Справа № 640/22982/14-а
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 р.Справа № 640/22982/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова на постанову Київського районного суду м. Харкова від 21.01.2015р. по справі № 640/22982/14-а

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова

про визнання дій неправомірними, зобов'язання нарахувати доплату та виплатити підвищення до пенсії як дитині війни,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова (далі - відповідач), в якому просила суд:

- визнати дії управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова по відмові у виплаті позивачу підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком неправомірними;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова призначити позивачу доплату до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, тобто з 01.07.2014р. по 31.12.2014р. - 218,27 грн. щомісячно;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова виплатити позивачу недоотриману суму доплати до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 01.07.2014р. по 31.12.2014р. включно в розмірі 1309 грн. 62 коп.;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова виплативши позивачу доплату до пенсії з 01.07.2014р. по 31.12.2014р. включно в зазначеному розмірі, продовжувати в подальшому виплачувати позивачу цю доплату з урахуванням підвищення розмірів мінімальної пенсії за віком.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 21.01.2015р. зазначений позов задоволено частково.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 01 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року, з відрахуванням фактично проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", п.4 постанови Кабінету Міністрів України № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення", просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова та отримує пенсію за віком.

10 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова з письмовою заявою про надання їй даних перерахунку пенсії. Листом відповідача від 12.12.2014р. позивачу були надані роз'яснення щодо призначених їй доплат та її право звернення до суду в разі незгоди з їх розміром.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з обов'язку відповідача здійснювати позивачу відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей" виплату щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру пенсії, визначеної ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.07.2014р. по 02.08.2014р.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Закон України "Про соціальний захист дітей війни" установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Щодо доводів апеляційної скарги про не врахування судом першої інстанції Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" колегія суддів зазначає наступне.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (в редакції Закону, яка діяла до 03.08.2014р.) не встановлено обмеження, щодо виплат відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та не надано право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри зазначених виплат, тому з 01.01.2014 року діють положення ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" .

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за період до 03.08.2014 року нарахування та виплата дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватись відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Виходячи з системного аналізу ч.2 ст.19 Конституції України, ч.2 ст.3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", відповідач за період з 01.07.2014р. по 02.08.2014 року не мав підстав застосовувати постанову Кабінету Міністрів України від 28.12.2011р. за № 1381 та був зобов'язаний діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та виплачувати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

На підставі викладеного, колегія суддів, переглянувши оскаржуване рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 195, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 21.01.2015р. по справі № 640/22982/14-а в частині задоволення позову ОСОБА_1 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова Н.В.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Мінаєва О.М.