Справа № 2а/1970/1642/11
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Київ К/800/52881/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Ідея» до Тернопільської митниці Міндоходів, третя особа - Головне управління Держаного казначейства України у Тернопільській області, за участю прокурора Тернопільської області, про скасування рішення та стягнення збитків, що переглядається за касаційною скаргою Тернопільської митниці Міндоходів на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У червні 2011 року ТОВ «Агро-Ідея» звернулося до суду з позовом до Тернопільської митниці Міндоходів (Митниця) про скасування рішення та стягнення коштів.

Зазначали, що при декларуванні товарів «Змішувач-кормороздавач» вказали їх код за УКТ ЗЕД як «машини та механізми для приготування кормів для тварин». Митницею винесено оскаржуване рішення, яким визначено код товару як транспортного засобу підкатегорії «причепи та напівпричепи із самозавантаженням або саморозвантаженням для використання у сільському господарстві».

Посилаючись на те, що основним завданням ввезених товарів є приготування кормів, а не їх транспортування, просили скасувати рішення Митниці від 26 травня 2011 року № КТ-403-0024-11 та стягнути з відповідача 21 736,91 грн збитків, завданих переплатою митних платежів.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 липня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, а позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Митниці від 26 травня 2011 року № КТ-403-0024-11, а у задоволенні решти вимог - відмовлено.

У касаційній скарзі Митниця, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку доводів касаційної скарги, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що предметом цього спору є визначення товарної позиції за УКТ ЗЕД товарів «Змішувач-кормороздавач WP6» та «Змішувач-кормороздавач WP8», ввезених позивачем на митну територію України у травні 2011 року та задекларованих за кодом 8436 10 00 00 (машини та механізми для приготування кормів для тварин).

Рішенням Митниці від 26 травня 2011 року № КТ-403-0024-11 визначено код цих товарів як 8716 20 00 00 (причепи та напівпричепи з самозавантаженням або саморозвантаженням, для використання у сільському господарстві).

Згідно з Інструкціями до відповідних товарів, їх завданням є підготовка, транспортування та дозування кормів безпосередньо на місце годування. Рух причепів по автомобільним дорогам заборонений.

У листі виробника товарів, адресованому Митниці з приводу уточнення коду УКТ ЗЕД, зазначено, що основним призначенням змішувачів-кормороздавачів є приготування кормів.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з поясненнями до товарної позиції 8436 вона включає лише ті механізми, що призначені виключно для приготування кормів. Оскільки спірний товар додатково виконує функцію транспортування кормів, суд зазначив, що Митницею правильно змінено його код на 8716.

Скасувавши це рішення та частково задовольнивши позов, апеляційний суд виходив з того, що основним завданням ввезених товарів є приготування кормів, а не їх транспортування. Відмовивши у задоволенні вимог про стягнення коштів, суд послався на необхідність дотримання процедури повернення надміру сплачених платежів, визначеної Митним та Податковим кодексами України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, висновків апеляційного суду не спростовують.

За правилами частин першої - четвертої статті 69 Митного кодексу (МК) України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Класифікація товарів за УКТ ЗЕД встановлена Законом України від 19 вересня 2013 року № 584-VII «Про Митний тариф України».

Товарна позиція Митного тарифу 8436 10 00 00 означає «Інше обладнання для сільського господарства, садівництва, лісового господарства, птахівництва або бджільництва, включаючи обладнання для пророщування насіння з механічним або нагрівальним обладнанням; інкубатори та брудери для птахівництва, зокрема машини та механізми для приготування кормів для тварин».

Згідно з поясненнями до товарної позиції 8436 у цій товарній позиції розглядається обладнання, не включене до товарних позицій 8432- 8435, яке являє собою машини і механізми, використовувані на фермах (включаючи сільськогосподарські школи, кооперативи або наукові станції), у лісовому господарстві, садівництві, птахівництві чи бджільництві або аналогічні, зокрема, подрібнювачі або змішувачі добрив, машини для приготування кормових сумішей.

Товарна позиція Митного тарифу 8716 20 00 00 означає «причепи та напівпричепи з самозавантаженням або саморозвантаженням, для використання у сільському господарстві».

Згідно з поясненнями до товарної позиції 8436 вона поширюється на групу несамохідних транспортних засобів (без механічного приводу) (крім згаданих у попередніх товарних позиціях), що мають одне колесо чи більше і які призначені для перевезення вантажів або людей. Сюди також включаються немеханічні транспортні засоби, які не обладнані колесами (наприклад, сани, спеціальні сани для пересування по дерев'яних напрямних).

Колегія суддів звертає увагу, що до товарної позиції 8436 20 00 00 можуть включатися самозавантажні причепи для сільського господарства, обладнані автоматичними навантажувальними пристроями і, можливо, також пристроями для січення фуражу, кукурудзяних стебел і т.п., саморозвантажні причепи для перевезення різних вантажів (фуражу, гною і т.п.) з рухомою підлогою для розвантаження; такі транспортні засоби можна укомплектовувати різними пристроями (пристроєм для подрібнювання гнойової маси, для січення фуражу і т.п.) для того, щоб пристосувати їх для використання як розкидач гною, фуражного кузову чи причепу для перевезення коренеплодів.

Проте, до цієї товарної позиції не включаються самозавантажні причепи з постійно встановленим на них збиральним устаткуванням для скошування, січення і перевезення трав, кукурудзи і т.п. (товарна позиція 8433).

Системний аналіз наведених пояснень до УКТ ЗЕД дає підстави стверджувати, що основним критерієм для визначення коду спірного товару є його основне цільове призначення. Інші технічні можливості товару, як правило, на визначення товарної позиції не впливають.

Зокрема, якщо завданням товару є перевезення вантажів або людей - він класифікується за кодом 8436 20 00 00 (незалежно від можливості виконання факультативних завдань, наприклад подрібнення вантажів). Якщо ж товар має використовуватися у першу чергу для збирання трав, кукурудзи і т.п., то він, попри додаткову функцію перевезення або подрібнення, декларується за кодом 8433. Якщо ж основним завданням є приготування кормів та здійснення годування - товар має класифікуватися за товарною позицією 8716 20 00 00.

Оскільки у спірному випадку перевезення кормів передбачене лише як допоміжна функція до завдання з їх приготування та роздавання, та може здійснюватися лише на обмеженій території ферми (рух по автодорогам заборонений), то висновок апеляційного суду про незаконність рішення Митниці є обґрунтованим.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, повторюють аналогічні доводи заперечень на позов, які належно досліджені та оцінені апеляційним судом і його висновків не спростовують.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Тернопільської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов