Справа № 815/6054/14
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

18 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6054/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Соколенко О. М.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області, про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ :

До Одеського окружного адміністративного суду, з урахуванням наданих уточнень, надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про: визнання неправомірними дій відділу ДВС Біляївського МУЮ в Одеській області в частині відкриття виконавчого провадження № 45124572 та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави в особі ДПІ у Біляївському районі заборгованості у розмірі 1837,27 грн. на підставі вимоги № Ф-821, виданої 08.07.2014 року ДПІ у Біляївському районі, яка не є виконавчим документом; скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 45124572 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави в особі ДПІ у Біляївському районі заборгованості у розмірі 1837,27 грн., винесеної 17.10.2014 року державним виконавцем відділу ДВС Біляївського МУЮ в Одеській області Ковальовим С.В.

Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Ковальовим С.В. на підставі вимоги № Ф-821 від 08.07.2014 року, виданої ДПІ у Біляївському районі Одеської області, 17.10.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45124572 про стягнення з позивача на користь держави в особі ДПІ у Біляївському районі заборгованості у розмірі 1837,27 грн.

На думку позивача, дії відповідача щодо відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 45124572 від 17.10.2014 року є неправомірними, а сама постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню, оскільки в переліку документів, які підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою та визначені в приписах ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», вимога ДПІ як виконавчий документ відсутня. Таким чином, позивач вважає, що відділом ДВС Біляївського МУЮ в Одеській області незаконно відкрито виконавче провадження по вищезазначеній вимозі ДПІ, яка не є виконавчим документом, що призвело до порушення вимог чинного законодавства та прав позивача.

Відповідач 02.12.2014 року надав до суду письмові заперечення на адміністративний позов (а.с.61-63), в яких, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав. Як вказує відповідач, 14.10.2014 року до відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області надійшла заява ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-821 від 08.07.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 1837,27 грн. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області ВП № 45124572 від 17.10.2014 року на підставі ст.ст.17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-821 від 08.07.2014 року, виданої ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 1837,27 грн. Відповідач зазначає, що станом на теперішній час, ОСОБА_2 вимоги виконавчого документа жодним чином не виконав.

Обґрунтовуючи правомірність дій відповідача щодо відкриття виконавчого провадження та правомірність прийняття оскаржуваної постанови, відповідач, посилаючись на положення п.8 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.4, ч.5 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», зазначає, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом, який виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Таким чином, відповідач зазначає, що державним виконавцем правомірно, на підставі вищевказаних положень чинного законодавства відкрито виконавче провадження ВП № 45124572 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-821 від 08.07.2014 року, виданої ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 1837,27 грн., у зв'язку з чим, оскаржувана постанова є правомірною та скасуванню не підлягає.

Під час підготовки справи до судового розгляду, судом на підставі положень ст.53 КАС України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державну податкову інспекцію у Біляївському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області, оскільки рішення у справі може вплинути на її права, інтереси чи обов'язки.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.12.2014 року проти задоволення адміністративного позову заперечував з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов, та зважаючи на надані до суду докази.

Представник третьої особи - ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області у судове засідання не з'явився, третя особа була належним чином сповіщена про розгляд справи, що підтверджується звітом про відправку повістки про виклик до суду факсимільним зв'язком та відповідною факсограмою від 05.12.2014 року, які наявні в матеріалах справи. Жодних клопотань щодо причин неприбуття до суду з боку третьої особи до суду не надходило.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову суду та направити справу на новий розгляд.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області 08.07.2014 року за № Ф-821 винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) (а.с. 66), якою відповідно до вимог ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі картки особового рахунку платника ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області вимагає сплатити ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) суми недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 1837,27 грн.

24.07.2014 року ОСОБА_2 отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) 24.07.2014 року, що підтверджується розпискою на повідомленні про вручення поштового відправлення, та вказана вимога набрала чинності 02.08.2014 року (а.с. 67).

У зв`язку з несплатою боржником - ОСОБА_2 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 1837,27 грн. на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.07.2014 року № Ф-821, яка набрала чинності 02.08.2014 року, державна податкова інспекція у Біляївському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області 14.10.2014 року звернулась до начальника відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції із заявою про примусове виконання вимоги від 14.10.2014 року за вих. № 12502/9/25-16 (а.с. 65).

За вказаною заявою ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Ковальовим С.В. винесено постанову ВП № 45124572 від 17.10.2014 року про відкриття виконавчого провадження, якою на підставі ст.ст.17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження з примусового виконання вимоги № Ф-821 від 08.07.2014 року, виданої ДПІ у Біляївському районі про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави в особі ДПІ у Біляївському районі заборгованості у розмірі 1837,27 грн. (а.с. 9, 68). Листом відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 17.10.2014 року № 49602 копію вказаної постанови направлено на адресу позивача до виконання, та на адресу ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області до відома (а.с. 7, 69).

Як зазначив позивач, копію зазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №45124572 від 17.10.2014 року ним отримано 21.10.2014 року, однак, не погоджуючись із даною постановою та діями відповідача щодо її винесення, він звернувся до суду із даним адміністративним позовом. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність повністю відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до вимог ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про державну виконавчу службу» державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України.

Статями 7 та 8 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання. Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є стороною виконавчого провадження, а саме є боржником за виконавчим провадженням ВП № 45124572.

Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

В свою чергу, відповідно до вимог ч.1 ст.17 та п.8 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно, у відповідності до вимог ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження та винесено оскаржувану постанову, а твердження позивача щодо того, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 08.07.2014 року № Ф-821 не є виконавчим документом у розумінні положень ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Вимогами ст. 22 Закону встановлено строки пред'явлення виконавчих документів до виконання, та відповідно до частини 1 цієї статті виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до вимог ч.2 вказаної статті строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:

- виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

- виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення;

- інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 08.07.2014 року № Ф-821, остання набрала чинності 02.08.2014 року.

При цьому, у п.4 вказаної вимоги зазначено, що у разі несплати суми боргу, зазначеного у п.1 вимоги, ця вимога передається до органу державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби для стягнення в примусовому порядку протягом року з дати, зазначеної у пункті 6 вимоги.

Як вже зазначалось вище, відповідно до вимог ч.1 ст.17 та п.8 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

В свою чергу, такий обов'язок на органи державної виконавчої служби покладає, зокрема, Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (надалі - Закон №2464-VI).

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на момент прийняття вимоги від 08.07.2014 року) рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Так, згідно ч.4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на момент прийняття вимоги від 08.07.2014 року) орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки. У випадках, зазначених в абзаці дев'ятому цієї частини, орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Відповідно до вимог ч.5 ст.25 Закону вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Вказані положення узгоджуються із вимогами п.6.3, п.6.5, п.6.6, п.6.8 розділу VI «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 455 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 року за № 1622/24154.

При цьому, п.1 Положення про Міністерство доходів і зборів України, затвердженого Указом Президента України від 18.03.2013 року №141/2013 (надалі - Положення №141/2013), визначено, що Міністерство доходів і зборів України (Міндоходів України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. В силу вимог пп. 6 п. 4 Положення №141/2013, Міндоходів України відповідно до покладених на нього завдань, у тому числі, контролює своєчасність подання платниками податків та єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларації, розрахунки тощо), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків і зборів, єдиного внеску.

Міндоходів України здійснює повноваження безпосередньо та через територіальні органи. До територіальних органів Міндоходів України належать його територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, міжрегіональні територіальні органи (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць), митниці, спеціалізовані департаменти та спеціалізовані органи Міндоходів України, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, об'єднані та спеціалізовані державні податкові інспекції (п. 7 Положення №141/2013).

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року №229 затверджено перелік територіальних органів Міндоходів, які утворюються, серед яких, зокрема, державна податкова інспекція у Біляївському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області. Отже, з аналізу вказаних положень діючого законодавства колегія суддів вважає, що вимога ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-821 від 08.07.2014 року, на підставі якої відкрито виконавче провадження ВП №45124572, прийнята на підставі ч.4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та в силу цієї ж норми є виконавчим документом, який виконується державною виконавчою службою відповідно до п.8 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначена вище вимога про сплату недоїмки позивачем була отримана ще 24.07.2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи, однак, у встановлений законодавством строк ні в адміністративному, ні судовому порядку позивачем оскаржена не була, що не заперечувалось останнім під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що посилання позивача на те, що саме вказана вимога про сплату боргу ним отримана не була - є необґрунтованими, оскільки вказані твердження позивача спростовуються матеріалами справи.

Також, посилання позивача на те, що вимога ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-821 від 08.07.2014 року не відповідає вимогам виконавчого документу, на думку колегії суддів, є хибними, оскільки вказана вимога складена у точній відповідності із затвердженою формою вимоги про сплату боргу (недоїмки), згідно додатку 5 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (абзац перший пункту 6.4 розділу VI) із зазначенням усіх необхідних даних, визначених для її складення згідно цього додатку та згідно вимог ч.1 та ч.4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що є необґрунтованими посилання позивача як на підставу неправомірності дій відповідача та протиправності винесення оскаржуваної постанови на те, що згідно вимоги ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-821 від 08.07.2014 року від нього вимагалось сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, однак згідно оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №45124572 від 17.10.2014 року державний виконавець на свій власний розсуд зазначив у ній про стягнення з позивача як з боржника на користь держави в особі ДПІ у Біляївському районі заборгованості у розмірі 1837,27 грн., з огляду на наступне.

Так, у п.4 вказаної вимоги № Ф-821 від 08.07.2014 року зазначено, що у разі несплати суми боргу, зазначеного у п.1 вимоги, ця вимога передається до органу державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби для стягнення в примусовому порядку протягом року з дати, зазначеної у пункті 6 вимоги.

Зміст даного пункту 4 повністю відповідає змісту пункту 4 форми вимоги про сплату боргу (недоїмки), наведеної у додатку 5 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Отже, враховуючи викладене та вимоги ст.17 та ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів вважає, що державним виконавцем в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги № Ф-821 від 08.07.2014 року, виданої ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області правомірно зазначено про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави в особі ДПІ у Біляївському районі заборгованості у розмірі 1837,27 грн.

Також, доводи позивача про те, що до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №45124572 від 17.10.2014 року державним виконавцем внесено неправдиву інформацію щодо надходження до відділу ДВС заяви стягувача, як на підставу неправомірності прийняття оскаржуваної постанови, спростовуються наступним.

Державна податкова інспекція у Біляївському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області звернулась до начальника відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції із заявою про примусове виконання вимоги від 14.10.2014 року за вих. № 12502/9/25-16, яка надійшла до відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в Одеській області 14.10.2014 року за № 63453/03. На вказаній заяві міститься резолюція керівника «В-2 до вирішення питання щодо виконання» із датою « 15.10.2014 року». В свою чергу, у постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №45124572 від 17.10.2014 року державним виконавцем зазначено, що заява про примусове виконання подана 15.10.2014 року.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначення в оскаржуваній постанові дати подання заяви про примусове виконання 15.10.2014 року, замість 14.10.2014 року не свідчить про внесення неправдивих відомостей до цієї постанови, а лише може свідчити про допущення державним виконавцем технічної помилки (описки) у даті надходження заяви стягувача. Більш того, зазначення дати подання заяви про примусове виконання 15.10.2014 року, замість 14.10.2014 року, з урахуванням вищенаведених висновків суду, жодним чином не свідчить про протиправність оскаржуваної постанови та про наявність підстав для її скасування.

Водночас, щодо посилання позивача на те, що державним виконавцем із порушенням строку, визначеного ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено оскаржувану постанову, слід зазначити наступне.

Як було вищезазначено, заява ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області про примусове виконання вимоги від 14.10.2014 року за вих. № 12502/9/25-16, надійшла до відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в Одеській області 14.10.2014 року за № 63453/03, про що свідчить вхідний штам відділу ДВС. При цьому, на вказаній заяві міститься резолюція керівника: «В-2 до вирішення питання щодо виконання» із датою « 15.10.2014 року».

Відповідно до вимог ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Згідно обкладинки на заведене виконавче провадження №1600/2 (номер за ЄДРВП 45124572) по примусовому виконанню вимоги № Ф-821 від 08.07.2014 року, виданої ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області, у графі «Інформація про виконавче провадження» зазначено, що виконавчий документ передано до виконання 15.10.2014 року (а.с. 64).

Отже, зважаючи на положення ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки до державного виконавця вказаний виконавчий документ (вимога № Ф-821 від 08.07.2014 року) надійшов (переданий) 15.10.2014 року, то відповідно, державним виконавцем винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45124572 від 17.10.2014 року у встановлений законом строк. Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що пред'явлена на примусове виконання вимога № Ф-821 від 08.07.2014 року є виконавчим документом, який відповідав вимогам чинного законодавства, був пред'явлений у встановленому порядку та у визначений законом строк.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що державний виконавець відділу ДВС Біляївського МУЮ в Одеській області при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 45124572 від 17.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави в особі ДПІ у Біляївському районі заборгованості у розмірі 1837,27 грн. на підставі вимоги № Ф-821 від 08.07.2014 року, діяв відповідно до норм чинного законодавства України, в межах та на підставі, наданих йому законом повноважень, у зв'язку із чим постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 45124572 від 17.10.2014 року прийнята відповідно до вимог чинного законодавства та скасуванню не підлягає.

Таким чином, вимоги позивача про визнання неправомірними дій відділу ДВС Біляївського МУЮ в Одеській області в частині відкриття виконавчого провадження № 45124572 та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави в особі ДПІ у Біляївському районі заборгованості у розмірі 1837,27 грн. на підставі вимоги № Ф-821, виданої 08.07.2014 року ДПІ у Біляївському районі, та про скасування постанови ВП №45124572 від 17.10.2014 року є безпідставними, необґрунтованими, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 23.02.2015 року.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян

Суддя: О.І. Шляхтицький