Справа № 804/1441/15
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2015 р. Справа № 804/1441/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кучми К.С.
при секретарі - Летучій Г.І.
представника позивача - ОСОБА_2
представника відповідача - Баранник О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення про результати розгляду скарги та зобов'язання вчинити певні дії, -
У січні 2015 року позивач звернувся до адміністративного суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог ФОП ОСОБА_1 зазначив, що ним було отримано вимогу ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 03.07.2014 року за № Ф-12/4 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 26 638,55 грн. Для оскарження вимоги ним було подано скаргу-заяву про скасування вимоги до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та прохання надання розстрочки сплати боргу. Рішенням про результати розгляду скарги від 15.08.2014 року № 5712/10/04-36-10-08-09 у скасуванні вимоги № Ф-12/4 про сплату боргу (недоїмки) Головним управлінням Міндоходів у Дніпропетровській області було відмовлено. Рішенням Державної Фіскальної Служби України про результати розгляду скарги за №3367/с/99-99-10-01-07-15 від 21.11.2014 р. позивачу також було відмовлено у скасуванні вимоги про сплату боргу та рішення від 15.08.2014 року № 5712/10/04-36-10-08-09, у зв'язку з чим він вимушений був звернувся до суду з даним позовом. За таких обставин, позивач просив суд:
- визнати рішення про результати розгляду скарги Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 15.08.2014 року № 5712/10/04-36-10-08-09 незаконним;
- зобов'язати Головне управління Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнити його прохання про розстрочку сплати боргу, яке виникло за обставин непереборної сили.
В судовому засіданні позивач та його представник пред'явлені позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Представник відповідача в судовому засіданні пред'явлені позовні вимоги не визнала в повному обсязі та зазначила, що оскаржуване рішення про результати розгляду скарги не є рішенням (нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії) в розумінні п.1 ч.1 ст.17 КАС України, а тому не може бути визнане незаконним, як цього вимагає позивач, і взагалі не може бути оскаржене до адміністративного суду. Тобто, право позивача не може бути захищено задоволенням вимоги про скасування рішення від 15.08.2014 року №5712/10/04-36-10-08-09 про результати розгляду скарги.
Також, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VІ не передбачено розстрочення заборгованості зі сплати єдиного внеску. Згідно з п.12 ст.9 даного Закону, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Таким чином, відповідно до норм діючого законодавства вимога ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська від 03.07.2014 року № Ф-12/4 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску в розмірі 26 638,55 грн. - цілком правомірна та законна, а тому представник відповідача просила суд у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований у виконкомі Жовтневої районної Ради народних депутатів м.Дніпропетровська за № 001175. Позивач як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.
Так, з урахуванням щомісячних нарахувань єдиного внеску та сплати його не в повному обсязі, станом на 30.06.2014 року у картці особового рахунку позивача обліковувалась недоїмка у сумі 26 638,55 грн. ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська, на підставі картки особового рахунку платника, було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.07.2014 р. № Ф-12/4 на всю суму заборгованості та направлено на адресу боржника.
Позивач з вказаною вимогою не погодився та звернувся зі скаргою до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області. Але рішенням відповідача про результати розгляду скарги від 15.08.2014 року № 5712/10/04-36-10-08-09 залишено без змін вимогу ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська від 03.07.2014 р. № Ф-12/4 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску в розмірі 26 638,55 грн., а скаргу позивача без задоволення.
Після цього, позивач звернувся до Державної Фіскальної служби України з проханням скасувати вимогу від 03.07.2014 року за № Ф-12/4 про сплату боргу та рішення про результати розгляду первинної скарги від 15.08.2014 року № 5712/10/04-36-10-08-09. Але рішенням відповідача про результати розгляду скарги від 15.08.2014 року № 5712/10/04-36-10-08-09 ДФС України знову залишено без змін вимогу ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська від 03.07.2014 р. № Ф-12/4, та спірне рішення від 15.08.2014 року №5712/10/04-36-10-08-09, а скаргу позивача без задоволення.
Що стосується позовних вимог в частині зобов'язання ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнити прохання ФОП ОСОБА_1 про розстрочку сплати боргу, яке виникло за обставин, на його погляд, непереборної сили, суд зазначає наступне.
У відповідності до п.1 ч.2 ст.6 Закону України від 08.07.2010 р. № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VІ платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати в сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до ч.8 ст.9 даного Закону платники єдиного внеску, зазначені у п.4 ч.1 ст.4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб-підприємців, які обради спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Згідно ч.12 ст.9 Закону єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
В силу ч.4 ст.25 Закону, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.?
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VІ не передбачено розстрочення заборгованості зі сплати єдиного внеску. Згідно з п.12 ст.9 Закону, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Що стосується позовних вимог щодо визнання рішення про результати розгляду скарги Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 15.08.2014 року №5712/10/04-36-10-08-09 незаконним, суд зауважує на такому.
У відповідності до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Обов'язковою ознакою як нормативно-правового акта, так і правового акта індивідуальної дії, є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта (суб'єктів), дотримання якої забезпечується правовими механізмами.
Відповідно до п.14.1.7. ПК України оскарження рішень контролюючих органів - це оскарження платником податку податкового повідомлення-рішення про визначення сум грошового зобов'язання платника податків або будь-якого рішення контролюючого органу в порядку і строки, які встановлені цим Кодексом за процедурами адміністративного оскарження, або в судовому порядку.
Згідно ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.
За наслідками розгляду скарги (тобто перегляду спірного рішення) відповідно до рішення органу вищого рівня про розгляд скарги органом державної податкової служби нижчого рівня приймаються податкові повідомлення-рішення, які є підставою для сплати податкового зобов'язання.
Отже, рішення про результати розгляду скарги, яке є підставою для зміни (в разі необхідності) керівником державної податкової інспекції податкового повідомлення-рішення, не містить обов'язкових приписів для суб'єкта господарювання.
З огляду на викладене рішення від 15.08.2014 року № 5712/10/04-36-10-08-09 про результати розгляду скарги не є рішенням (нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії) в розумінні п.1 ч.1 ст.17 КАС України.
В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд вважає за можливе у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення про результати розгляду скарги та зобов'язання вчинити певні дії відмовити з викладених вище підстав.
Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалена постанова.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 122, 128, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -
У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення про результати розгляду скарги та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складений 23 лютого 2015 року.

Суддя Кучма К.С.