначені кошти не виплачено.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що є обставини, що роблять виконання рішення суду неможливим, оскільки боржником нараховане позивачу пенсію у розмірі 37 456,22 грн. за постановою суду, яка фактично не виконана в частині виплати вказаних коштів, у зв'язку з відсутністю фінансування.

Відмовляючи в задоволенні заяви про зміну способу виконання, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що викладені в заяві вимоги стосуються вчинення відповідних дій, які у випадку їх задоволення, можуть істотно змінити зміст резолютивної частини судового рішення, що у відповідності з діючим законодавством є недопустимим. А зазначені в заяві вимоги не можуть бути обставинами, що є підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Як і в цивільному судочинстві, поняття способів захисту прав, свобод та інтересів особи в адміністративному судочинстві охоплюється визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цих прав, свобод та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 263 Кодексу адміністративного судочинства України містить не тільки механізм процесуальної процедури розгляду питань зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а й підстави для розгляду цих питань. Оскільки ці підстави є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями ст.ст.105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

Згідно з частиною четвертою статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року у справі №21-394а14.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, про відмову в задоволенні заяви про встановлення способу і порядку виконання постанови Придніпровського районного суду від 30 травня 2011 року.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2014 року за заявою Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді А.Ф. Загородній

М.М. Заїка