Справа № 686/24258/14-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/24258/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Порозова І.Ю.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

18 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

за участю:секретаря судового засідання: Мартинюк В.В.,

за участю: представника відповідача Роюк Вікторії Юріївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому Хмельницької області на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому Хмельницької області, про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 грудня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача (апелянта) апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_4 з 13.07.2012 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому Хмельницької області та отримує пенсію за віком.

13.05.2014 року відповідачем винесено рішення № 87587 про утримання з позивача переплати пенсії в сумі 10511,35 грн., що утворилась за період з липня 2012 року по 30 квітня 2014 року, на тій підставі, що позивач з заявою про призначення пенсії надала відомості про те, що вона непрацююча, тоді як була зареєстрована фізичною-особою піприємцем.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що на підставі рішення господарського суду Хмельницької області від 25.06.2008 року припинено підприємницьку діяльність ОСОБА_4, а тому відповідачем неправомірно винесено рішення про утримання з її пенсії переплати в розмірі 20%.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Згідно ч.1 ст. 50 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст. 101 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII ,,Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-XII) органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Частиною першою статті 103 Закону № 1788-XII встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 (далі Порядок).

Згідно п. 3 Порядку повернення коштів проводиться відповідно до статті 103 Закону України ,,Про пенсійне забезпечення" у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Таким чином, відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серія НОМЕР_1, ОСОБА_4 25.07.2005 року зареєстрована як фізична особа-підприємець виконавчим комітетомХмельницької міської ради.

Постановою господарського суду Хмельницької області від 25.06.2008 року у справі № 3/3664-А припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

Однак, саме по собі рішення суду про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця не може свідчити про припинення підприємницької діяльності фізичною особою, так як Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» передбачає для цього певні дії.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 46 вказаного Закону фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Згідно ч.3 ст. 49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний реєстратор зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем внести до Єдиного державного реєстру запис про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця та повідомити органи статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування та фізичну особу - підприємця, щодо якої було постановлено судове рішення, про внесення такого запису. З дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем застосовуються обмеження, які встановлені законом, зокрема частиною восьмою статті 47 цього Закону.

Порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності за судовим рішенням, що не пов'язано з банкрутством фізичної особи - підприємця, здійснюється за процедурами, встановленими частинами дев'ятою - вісімнадцятою статті 47 цього Закону.

Відповідно до частини дев'ятої статті 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа не раніше двох місяців з дати публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації подає державному реєстратору особисто (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням; свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця; довідку відповідного органу державної податкової служби про зняття фізичної особи - підприємця з обліку як платника податків; довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про зняття з обліку; довідки відповідних органів фондів соціального страхування про зняття з обліку.

Згідно з частиною п'ятнадцятою статті 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» за відсутності підстав для залишення документів, які передбачені частиною тринадцятою цієї статті, без розгляду державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до частини п'ятнадцятої статті 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців» дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 проведено 06.03.2014 року, за рішенням суду.

Таким чином, позивач, на момент звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії, залишилась фізичною особою - підприємцем і припинила свою діяльність тільки 06.03.2014 року.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що оскільки ОСОБА_4 не переконавшись про проведення державним реєстратором припинення її підприємницької діяльності, повідомила управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому Хмельницької області, що не являється приватним підприємцем то останнім правомірно винесено рішення про утримання з позивача переплати пенсії, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 195 КАС України, яким суду апеляційної інстанції надано право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому Хмельницької області задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задовленні позову ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій, -відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі протягом п'яти днів з моменту проголошення.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М.

Гонтарук В. М.