Справа № 226/3246/12
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 226/3246/12 Головуючий у 1-й інстанції: Ковганич С.В.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 липня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2011 року позивач звернувся до Тульчинського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про визнання дій відповідача протиправними; зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову пенсію в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням раніше виплаченого, та виплачувати її щомісяця, починаючи з 15 грудня 2010 року, а також нарахувати та виплатити доплату до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням раніше виплаченого та виплачувати щомісяця, починаючи з 15 грудня 2010 року, а саме одну заробітну плату.

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 липня 2012 року позов задоволено частково: визнано дії відповідача протиправними; зобов'язано відповідача провести перерахунок позивачу, починаючи з 01.01.2011 року, та виплатити до часу втрати такого права додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу.

Згідно зі ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, проживає в с. Зарічне Тульчинського району Вінницької області, яке згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 року віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю, та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області.

Відповідно до статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 4 категорії призначається у розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Всупереч вказаній нормі позивачу зазначена доплата виплачувалася частково, у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року, а не в розмірі, зазначеному у Законі.

З огляду на те, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу в порівняні з постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що відповідачем протиправно проводилися виплати в розмірах менших, ніж це передбачено статтею 51 зазначеного Закону.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне вказати на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, не в повному обсязі вирішив заявлені позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що позивач просить перерахувати та виплатити додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та підвищення як особі, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Однак, Тульчинський районний суд постановою від 17 липня 2012 року прийняв рішення лише щодо частини позовних вимог, які стосуються перерахунку та виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Таким чином, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, не вирішив заявлених позивачем позовних вимог про перерахунок та виплату підвищення до пенсії як особі, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", чим порушив вимоги чинного процесуального законодавства України.

Згідно з частиною 1 статті 39 вищевказаного Закону пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить, зокрема, у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одну мінімальну заробітну плату.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що позивачу зазначена доплата виплачувалася частково, у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, а не в розмірі, зазначеному у Законі.

Враховуючи, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу відносно постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, колегія суддів вважає, що відповідачем протиправно проводилася виплата в розмірі меншому, ніж це передбачено статтею 39 зазначеного Закону.

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до суду 15.06.2011 року.

Враховуючи строки звернення до суду, визначені ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, право позивача на перерахунок і виплату державної та додаткової пенсії підлягає захисту за період з 15.12.2010 року, оскільки позов подано до суду 15.06.2011 року.

Таким чином, позовні вимоги про перерахунок та виплату додаткової пенсії та підвищення до пенсії відповідно до ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є обґрунтованими та підлягають задоволенню, починаючи з 15.12.2010 року.

Враховуючи викладене, підстави для залишення позовних вимог щодо стягнення коштів до початку перебігу строку позовної давності без розгляду відсутні.

Крім того, в силу вимог ч. 4 ст. 160 КАС України питання про залишення позовної заяви без розгляду вирішується окремим документом (ухвалою).

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду з підстави правильного по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права, а також вирішення не всіх позовних вимог чи питань.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 липня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії, - змінити.

Абзац 3 резолютивної частини Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 липня 2012 року викласти в наступній редакції:

"Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі Вінницької області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, та підвищення (доплати) до пенсії, як особі, що постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи 4 категорії, згідно зі ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 15 грудня 2010 року по день припинення такого права, з урахуванням проведених виплат."

Абзац 4 резолютивної частини Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 липня 2012 року виключити.

В решті постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 липня 2012 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.