Справа № 2-а-151/12
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-151/12 Головуючий у 1-й інстанції: Заріцький С.М. Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Безименної Н.В.

суддів: Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 19 жовтня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вичинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2012 ОСОБА_2 звернулась до Вишгородського районного суду Київської області з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області щодо призначення допомоги при народженні третьої дитини в частині розміру;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області призначити допомогу при народженні третьої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - у розмірі кратному 120 розмірам прожиткового мінімуму.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 19.10.2012 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем - ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити по справі нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач - ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а. с. 5, 6, 7).

За результатами розгляду заяви позивача про надання допомоги при народженні третьої дитини, Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області надало допомогу ОСОБА_2 як при народженні другої дитини, оскільки після розлучення позивача із ОСОБА_6, старший син - ОСОБА_4 проживає разом із батьком і перебуває на утриманні та вихованні батька, а не матері, тому й підстав для виплати їй допомоги при народженні третьої дитини немає.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» одним із видів державної допомоги сім'ям з дітьми є допомога при народженні дитини.

Згідно із ст. 12 вказаного Закону допомога при народженні дитини нараховується виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, установленого на день народження дитини.

Допомога при народженні дитини надається у сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму, - на другу дитину; кратній 120 розмірам прожиткового мінімуму, - на третю і кожну наступну дитину. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом наступних 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну дитину - 72 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 6 пункту 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751), встановлено, що розмір та строк виплати допомоги, яка призначається одному з батьків дитини, визначається з урахуванням кількості живонароджених та усиновлених дітей (враховуючи померлих), які до народження дитини перебували на утриманні особи, якій призначається допомога, її чоловіка (дружини), крім дітей, від виховання яких зазначена особа (її чоловік, дружина) відмовилась, а також дітей, які передані на виховання іншій особі, та повнолітньої дочки (повнолітнього сина) чоловіка, які не були усиновлені дружиною. У разі народження двійні або більшої кількості дітей кожна дитина з їх числа вважається наступною.

Проаналізувавши положення Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Порядку № 1751, колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні питання про призначення допомоги, слід виходити з того, скільки живонароджених та усиновлених дітей (враховуючи померлих) до народження дитини перебували на утриманні особи.

Як вбачається з матеріалів справи, одразу після народження третьої дитини - ОСОБА_3, був складений акт обстеження проживання від 14.10.2011 року, відповідно до якого на утриманні матері - ОСОБА_7 - знаходяться двоє дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а. с. 22).

Таким чином, вказаним актом підтверджується, що до народження третьої дитини позивача, син позивача ОСОБА_4 не перебував на утриманні матері.

Колегія суддів не бере до уваги довідку від 27.06.2012 року № 304, відповідно до якої ОСОБА_7 проживає в АДРЕСА_1 та виховує троє дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, виходячи з наступного (а. с. 18).

Зазначена довідка складена після тривалого часу від народження третьої дитини позивача, що не може бути підставою для підтвердження того, що ОСОБА_4 перебував на утриманні матері.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до народження третьої дитини позивача, ОСОБА_4 перебував на утриманні батька - ОСОБА_6, що підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку, осіб від 27.09.2011 року № 409, довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку, осіб від 27.09.2011 року № 408, актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 14.10.2011 року № 499 та актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 10.10.2011 року № 478 (а. с. 24, 25, 26 -27, 29-30).

Крім того, виходячи із змісту вимог Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Порядку № 1751, колегія суддів звертає увагу, що утримання дитини може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання дитиною утримання з інших джерел, ні окреме проживання від матері, не може бути перешкодою для визнання факту перебування на її (позивача) утриманні.

Як вбачається з апеляційної скарги, позивач посилається на те, що вона виконувала свій обов'язок по утриманню дитини - ОСОБА_4 шляхом перерахування коштів поштовими переказами та надсиланням поштових посилок з одягом та іграшками для дитини.

Проте, колегія суддів не бере до уваги вказані доводи апелянта, так як в матеріалах справи відсутні належні підтвердження факту утримання позивачем старшого сина - ОСОБА_4, зокрема, квитанцій, чеків, листів поштового зв'язку тощо.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вичинити певні дії - є необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 19 жовтня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.В. Безименна

Судді: В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.