Справа № 495/10243/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Київ К/800/46045/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області, третя особа публічне акціонерне товариство «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт» про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

9 грудня 2013 року ОСОБА_4 пред'явила позов до Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області (далі - УПФУ в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області) про зобов'язання відповідача призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 18 липня 2013 року.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року, позовні вимоги задоволено повністю.

Зобов'язано УПФУ в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня її звернення до УПФУ в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровсьrому районі, з 19 серпня 2013 року.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі УПФУ в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 28 жовтня 1981 року на підставі наказу № 2853 була прийнята на роботу на посаду учня-складальником виробів із пластмас на Білгород-Дністровський завод медичних виробів із полімерних матеріалів (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт»).

05 січня 1989 року позивач була переведена в цех 02 складальником-пакувальником першого розряду.

01 жовтня 1993 року позивач була переведена в цех 02 ливарником пластмасового виробництва 1 розряду (тимчасово).

01 листопада 1993 року позивач була переведена на посаду складальника-пакувальника першого розряду.

01 червня 1994 року на підставі наказу № 273 позивач була переведена на посаду ливарника пластмасового виробництва, де працювала на час звернення до УПФУ в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області для призначення пенсії.

18 липня 2013 року позивачу виповнилося 50 років. На той момент вона пропрацювала у публічному акціонерному товаристві «Підприємтво по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт» понад 20 років, з яких не менше 10 років на посаді ливарника пластмасового виробництва.

Професія «ливарник пластмас» внесена до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року, в зв'язку із чим 19 серпня 2013 року позивач звернулася до відповідача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

01 листопада 2013 року рішенням № 16 УПФУ в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Відмова обґрунтована тим, що, підприємством безпідставно було зараховано до пільгового стажу період роботи з 01 жовтня 1993 року по 01 листопада 1993 року, оскільки відповідно до пункту 4.1 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене, за результатами атестації.

Із документів, наданих позивачем для призначення пенсії, вбачається, що атестація на підприємстві вперше була проведена у 2002 році.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги зазначив, що професія позивача передбачена Списком № 2, атестація робочого місця позивача проводилась тричі - у 2002, 2007, та 2012 роках, що підтверджено наказами публічного акціонерного товариства «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт».

Пославшись на положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, суд першої інстанції прийшов до висновку, що законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її непроведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню

Суд апеляційної інстанції із висновком суду першої інстанції погодився та залишив постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2014 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанції погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівники, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсія за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 31-307а14.

Як вбачається із матеріалів справи атестація робочих місць на публічному акціонерному товаристві «Підприємтво по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів Гемопласт» була проведена у 2002, 2007, 2012 роках. Позивач з 01 жовтня 1993 року по 01 листопада 1993 року, з 01 червня 1994 року по час звернення до УПФУ в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, працювала на посаді ливарника пластмас, яка віднесена до переліку робіт, зайнятість на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, а тому колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанції прийшли до правильного висновку про зобов'язання УПФУ в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня її звернення до УПФУ в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровсьrому районі, з 19 серпня 2013 року.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області залишити без задоволення, а постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: