Справа № 815/6271/14
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/6271/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СПТР» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПТР» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

ТОВ «СПТР» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами перевірки ТОВ «СПТР» Державною податковою інспекцією у Приморському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області складений акт, на підставі якого прийняте податкове повідомлення-рішення, якими позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 60 855 грн., з яких 40 570 грн. основного зобов'язання та 20 285 за штрафними (фінансовими) санкціями. Проте позивач зазначає, що факт виконання ТОВ «СПТР» та його контрагентом зобов'язань за спірним договором підтверджується всіма необхідними первинними документами, а саме: договором №27/11-12 від 27.11.2012 року, протоколом узгодження договірної ціни по вказаному договору, довідкою про вартість виконаних робіт за грудень 2012 року форми КБ-3, актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2012 року, підсумковою відомістю ресурсів за грудень 2012 року, платіжними дорученнями №60 від 18.03.2013 року та №66 від 01.03.2013 року, актом виконаних робіт по заміні протекторного захисту причалу №17 від 29.12.2012 року, актом виконаних робіт по заміні протекторного захисту причалу №17 від 28.02.2013 року. Дані первинні документи не мають дефектів форми, змісту або погодження, котрі в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості. В зв'язку з чим позивач вважає, що дане податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце проведення судового засідання, проте надав на адресу суду письмові заперечення проти позову, які мотивовані тим, що ДПІ у Приморському районі м. Одеси була проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «СПТР» за результатами якої складений акт від 29.09.2014 року №5289/15-53-22-06/26508026 «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «СПТР» з питань повноти, своєчасності декларування та сплати податку на прибуток за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, податку на додану вартість за період з 01.01.2012 року по 31.05.2013 року, нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року п 31.05.2013 року та з питань фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «СПТР» по договору субпідряду з ПП «Еко-строй-град» під час виконання договору СД/Т/ТХ-139 від 06.07.2012 року, укладеного між ТОВ «СПТР» та ДП МТП «Южний». Вказаною перевіркою встановлено порушення ТОВ «СПТР» п. 198.3, п. 198.6, ст. 198 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість всього в сумі 40570 грн. На підставі вказаного акту ДПІ у Приморському районі м. Одеси, було винесено податкове повідомлення-рішення від 09.10.2014 року №.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «СПТР» звернулось до суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Колегія суддів встановила, що на підставі направлень від 12.09.2014 року №002231/2058 та від 12.09.2014 року №002354/2088, виданих ДПІ у Приморському районі м. Одеси, згідно п.п. 78.1.11, п. 78.1. ст. 78 ПК України, на підставі постанови від 28.08.2014 року старшого слідчого СВ ЛВ на ст. Одеса - Головна УМВС на Одеській залізниці, та відповідно до наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 12.09.2014 року №2092 проведена виїзна позапланова документальна перевірка ТОВ «СПТР» з питань повноти, своєчасності декларування та сплати податку на прибуток за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, податку на додану вартість за період з 01.01.2012 року по 31.05.2013 року, нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року п 31.05.2013 року та з питань фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «СПТР» по договору субпідряду з ПП «Еко-строй-град» під час виконання договору СД/Т/ТХ-139 від 06.07.2012 року, укладеного між ТОВ «СПТР» та ДП МТП «Южний».

За результатами вказаної перевірки складений акт від 29.09.2014 року №5289/15-53-22-06/26508026 «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «СПТР» з питань повноти, своєчасності декларування та сплати податку на прибуток за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, податку на додану вартість за період з 01.01.2012 року по 31.05.2013 року, нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року п 31.05.2013 року та з питань фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «СПТР» по договору субпідряду з ПП «Еко-строй-град» під час виконання договору СД/Т/ТХ-139 від 06.07.2012 року, укладеного між ТОВ «СПТР» та ДП МТП «Южний». Вказаним актом встановлено порушення позивачем ТОВ «СПТР» п. 198.3, п. 198.6, ст. 198 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість всього в сумі 40570 грн..

На підставі вказаного акту ДПІ у Приморському районі м. Одеси було винесено податкове повідомлення - рішення № від 09.10.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість всього сумі 60855 грн., з яких 40570 грн., основного зобов'язання та 20285 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.51).

Наведене рішення оскаржене позивачем до суду. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Вирішуючи справу суд першої інстанції посилався на те, що роботи за договором №СД/Т/ТХ-139 від 06.07.2012 року, який було укладено між ТОВ «СПТР» та ДП МТП «Южний» виконанні ТОВ «СПТР» самостійно. На адресу ДП МТП «Южний» судом був наданий запит про надання інформації та відомостей щодо отримання перепусток робітниками ТОВ «СПТР» та ПП «Еко-Строй-Град» та отримано відповідь, що перепустки на об'єкт для виконання робіт за вказаним договором були отриманні тільки співробітниками ТОВ «СПТР».

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що ТОВ «СПТР» всі роботи виконувало самостійно, а договір субпідряду з ПП «Еко-Строй-Град» заключило для мінімізації доходів та переведення безготівкових коштів у готівку. Тому суд погодився з висновками ДПІ у Приморському районі м. Одеси щодо порушення ТОВ «СПТР2 п. 198.3, п. 198.6, ст. 198 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість всього в сумі 40570 грн.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його неправильним і таким, що не відповідає вимогам КАС України та приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України - господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Судами встановлено, що між ТОВ «СПТР» (виконавець) та ДП МТП «Южний» (замовник) був укладений договір №СД/Т/ТХ-139 від 06.07.2012 року «Про закупівлю послуг за державні кошти», згідно якого виконавець зобов'язується у 2012 році надавати замовнику послуги з заміни протекторного захисту причалу №17 (надалі послуги), а замовник зобов'язується оплачувати такі послуги (105-109).

Для виконання вказаного договору №СД/Т/ТХ-139 від 06.07.2012 ТОВ «СПТР» (замовник) було укладено договір субпідрядних робіт №27/11-12 від 27.11.2012 року з ПП «Еко-Строй-Град» (а.с. 54-55), згідно п. 1.1 якого замовник доручає, а субпідрядник приймає на себе зобов'язання виконати відповідно - технічні роботи по заміні протекторного захисту причалу №17 ДП МТП «Южний».

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору з ПП «Еко-Строй-Град» надані наступні документи: протокол договірної вартості, довідка про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2012 року, акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2012 року, підсумкова відомість ресурсів, платіжне доручення №60 від 18.02.2013 року, платіжне доручення №66 від 01.03.2013 року, акт виконаних робіт від 29.12.2012 року, акт виконаних робіт від 29.01.2013 року, акт виконаних робіт від 28.02.2013 року, податкові накладна від 29.12.2012 року №2521 на загальну суму 243418,01 грн., в тому числі ПДВ у сумі 40569,67 грн. (а.с. 56-67, 76).

Станом на дату складення акту кредиторська заборгованість по взаємовідносинам ТОВ «СПТР» з «Еко-Строй-Град» за даним договором відсутня. ПДВ у розмірі 40570 грн. віднесений ТОВ «СПТР» до складу податкового кредиту по рядку 10.1 декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року в сумі 40570 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що розрахунки між підприємствами за дані поставки проводились у безготівковій формі. Станом на дату складання акту кредиторська заборгованість по взаємовідносинам ТОВ «СПТР» з ПП «ЕКО-СТРОЙ-ГРАД» за даним договором відсутня. До перевірки не надані первинні документи, оформлені належним чином у відповідності із діючим законодавством, а саме: Підсумкової відомості ресурсів (за Ф№4а), «Довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат» (форма №КБ-3). Тобто, до актів не надані підсумкові відомості ресурсів, що є додатком та невід'ємною частиною акту приймання виконаних будівельних робіт, що не дає змогу визначити фактичний обсяг використаних зворотних матеріальних ресурсів замовника та власних матеріалів підрядника, а також експлуатації машин та заробітної плати робочих, хоча ці дані безпосередньо впливають на формування витрат як у замовника, так і у підрядника. Також до перевірки надані акти приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в), які взагалі не відповідають вимогам Наказу Міністерства Регіонального Розвитку та Будівництва України від 4 грудня 2009 року №554 та не дають можливості визначити місце отримання робіт, обсяг, вартість, номенклатуру проведених робіт та підтвердити витратну частину, одиницю виміру господарської операції та осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції.

Судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що для надання юридичної сили і доказовості первинні документи мають складатися відповідно до вимог чинного законодавства і не порушувати публічний порядок, установлений Законом «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996- XIV. Таким чином, зазначені документи надані до перевірки не можуть бути визначені як форма первинних документів з обліку в будівництві, внаслідок того, що не доводять використання трудових ресурсів та відповідно - надання таких людино-потужних робіт, а також внаслідок їх складання з порушенням вимог законодавства (Наказу Міністерства Регіонального Розвитку та Будівництва України від 4 грудня 2009 року №554, ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

Судова колегія вважає, що відповідачем порушено п.4, 5, 6 «Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства», затвердженого наказом ДПА України від 22.12.10р. №984 та зареєстрованого в Мінюсті 12.01.11р. за №34/18772 відповідно до змісту яких, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. У разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

Відповідно до положень Податкового кодексу України перевірка має проводитися на підставі первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку, правомірність та повнота відображення в податковій звітності за оподатковуваними операціями яких й має бути перевірена в ході документальної перевірки контролюючими органами.

Так, факт виконання ТОВ «СПТР» та його контрагентом зобов'язань за спірним договором підтверджується всіма необхідними первинними документами: саме договором №27/11-12 від 27.11.2012 р., протоколом узгодження договірної ціни до договору №27/11-12 від 27.11.2012 р., довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2012 року форми №КБ-3, актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2012 року, підсумковою відомістю ресурсів за грудень 2012 року, платіжними дорученнями №60 від 18.02.2013 р. та №66 від 01.03.2013 р., актом виконаних робіт по заміні протекторного захисту причалу №17 від 29.12.2012 р., актом виконаних робіт по заміні протекторного захисту причалу №17 від 29.01.2013 р., актом виконаних робіт по заміні протекторного захисту причалу №17 від 28.02.2013 р.

Данні первинні документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Копії платіжних документів засвідчують факт виконання ТОВ «СПТР» зобов'язань по оплаті вартості робіт за зазначеними вище правочинами шляхом перерахування безготівкових грошових коштів. З огляду на приписи Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом», операції суб'єктів права з перерахування саме безготівкових грошових коштів є прозорими для контролю з боку Держави, так як здійснюються виключно у встановлений самою ж Державою спосіб - через банківські установи. Наявні документи засвідчують, що безготівкові кошти були списані з рахунків ТОВ «СПТР», тобто вибули з його власності.

Наявними первинними документами підтверджується отримання ТОВ «СПТР» послуг згідно вищезазначеного договору. Позивач при проведенні господарських операцій оформив первинні документи, які і відобразив в своєму бухгалтерському обліку.

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу, податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Податковий кредит, сформований за рахунок сум податку, сплачених контрагенту, підтверджений належним чином оформленою та зареєстрованою податковою накладною №2521 від 29.12.2012 р.

Частина 1 п. 198.2 ст.198 Податкового кодексу України визнає датою виникнення права платника податку на податковий кредит дату здійснення першої з таких подій: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату товарів (робіт, послуг); дата отримання платником податків товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Отже, Податковий кодекс України визнає, що отримання податкової накладної вже є свідченням отримання товарів/послуг від постачальника.

Згідно п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України підставою для відповідальності платника податку є не підтвердження податковими накладними сум податку включеного до податкового кредиту на момент перевірки платника податку.

Враховуючи наявність податкової накладної №2521 від 29.12.2012 р., підприємством повністю виконані положення п.198.6 ст.198 Кодексу.

Вищий адміністративний суд України в своєму листі від 02.06.2011 року №742/11/13-11 роз'яснив, що для підтвердження права платника податку на формування витрат та/або податкового кредиту з податку на додану вартість достатньо наявності мети використання товарів та послуг, що ним придбані, незалежно від фактичних результатів такого використання. При цьому для висновків про наявність порушень податкового законодавства в діях платника податків в обов'язковому порядку необхідно з'ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів.

Відповідно до п.п.139.1.9 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України не належать до складу витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Первинними документами, які є в наявності у ТОВ «СПТР» підтверджується, що господарські операції між ТОВ «СПТР» та контрагентом оформлені відповідно до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 2 п.75.1. ст.75 ПКУ документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно пп.75.1.2. п.75.1. ст.75 ПКУ документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Судова колегія погоджується з доводами що викладені у додаткових поясненнях апелянта, що в оскаржуваній постанові суд не обґрунтував, яким чином відносяться заявки від 27.03.2012 року на видачу перепусток працівникам, які виконували роботи по договору з боку ТОВ «СПТР» надані на підставі додаткових угод до договорів СД/ТХ-392 від 17.11.2011 року та №СД/Т/ТХ-290 від 03.11.2011 року в той час, коли предметом дослідження податкового органу є основний договір №СД/Т/ТХ-139 від 06.07.2012 р. між ДП МТП «Южний» та ТОВ «СПТР» та договір субпідрядних робіт №27/11-12 від 27.11.2012 року між ТОВ «СПТР» та ПП «Еко-Строй-Град», укладений для виконання основного договору.

Також суд першої інстанції проігнорував наявність та зміст заявки на видачу перепусток №73 від 25.07.2012 р., яка була направлена до ТОВ «ТІС-Міндобрива» для виконання умов договору №СД/Т/ТХ-139 від 06.07.2012 р. При цьому, слід зазначити, що ТОВ «ТІС- Міндобрива» не був стороною правовідносин, а ні за договором №СД/Т/ТХ-139 від 06.07.2012 р., а ні №27/11-12 від 27.11.2012 року. Так, ТОВ «ТІС-Міндобрива» на той час був орендарем майна ДП МТП «Южний», у тому числі причалу №17. А за цих підстав, доступ до вказаного майна з метою заміни протекторного захисту здійснювався з погодження ТОВ «ТІС-Міндобрива» та через КПП ТОВ «ТІС-Міндобрива». А тому, ТОВ «СПТР» був зобов'язаний погоджувати перепустки працівників саме з ТОВ «ТІС- Міндобрива».

Згідно ст.838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, судова колегія встановила, що у ТОВ «СПТР» відсутні правові підстави для отримання перепусток для працівників ПП «Еко-Строй-Град» як працівників субпідрядної організації, оскільки взаємовідносини між ТОВ «ТІС-Міндобрива» та ПП «Еко-Строй-Град», а також між ДП МТП «Южний» та ПП «Еко-Строй-Град» нічим не врегульовані. З огляду на наведене, всі заявки на перепустки для працівників субпідрядних організацій подавались ТОВ «СПТР» від власного імені.

Крім того, відповідно до заявки ТОВ «СПТР» №112 від 29.11.2012 р. до ТОВ «ТІС- Міндобрива», ТОВ «СПТР» просить надати перепустки саме працівникам ПП «Еко- Строй-Град» для виконання останнім умов договору №27/11-12 від 27.11.2012 року.

Колегією суддів також була надана можливість представнику позивача - апелянта підтвердити дані, щодо належності водолазів до ТОВ «СПТР» або ПП «Еко-Строй-Град».

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Дійшовши висновку, що поданих сторонами доказів недостатньо для встановлення обставин справи, суд має право вжити передбачених законом заходів для витребування належних доказів із власної ініціативи.

Суд постановляє ухвалу про закінчення з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами тільки після того, як проведено всі дії, необхідні для повного і всебічного з'ясування цих обставин, перевірено всі вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, і вичерпано всі можливості щодо збирання й оцінки доказів.

Докази, на які має послатися суд в ухвалених ним рішенні не є вичерпними, оскільки предмет доказування у цій справі становлять обставини, що підтверджують або спростовують обґрунтованість визначення податкових зобов'язань.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача заявив клопотання щодо надання доказів на підтвердження реальності виконання операцій його контрагентом надав їх та вони були досліджені судом апеляційної інстанції.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

З наведених доказів вбачається, що всі роботи, проведення яких ставить під сумнів відповідач виконані саме працівниками ПП «Еко-Строй-Град», тому судова колегія вважає, що операції та їх виконання реальні, а позов підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі ВАСУ у справі К/800/2298/13 від 16.09.2013 року.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі вимог ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 202; 205; 207; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПТР» задовольнити, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2014 року скасувати, постановити по справі нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СПТР» у справі 815/6271/14.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області № від 09.10.2014 року.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 20.02.2015 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький