Справа № 183/2767/14
Суддя: Березюк В. В.
Дата ухвалення: 2015-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/2767/14
№ 2-а/183/7/15
П О С Т А Н О В А

іменем України

25.02.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

за участю:

секретаря Тен І.О.,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника відповідача Іщенко С.П.,

представників третіх осіб Ремезок А.Ю., Берелета І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, треті особи - Публічне акціонерне товариство «Інтерпайп Новомосковський трубний завод», Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, Фонд державного майна України, Кабінет Міністрів України, Генеральна прокуратура України про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, треті особи - Публічне акціонерне товариство «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» (надалі - ПАТ «ІНТЗ»), Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, Фонд державного майна України, Кабінет Міністрів України, Генеральна прокуратура України, в якому після уточнення своїх позовних вимог просить визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради депутатів № 34 від 06.05.1998 року «Про затвердження державних актів на право постійного користування землею».

В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що під час здійснення очолюваної ним громадською організацією «Центр громадських ініціатив міста Новомосковськ» контролю за станом виконання посадовими особами Новомосковської міської ради та її виконавчого комітету положень рішення Новомосковської міської ради депутатів № 63 від 30.06.1999 р. «Про передачу житла та установ соціальної сфери ВАТ «НМТЗ» на баланс місцевого бюджету», було з'ясовано наявність «Цеху здоров'я та спорту», який у зазначеному рішенні зазначений як «Фізкультурно-оздоровчий комплекс» та позначений в Додатку до цього рішення під № 10 та під № 12 в розділі 5 «Плану приватизації державного майна, взятого в оренду з викупом організацією орендарів орендного підприємства «Новомосковський трубний завод», затвердженого в.о. заступника Голови Фонду державного майна України 25.01.1995 р.

Як вбачається із рекламної листівки ПАТ «ІНТЗ», «Цех здоров'я та спорту», він же ФОК, належить ПАТ «ІНТЗ» та розташований за адресою м. Новомосковськ, вул. Радянська, 182, однак за цією адресою знаходиться одноповерховий житловий будинок. У свою чергу, з огляду на лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області № 46-3/І від 06.12.2013р., цей же об'єкт обліковується вже як 6-ть об'єктів, а саме: килим, підсилювач «Трембіта», стіл більярдний, та 2-а дерев'яні будиночки. Як зазначає Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області в своєму листі, приватизація «Цеху здоров'я та спорту», здійснювалася центральним апаратом - тобто Фондом державного майна України.

Однак із листа Фонду державного майна України за № 10-21-312 від 15.01.2014 р. вбачається, що «Цех здоров'я та спорту» знаходиться за адресою м. Новомосковськ, вул. Комсомольська, 6, тобто за адресою місця знаходження Палацу культури «Металург», який згідно із вищевказаним рішенням Новомосковської міської ради № 63 від 30.06.1999 р. «Про передачу житла та установ соціальної сфери ВАТ «НМТЗ» на баланс місцевого бюджету» підлягав передачі в комунальну власність міста. Приватизацію цього об'єкту, як зазначає Фонд державного майна України в цьому листі, здійснював територіальний орган на місці - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області.

На підстави інформаційного запиту позивачем було отримано лист виконавчого комітету Новомосковської міської ради із архівною копією його рішення № 34 від 06.05.1998 року «Про затвердження державних актів на право постійного користування землею», згідно якого воно мотивовано посиланням на технічні звіти встановлення меж зроблені господарчо-виробничою групою по землеустрою при міському відділі земельних ресурсів. При цьому, жодного посилання на норми чинного на той час законодавства спірне рішення не містить. Даним рішенням було затверджено державні акти на право постійного користування землею Новомосковському трубному заводу під фізкультурно-оздоровчий комплекс з басейном пл. 10000 кв. м, тобто, як зазначає позивач, мова не йде про об'єкти, зазначені Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області в листі № 46-3/І від 06.12.2013 р., а саме: килим, підсилювач «Трембіта», стіл більярдний, та 2-а дерев'яні будиночки.

Отже, оскаржуване рішення позивач вважає таким, що суперечить законодавству, виходячи з наступного.

Ухвалюючи спірне рішення № 34 від 06.05.1998 року «Про затвердження державних актів на право постійного користування землею», відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки вирішення питань регулювання земельних відносин згідно ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відноситься до виключної компетенції місцевої ради і рішення з цих питань приймаються виключно на пленарних засіданнях ради. Тож відповідач порушив передбачений ст.ст. 7,10,19,63 ЗК України 1990 року порядок надання земельної ділянки площею 1 га у постійне користування ПАТ «ІНТЗ», в тому числі без вказівки на адресу її місцезнаходження.

Посилаючись на положення ст.ст. 2, 3, 6, 9 КАС України позивач зазначає наступне.

Як передбачено рішенням Новомосковської міської ради депутатів № 63 від 30.06.1999

р. «Про передачу житла та установ соціальної сфери ВАТ «НМТЗ» на баланс місцевого бюджету», «Цех здоров'я та спорту» підлягає передачі до комунальної власності територіальної громади міста, членом якої є позивач, а тому наявність спірного рішення зачіпає його охоронювані законом інтереси, оскільки буде ускладнювати таку передачу, тим самим забезпечуючи ПАТ «ІНТЗ» можливість ще на деякий час відтерміновувати виконання взятих на себе зобов'язань. Обставини, які слугували підставою для звернення до суду, зачіпають охоронювані законом права та інтереси як членів громадської організації, керівником якої є позивач, так і мешканців міста, оскільки невиконання відповідачем своїх обов'язків перешкоджає можливості користуватися палацом культури «Металург», як комунальним закладом відповідно до його призначення, а також можливості укладати з органом місцевого самоврядування договорів на користування закладом культури, а на то місць пов'язує забезпечення їхніх прав у залежність від одноосібної волі керівника ПАТ «ІНТЗ», якому відповідно до законодавства заборонено здавати у користування спірний об'єкт.

Відповідач проти позову заперечує. У наданих до суду письмових запереченнях зазначає наступне. Статтею 10 ЗК України 1990 року, який діяв на час ухвалення спірного рішення, було визначено, що до відання місцевих рад у галузі регулювання земельних відносин на їх території належала передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому ст.ст. 17,19 цього кодексу. Згідно ст. 3 ЗК України 1990 року, повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок могли бути передані місцевими радами відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування. Рішенням Новомосковської міської ради народних депутатів від 20.05.1992 року «Про передачу розпорядчим органам місцевої влади повноважень в питаннях реєстрації права землекористування та прав на оренду землі підприємствам і громадянам міста» розпорядчим органам місцевої влади було передано повноваження в питаннях вилучення та виділення земельних ділянок підприємствам і громадянам міста. Отже, ухвалюючи спірне рішення виконавчий комітет Новомосковської міської ради діяв в межах повноважень, делегованих йому Новомосковською міською радою.

Крім того, рішення Новомосковської міської ради № 63 від 30.06.1999 р. «Про передачу житла та установ соціальної сфери ВАТ «НМТЗ» на баланс місцевого бюджету» та оскаржуване рішення не порушує прав та інтересів позивача і не потребує захисту в суді. Обидва вказаних рішення не є взаємопов'язаними, оскільки перше стосується нерухомого майна соціальної сфери, а в оскаржуваному рішенні мова йде про затвердження документації в сфері земельних відносин, а саме надання права користування. Із вказаних причин відповідач просить в задоволенні позову відмовити.

Третя особа - ПАТ «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» надав письмові заперечення на позов, в яких зазначає наступне. Оскаржуване позивачем рішення є правовим актом індивідуальної дії. Такі акти стосуються конкретних осіб та їхніх відносин, мають виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їх конкретність: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктів адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, індивідуальних справ або питань, що виникають у сфері управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами. Всі ці ознаки притаманні оскаржуваному рішенню.

Індивідуальні акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи інтереси яких такими актами порушені, що відповідає позиції Вищого адміністративного суду України, викладеній в інформаційному листі №781/11/13-10 від 01.06.2010 року «Про застосування окремих норм матеріального права під час розгляду адміністративних справ». Суб'єктами правовідносин, що виникли з приводу прийняття оскаржуваного рішення, є відповідач по справі та ПАТ «Інтерпайп Новомосковський трубний завод». Позивач не є учасником цих правовідносин. Твердження позивача про те, що «наявність спірного рішення зачіпає його охоронювані законом права та інтереси, так як буде ускладнювати виконання рішення Новомосковської міської ради №63 від 30.06.1999р.» не повинно бути прийнято до уваги, оскільки КАС України не передбачено звернення до суду за захистом від можливих порушень права в майбутньому. Оскільки позивачем не доведено порушення його прав та інтересів існуванням оскаржуваного рішення, враховуючи необґрунтованість позову та положення ч. 1 ст. 71 КАС України, просить у задоволенні позову відмовити.

Третя особа - Фонд державного майна України у наданих до суду поясненнях зазначає наступне. Інформація про об'єкти державної власності, які мають відношення до «Цеху здоров'я та спорту», розташованого в м. Новомосковськ по вул. Сучкова, була надана позивачу Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області листом № 46-3/І від 06.12.2013 р., а саме: килим - 2 одиниці, підсилювач «Трембіта», стіл більярдний, будинок дерев'яний - 2 одиниці. Відповідно до п. 3 Наказу Фонду державного майна України від 05.03.2001 року №357 забезпечення функцій з управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств, але знаходиться на їх балансі, за територіальною ознакою покладається на регіональні відділення Фонду державного майна України.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про приватизацію державного майна» в редакції, чинній на момент приватизації державного майна, взятого в оренду з викупом організацією орендарів орендного підприємства «Новомосковський трубний завод», об'єкт соціально-культурного призначення «Цех здоров'я та спорту» згідно розділу 5 Плану приватизації цього майна та акту приймання-передачі державного майна «Перелік об'єктів, які передаються організації орендарів ОП «Новомосковський трубний завод», було безоплатно передано покупцеві. Згідно з додатком №1 до вказаного акту адресою «Цеху здоров'я та спорту» на момент передачі об'єкта було вказано м. Новомосковськ, вул. Комсомольська, 6. Крім того, згідно п. 11 розділу 2 додатку №1 до акту приймання-передачі покупцеві передано також «Цех культури», адресою якого вказано м. Новомосковськ, вул. Комсомольська, 6. Рішенням Новомосковської міської ради № 63 від 30.06.1999 р. на звернення правління ВАТ «НМТЗ» було надано згоду на передачу житла та об'єктів соціальної сфери, що знаходились на балансі товариства, у комунальну власність міста. Згідно п. 2, 10 додатку № 1 до зазначеного рішення серед інших об'єктів до комунальної власності міста було також передано «Фізкультурно-оздоровчий комплекс» (вул. Сучкова, 126-а) та «Палац культури» (вул. Комсомольська, 6). Просить розглянути справу згідно чинного законодавства без участі його представника.

Третя особа - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області у наданих до суду поясненнях зазначає наступне. Згідно даних інформаційно-пошукової підсистеми «Майно, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, обліковується господарськими організаціями або залишилось після ліквідації підприємств та організацій» інформаційно-пошукової системи «ЕТАП», що веде Регіонального відділення, об'єкт нерухомості «Цех здоров'я та спорту» (адреса: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Сучкова, балансоутримувач - ПАТ «Інтерпайп Новомосковський трубний завод») не значиться. Одночасно, за даними тієї ж системи на балансі ПАТ «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» обліковується 6 об'єктів державної власності, які розташовані за адресою: м. Новомосковськ, вул. Сучкова і входять до складу структурного компоненту «Об'єкти фізичної культури і спорту», а саме: килим (цех спорту) - 2 одиниці, підсилювач «Трембіта» (цех спорту) - 1 одиниця, стіл більярдний (цех спорту) - 1 одиниця, будинок дерев'яний (цех спорту) - 2 одиниці. Приватизація зазначених об'єктів не відбувалась. Приватизацію ВАТ «Новомосковський трубний завод» здійснював Фонд державного майна України. Оскільки Регіональне відділення не має будь-якого відношення до предмета спору, просило розглянути справу згідно чинного законодавства без участі його представника.

Третя особа - Кабінет Міністрів України у наданих до суду поясненнях зазначає про безпідставне залучення позивачем Кабінету Міністрів України у якості третьої особи та просить у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили суд його задовольнити, мотивуючи його обставинами, викладеними в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав, зазначених у наданих раніше до суду письмових запереченнях на позов, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи - ПАТ «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, зазначених у наданих раніше до суду письмових запереченнях на позов, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи - Кабінету Міністрів України в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи - Генеральної прокуратури України в судове засідання не з'явився, третя особа надала суду заяву про розгляд справи у відсутність свого представника.

Представник третьої особи - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, третя особа в раніше наданих до суду поясненнях просила розглянути справу у відсутність свого представника.

Представник третьої особи - Фонду державного майна України в судове засідання не з'явився, третя особа в раніше наданих до суду поясненнях просила розглянути справу у відсутність свого представника.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 8/7 від 13.01.1989 року Новомосковському трубному заводу була надана земельна ділянка площею 1,0 га для проектування та будівництва фізкультурно-оздоровчого комплексу в складі двох корпусів (спортзал та басейн) в легких металічних конструкціях (а.с.116). З акту державної приймальної комісії про приймання в експлуатацію завершеного будівництвом фізкультурно-оздоровчого комплексу по вул. Сучкова Новомосковського трубного заводу від 24.04.1992 року (а.с.104-107) суд вбачає, що будівництво вказаного об'єкту було завершено у квітні 1992 року.

Рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 34 від 06.05.1998 року «Про затвердження державних актів на право постійного користування землею» було затверджено державний акт на право постійного користування землею Новомосковському трубному заводу під фізкультурно-оздоровчий комплекс з басейном пл. 10000 кв. м (а.с.8-10). Згідно державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ДП №000727, виданого Новомосковською міською радою 26.05.1998 року, Новомосковському трубному заводу надано у постійне користування земельну ділянку площею 1,0000 га під фізкультурно-оздоровчий комплекс з басейном по вул. Сучкова (а.с.120-123).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.08.2013 року фізкультурно-оздоровчий комплекс з басейном за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 126А належить на праві власності Публічному акціонерному товариству «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» (а.с.118-119).

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Сторонами та/або третіми особами не надано доказів визнання вказаного правовстановлюючого документу недійсним або оспорювання його з тих чи інших підстав зацікавленими особами.

Судом встановлено, що згідно Плану приватизації державного майна, взятого в оренду з викупом організацією орендарів орендного підприємства «Новомосковський трубний завод», затвердженого в. о. заступника Голови Фонду державного майна України 25.01.1995 р., у 1995-1996 роках тривав процес приватизації державного майна орендного підприємства «Новомосковський трубний завод» (а.с.16-26). Згідно п. 11,12 розділу 5 вказаного Плану приватизації об'єкти соціально-побутового призначення «Цех здоров'я та спорту» та «Цех культури (Палац культури)» передавалися покупцеві - організації орендарів орендного підприємства «Новомосковський трубний завод» безкоштовно згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про приватизацію державного майна» в редакції, чинній на момент приватизації цього майна (а.с.23).

Згідно акту прийому-передачі державної частки цілісного майнового комплексу орендного підприємства «Новомосковський трубний завод» від 18.03.1996 року та додатку №1 до вказаного акту (Перелік об'єктів, які передаються організації орендарів ОП «Новомосковський трубний завод») організації орендарів орендного підприємства «Новомосковський трубний завод» (Покупцеві державного майна) було передано об'єкти «соцкультпобуту», в тому числі, «Цех здоров'я і спорту» та «Цех культури (Палац культури)», адресу яких зазначено м. Новомосковськ, вул. Комсомольська, 6 (а.с.61-69).

Рішенням Новомосковської міської ради депутатів № 63 від 30.06.1999 р. «Про передачу житла та установ соціальної сфери ВАТ «Новомосковський трубний завод» на баланс місцевого бюджету», на підставі звернення правління ВАТ «Новомосковський трубний завод» було надано згоду на передачу житла та об'єктів соціальної сфери, що знаходяться на балансі ВАТ «Новомосковський трубний завод», у комунальну власність міста (а.с.11,12). Згідно п. 2, 10 додатку № 1 до зазначеного рішення серед інших об'єктів зазначені - фізкультурно-оздоровчий комплекс вул. Сучкова, 126-а та Палац культури вул. Комсомольська, 6 (а.с.13).

Матеріали справи не містять, а сторонами та/або третіми особами не надано доказів фактичної передачі вказаних об'єктів у комунальну власність міста Новомосковськ.

У той же час, суд приймає до уваги наступне. Вирішуючи справу суд повинен визначити правову природу оскаржуваного акту, тобто його належність до нормативно-правових актів чи до правових актів індивідуальної дії, оскільки з'ясування цієї обставини має істотне значення для правильного вирішення справи через те, що нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

Отже, нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми, тобто загальні правила регулювання однотипних відносин, розраховані на тривале, багаторазове застосування, які поширюються на невизначене коло осіб.

Індивідуальні акти стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти, є їх виражений правозастосовний характер, а головною рисою є конкретність - розв'язання за їх допомогою індивідуальних справ або питань, що виникають у сфері державного управління, чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб, яких вони стосуються, і виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Аналізуючи оскаржуване позивачем рішення суд приходить до висновку, що це рішення є правовим актом індивідуальної дії, оскільки йому притаманні всі наведені вище ознаки.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України, адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах. Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Суб'єктами правовідносин, що виникли з приводу прийняття оскаржуваного рішення, є відповідач по справі та ПАТ «Інтерпайп Новомосковський трубний завод». Позивач не є учасником цих правовідносин і на нього не поширюється дія цього рішення відповідача. Твердження позивача про те, що спірне рішення зачіпає його охоронювані законом права та інтереси, так як буде ускладнювати виконання рішення Новомосковської міської ради №63 від 30.06.1999р., не заслуговує на увагу, оскільки має загальний характер та обґрунтоване можливими порушеннями права на майбутнє, тобто фактично є припущенням.

Крім того, позивачем не доведено яким чином виконання чи невиконання рішення Новомосковської міської ради № 63 від 30.06.1999 р. «Про передачу житла та установ соціальної сфери ВАТ «Новомосковський трубний завод» на баланс місцевого бюджету» порушує його охоронювані законом права та інтереси. Доводи позивача про те, що невиконання вказаного рішення порушує його права зводяться до наступного. Невиконання рішення перешкоджає можливості користуватися палацом культури «Металург», як комунальним закладом відповідно до його призначення, а також можливості укладати з органом місцевого самоврядування договорів на користування закладом культури, тим самим реалізація його прав та прав мешканців міста ставиться в залежність від одноосібної волі керівника ПАТ «ІНТЗ», якому відповідно до законодавства заборонено здавати у користування спірний об'єкт.

У той же час, позивачем не зазначено, які в нього чи мешканців міста є перешкоди в користуванні палацом культури «Металург» на даний час, чи звертався він з цього приводу до відповідних органів та організацій, з яких підстав він вважає, що передача цього об'єкту до комунальної власності усуне зазначені позивачем перешкоди у його користуванні. Тож вказані доводи позивача також не приймаються судом до уваги, оскільки мають надуманий характер.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, оскільки позивачем не доведено порушення його прав та інтересів оскаржуваним рішенням, суд вважає, що із позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги. Звернення до суду з позовом особи, якій не належить право вимоги (неналежний позивач), є підставою для відмови у задоволенні такого позову, оскільки права, свободи чи інтереси цієї особи у сфері публічно-правових відносин не порушено.

При цьому, з огляду на вищенаведене, суд вважає недоцільним надавати оцінку правомірності прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, оскільки позов підлягає відхиленню з інших підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,6,9,11,17,71,159-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, треті особи - Публічне акціонерне товариство «Інтерпайп Новомосковський трубний завод», Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, Фонд Державного майна України, Кабінет Міністрів України, Генеральна прокуратура України про визнання протиправним та скасування Рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Суддя В.В. Березюк