Справа № 816/4092/14
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 р.Справа № 816/4092/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2014р. по справі № 816/4092/14

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до Комунального підприємства "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" , Реєстраційної служби Оржицького районного управління юстиції Полтавської області

про визнання дій протиправними та скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Комунального підприємства "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" про визнання дій щодо скасування реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 неправомірними; скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 (нині перейменована на АДРЕСА_1) за ОСОБА_4.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07.04.2014 справу передано на розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду в порядку пункту 3 частини 1 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України.

10.11.2014 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду до участі у справі в якості другого відповідача залучено Реєстраційну службу Оржицького районного управління юстиції у Полтавській області.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачами подано апеляційну скаргу, в якій вони просять скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, заявниками зазначено, що висновок суду першої інстанції ґрунтується виключно на судових рішеннях в цивільних справах, внаслідок чого їх обмежено в належному судовому захисті.

У відповідності до положень ст. 197 КАС України, зазначена адміністративна справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі свідоцтва на право приватної власності на жилий будинок від 14.01.1998, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Селецької сільської ради народних депутатів від 04.09.1997 №6, Лубенським МБТІ 21.01.1998 за реєстровим №474 була здійснена реєстрація права особистої власності за ОСОБА_3 на цілий жилий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 10 т. 1).

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого 07.01.2000 Семенівською сільською радою Оржицького району (а.с. 5 т. 1), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згодом, 15.11.2001 Лубенським МБТІ на підставі свідоцтва про право власності, виданим Селецькою сільською радою 08.11.2001 на підставі рішення виконкому Селецької сільської ради від 31.10.2001 №10, за реєстровим номером 474 була здійснена реєстрація права приватної власності на цей же жилий будинок за ОСОБА_4 (а.с. 237 т. 1).

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданого 01.10.2010 Селецькою сільською радою (а.с. 5 т. 1), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

На даний час право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 (перейменовано та перенумеровано на житловий будинок АДРЕСА_1) зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 08.11.2001, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №29923526 від 12.05.2011, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 29 т. 1).

Бажаючи вступити у спадкові права після смерті ОСОБА_3, його мати - ОСОБА_2 та сестра - ОСОБА_1 звернулися до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав. Однак провести юридичне оформлення спадщини їм не вдалося, оскільки, як виявилося, свідоцтво про право власності на належний померлому житловий будинок АДРЕСА_1 погашено.

Звернувшись до КП "Лубенське МБТІ" із заявою з проханням видати витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, яке знаходиться по АДРЕСА_1, ОСОБА_1 отримала письмову відповідь від 19.10.2010 за №2-146, в якій в.о. начальника бюро повідомив про відмову у видачі відповідного витягу у зв'язку з тим, що право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 08.11.2001 виконкомом Селецької сільської ради (рішення №10 від 31.10.2001). При цьому ж зазначив, що свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_3 анульовано згідно рішення виконкому Селецької сільської ради №10 від 31.10.2001 (а.с. 9 т. 1).

Позивачі, звертаючись до суду з даним позовом, стверджують, що службова особа КП "Лубенське МБТІ", анульовуючи свідоцтво про право власності, не виконала покладений на неї обов'язок щодо перевірки законності та повноти поданих Селецькою сільською радою документів, тобто діяла за відсутності відповідних повноважень, в порушення вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, яка була чинною на час виникнення даних правовідносин. Внаслідок таких, на думку позивачів, неправомірних дій було погашено свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_3 та проведено реєстрацію права власності за ОСОБА_4 лише на підставі листа сільського голови, який не передбачений вказаною Інструкцією в якості правовстановлюючого документа.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки дійшов до висновку, що КП "Лубенське МБТІ" отримавши правовстановлюючий документ у вигляді свідоцтва про право власності від 08.11.2001, видаваного на ім'я ОСОБА_4, у чіткій відповідності до вимог п. 2.1. Інструкції здійснило 15.11.2001 первинну реєстрацію за останнім житлового будинку з урахуванням обставин анулювання аналогічного свідоцтва, виданого на ім'я ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, що у березні 2011 року ОСОБА_2 зверталася до суду з позовом, в якому зазначила, що при зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав на АДРЕСА_1, дізналася про існування на даний будинок двох правовстановчих документів, виданих на її сина ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, про право приватної власності на житловий будинок на кожного в цілому, у зв'язку з чим просила рішення виконавчого комітету Селецької сільської ради Оржицького району від 31.10.2001 року №10, яким визнано недійсність свідоцтва про право власності на жилий будинок від 14.01.1998 року, виданого на ім'я ОСОБА_3 скасувати та визнати недійсним свідоцтво від 08.11.2001 року про право приватної власності на жилий будинок АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_4 В подальшому позивач доповнила позовні вимоги та просила визнати дійсним свідоцтво від 14.01.1198 року про право приватної власності на цей же жилий будинок, що видавався на ім'я ОСОБА_3

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 13.12.2011 у вищевказаній справі позов ОСОБА_2 до Селецької сільської ради задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право приватної власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 (перейменованої на АДРЕСА_1 від 08.11.2001, видане на ім'я ОСОБА_4. В задоволенні решти позовних вимог до Селецької сільської ради відмовлено. В задоволенні позову до Лубенського МБТІ відмовлено повністю. Позов ОСОБА_5 (спадкоємець померлого ОСОБА_4.) до Селецької сільської ради задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право приватної власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 (перейменованої на АДРЕСА_1 від 14.01.1998, видане на ім'я ОСОБА_3 за реєстраційним номером 474 від 21.01.1998. В задоволенні решти позовних вимог до Селецької сільської ради відмовлено. В задоволенні позову до ОСОБА_2 відмовлено повністю (а.с. 63-66 т. 1).

Проте рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 07.02.2012 задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_5. Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 13.12.2011 у частині визнання недійсним свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 08.11.2001, яке видавалося на ім'я ОСОБА_4, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову повністю. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 67-69 т. 1).

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_3, виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 виконавчим комітетом Оржицької селищної ради (а.с. 151 т. 1), ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.10.2012 рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 13.12.2011 та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 07.02.2012 залишені без змін (а.с. 70-72 т. 1).

Таким чином на теперішній час в судовому порядку визнано недійсним лише свідоцтво про право приватної власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 (перейменованої на АДРЕСА_1 від 14.01.1998, видане на ім'я ОСОБА_3 за реєстраційним номером 474 від 21.01.1998.

Згідно вимог ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, враховуючи наявність рішення суду, що набрало законної сили, яким визнано недійсним лише свідоцтво про право приватної власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 (перейменованої на АДРЕСА_1 від 14.01.1998, видане на ім'я ОСОБА_3 за реєстраційним номером 474 від 21.01.1998, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивачів.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу необґрунтованості стверджень позивачів щодо порушення відповідачем - КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" вимог абз. "б" п. 2.1. Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.0.1998 №121, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 за №399/2839 (далі - Інструкція), чинної на момент виникнення спірних правовідносин, з огляду на наступне.

Так, згідно з п. 1.4. Інструкції державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об'єкти нерухомості, розташовані на всій території України (населених пунктах, військових містечках, військових частинах, аеропортах, річкових і морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах і т. п.).

При цьому державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації (п. 1.5 Інструкції).

Відповідно до п. 1.7. Інструкції реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлювальних документів, за рахунок коштів власників нерухомого майна.

Додатком 1 до Інструкції затверджено Перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, до числа яких відносяться, крім іншого, свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна, видані органами державної виконавчої влади чи місцевого самоврядування.

Як встановлено матеріалами справи, 15.11.2001 року за реєстровим №474 КП "Лубенське МБТІ" вчинило реєстраційний напис на правовстановлюючому документі щодо реєстрації за ОСОБА_4 права приватної власності на житловий будинок, що розташований у с. Велика Селецька Оржицького району по АДРЕСА_1 та належить останньому на підставі свідоцтва про право власності від 08.11.2001, виданого на підставі рішення виконкому Селецької сільської ради від 31.10.2001 №10 (а.с. 194 т. 1).

Таким чином, відповідач, отримавши правовстановлюючий документ передбачений пунктом 6 Додатку 1 до Інструкції, вчинив дії, передбачені пунктом 2.1. Інструкції, у зв'язку з чим, твердження позивачів щодо недотримання відповідачем вимог Інструкції є безпідставними.

За наведених обставин, з урахуванням того, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини та прийняте судове рішення у відповідності з нормами матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, та з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2014р. по справі № 816/4092/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Бершов Г.Є. Ральченко І.М.