Справа № 813/4989/13-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Київ К/800/65354/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою прокуратури західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року у справі №813/4989/13-а за позовом першого заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова, управління Західного оперативного командування, Кабінету Міністрів України до Міністерства оборони України, треті особи: Львівське обласне комунальне підприємство "Бюро технічної документації та експертної оцінки", виконавчий комітет Брюховицької селищної ради м.Львова, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання нечинним рішення,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року перший заступник військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова, управління Західного оперативного командування, Кабінету Міністрів України звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України, треті особи: Львівське обласне комунальне підприємство "Бюро технічної документації та експертної оцінки", виконавчий комітет Брюховицької селищної ради м.Львова, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просив визнати нечинним рішення-розпорядження Міністра оборони України від 26.03.2010р. "Про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_1)".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проходження військової служби ОСОБА_1 і члени його сім'ї неодноразово забезпечувалися житлом за рахунок держави.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24.03.2011 року позовна заява залишена без розгляду.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011 року скасована ухвала апеляційного суду, поновлений строк звернення до суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.07.2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2012 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 4 червня 2013 року скасовані рішення судів першої і апеляційної інстанцій, а справа направлена на новий судовий розгляд до суду першої інстанції з підстав встановлення обставин прийняття оскаржуваного рішення-розпорядження.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою у Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду прокуратура західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судового рішення, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що при прийнятті рішення про виключення із числа службових квартири № 1 одноквартирному будинку № 1 по вул. Незалежності України - Смолиста у смт. Брюховичі-Львів Міністр оборони України діяв у межах чинного законодавства та з дотриманням відповідної процедури розгляду звернень, а отже позовні вимоги прокурора є безпідставними.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив з того, що відсутній предмет судового розгляду, оскільки оскаржуване рішення-розпорядження Міністром оборони не приймалося.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до наявної у матеріалах справи позовної заяви позивачем заявлена єдина позовна вимога про визнання нечинним рішення-розпорядження Міністра оборони України від 26.03.2010 р. "Про виключення із числа службових квартири АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_1)".

Розгляд справи відбувався тривалий час, однак впродовж цього часу прокурором судам не надане вказане рішення-розпорядження, не подавалися до суду заяви про зміну позовних вимог у відповідності до ст. 137 КАС України.

Разом з тим, ні в ході розгляду справи у суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не було встановлено факту прийняття Міністром оборони України рішення-розпорядження від 26.03.2010 р. "Про виключення із числа службових квартири АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_1)" про визнання нечинним якого поданий вказаний позов.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду підтвердив, що такого рішення-розпорядження Міністром оборони України фактично не приймалося.

Відповідно матеріалів справи та судами встановлено, що на заяві ОСОБА_1 про виключення квартири із числа службової була накладена Міністром лише резолюція

Виходячи з наведеного апеляційний суд дійшов вірного висновку про відсутність предмету судового розгляду, а тому безпідставними є позовні вимоги прокурора про визнання нечинним рішення-розпорядження Міністра оборони України від 26.03.2010р. "Про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_1), яке Міністром не приймалося.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. Справа розглядається в межах касаційної скарги.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокуратури західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері - відхилити.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: