Справа № 605/11/15-а
Суддя: Ігнатова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 605/11/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

"18" лютого 2015 р. Підгаєцький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючої: судді Ігнатової Г.В..

при секретарі Піх Р.Я.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Добранського І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Підгайці адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі Тернопільської області про визнання дій протиправними щодо відмови в призначенні пенсії за віком; зобов'язання Управління Пенсійного фонду України вПідгаєцькому районі зарахувати до загального стажу, що дає право на отримання пенсії період роботи робітником в колгоспі, імені « Фрунзе» с. Литвинів Бережанського району Тернопільської області з 01 квітня 1980 року по 31 жовтня 1992 року та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі призначити йому пенсію за віком з 05 жовтня 2014 р..

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з 09 травня 1979 року по 25 жовтня 1979 року працював будівельником в колгоспі « Зоря комунізму» Кіровської області Російської Федерації, а з 01 квітня 1980 року по 31 жовтня 1992 року працював різноробочим в колгоспі імені Фрунзе с. Литвинів. У трудовій книжці позивача мається запис про прийняття його у колгосп імені Фрунзе та його звільнення однак ці запис не засвідчені печаткою підприємства та відповідними підписами посадових осіб. З цих підстав відповідачем відмовлено йому у призначенні пенсії за віком, а також у стаж роботи пенсійний орган відмовився зараховувати період роботи позивача у колгоспі імені Фрунзе» з 01.04.1980р. по 31.10.1992р.. У відмові відповідач послався на те. що трудова книжка та періоди роботи у трудовій книжці не завірені печаткою та підписом керівника підприємства, а також немає наказів на прийняття та звільнення з роботи та документів про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві.Позивач вважає, що має право на одержання пенсії за віком на загальних умовах, тому просить визнати відмову відповідача протиправною., оскільки не відповідає Закону України «Про пенсійне забезпечення» та просить зобов'язати відповідача призначити йому таку пенсію за віком з того моменту, коли були подані документи для оформлення такої пенсії

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, оскільки вважає, що порушуються його права на одержання пенсії за віком. і просив позов задовольнити,

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити у задоволенні позову, подавши суду письмі заперечення.

Заслухавши пояснення осіб, які прийняли участь по справі, дослідивши надані сторонами і наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 80 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок звернення за призначенням пенсії - заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим - до зазначених у статті 81 цього Закону органів за місцем проживання заявника.

Згідно із ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 82 Закону України «Про пенсійне забезпечення» документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії (стаття 81), не пізніше 10 днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

З матеріалів справи слідує, що 27. 11.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на підставі доданого до заяви пакету документів. ( а.с.36).

Управлінням Пенсійного фонду України в в Підгаєцькому районі Тернопільської області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії, оформлене листом №1913/04 від 04.12. 2014 року (а.с. 8).

За змістом листа, управління Пенсійного фонду України в в Підгаєцькому районі Тернопільської області зокрема, зазначає щодо призначити пенсію за віком неможливо,оскільки трудова книжка НОМЕР_1 та періоди роботи у трудовій книжці не завірені печаткою та підписом керівника підприємства, а також немає наказів на прийняття та звільнення з роботи та документів про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві.

При судовому розгляді представник відповідача пояснив, зокрема, відповідачем не зарахований у стаж роботи період роботи позивача у колгоспі імені Фрунзе» з 01.04.1980р. по 31.10.1992р.,і цей стаж роботи управлінням Пенсійного Фонду не встановлено, хоч таке звернення зі сторони позивача було.

Також, матеріали справи свідчать, що в спірний період позивач працював на підприємстві, ( в колгоспі) яке на даний час не є діючим.Як видно з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців селянська спілка «Литвинівська» було припинено 12.09.2011 року. Довідка була видана до припинення підприємства.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

З копії трудової книжки позивача вбачається, що він був прийнятий тимчасово на роботу 09.05.1979 року у колгосп« Зоря комунізму» Кіровської області Російської Федерації на посаду будівельник , а з 25 жовтня 1979 року звільнений по закінченню сезонних робіт. Записи засвідчені підписами голови та скріплені печаткою Правомірність даних записів відповідачем не оспорюється.

Відповідно до записів у цій же трудовій книжці ОСОБА_1 01.04.1980р. він прийняти на роботу в колгоспу імені Фрунзе відповідно до протоколу №3 від 02.04.1980р., 31.10.1992р. звільнений за власним бажанням відповідно до протоколу №15 від 21.12.1992р. (а.с.7).

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1, яка міститься в матеріалах справи, запис про прийнятття та звільнення по роботі в колгоспі імені « Фрунзе» не засвідчений підписом відповідальної особи та не завірений печаткою підприємства.

Водночас з вказаного запису в трудовій книжці позивача видно, що записи в трудовій книжці позивача зроблено після винесення протоколу про прийняття в колгосп та протоколу про звільнення з роботи за власним бажанням.. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, поясненнями позивача, та свідка - ОСОБА_4, бувшого керівника колгоспу « Фрунзе» який підтвердив. Що записи в трудову книжку та ведення трудових книжок в колгоспі було неналежному рівні, та не виключає що ці помилки мали місце.

Відповідно до абзацу 3 п. 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року, записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення,характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.18 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

При розгляді справи в суді були допитані свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які працювали в колгоспі «Фрунзе» у спірний період та підтвердили факт роботи позивача в даному підприємстві (а.с.39-41).

Допитані судом свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,, кожен окремо, підтвердили факт роботи позивача різноробочим у колгоспі «Фрунзе» з 1980 по 1992 роки. Свідки вказали, що працювали разом із позивачем та підтвердили, що увесь цей період ОСОБА_1 працював в цеху по виготовленню повидла, що в колгоспі імені « Фрунзе» робочим а також, виконував і іншої роботи Вказані обставини підтверджено свідком ОСОБА_4

Таким чином, оцінюючі усі досліджені докази в їх сукупності, записи у трудовій книжці ОСОБА_1 про його роботу , послідовні та узгоджені покази свідків та самого позивача, суд вважає доведеним факт роботи позивача на посаді різноробочого у зазначений період, в колгоспі імені Фрунзе с. Литвинів.

Оскільки, інших доказів на підтвердження трудового стажу позивача у період перебування на посаді «робочого в колгоспі ім.. Фрунзе», не надано, таким чином, суд вважає,що заявлені вимоги мають бути задоволені шляхом зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі зарахувати ОСОБА_1 в стаж роботи при призначенні пенсії за віком період роботи з 01.04.1980р. по 31.10.1992р.

Суд враховує, що відсутність у трудовій книжці позивача найменування його посади на яку був прийнятий в колгосп імені «Фрунзе» , записи не засвідчені підписом відповідальної особи та не завірений печаткою підприємства, відсутність відомостей про нарахування заробітної плати ОСОБА_13 за період з 01квітня 1980 року по 31 жовтня 1992 р. , а також те, що на зберігання до архіву не були передані особові картки та накази, на що вказується у оскаржуваному рішенні УПФУ в Підгаєцькому районі, як на підставу для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1, не є виною позивача, і не може бути підставою для позбавлення його права на зарахування до стажу, періоду його роботи робочим з 01квітня 1980 року по 31 жовтня 1992 року, оскільки відповідальність за не додержання роботодавцем правил оформлення трудової книжки та видання наказу чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу або його звільненняпокладається на керівника підприємства, організації. Таким чином законодавцем покладено обов»язок на керівників, а тому невиконання цих вимог не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому суд приймає до уваги , що відповідачем Управлінням Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі не доведено невідповідність даних первинних документів та, не спростовано факт роботи позивача в колгоспі імені «Фрунзе « с. Литвинів, що дає право позивачу на пенсію за віком.

Судом також встановлено, і це визнано відповідачем, що загальний трудовий стаж роботи ОСОБА_1 на день подачі заяви про призначення пенсії становить 16 років 30 днів. Стаж роботи ОСОБА_1 згідно записів у його трудовій книжці за вищезазначений період становить більше 15 років, що є достатнім для призначення йому пенсії за віком при досягненні 60 років.

З врахуванням зазначеного стажу, ОСОБА_1 набув право на пенсію за віком, відповідно до п.п.17 п.6 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року, так як стаж його роботи, з врахуванням сплачених страхових внесків, становить більше 15 років і він досяг віку 60 років.

Відповідач в порушення норми ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, при розгляді заяви позивача щодо призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» не діє у спосіб, передбачений законодавством України.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матерів справи, відповідач не надав жодних пояснень та доказів з приводу правомірності відмови в незарахуванні до стажу роботи позивачу у колгоспі імені « Фрунзе», в період з 01.04.1980р. по 31.10.1992р

За таких обставин суд вважає, що рішення управління ПФУ в Підгаєцькому районі від 04.12.2014 року № 1913/04 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком не відповідає вимогам закону

Стаття 8 КАС України зобов'язує суд при вирішенні справи по суті керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Крім того, частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»від 23.02.2006 року № 3477 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Водночас, за змістом практики ЄСЗПЛ право на отримання пенсії визнає елементом «майна» відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у класичній справі Mailer v. Austria (№ 5849/72 3 DR 25, 1975) Євросуд з прав людини відмітив, що законодавчо визначене право на отримання пенсії прирівнюється до права приватної власності і на нього розповсюджуються загальні національні норми, які застосовуються до «майна», «грошового зобов'язання», відповідно до національного закону, в тому числі і право на індексацію. ЄСЗПЛ у відношенні України неодноразово приймав рішення щодо відшкодування інфляційних втрат, якщо вони подані заявником в заяві (наприклад «Максиміха проти України» (Maksimikha v. Ukraine), заява № 43483/02, п. 29, рішення від 14 грудня 2006 року). Частина друга статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Визначаючи момент з якого позивач має право на пенсію за віком, суд виходить з вимог позову та відповідно факту звернення позивача до Управління Пенсійного фонду, в межах трьох місячного терміну встановленого п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-Р, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, враховуючи дату звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії - 27 листопада 2014 року, день досягнення ним пенсійного віку - 04.10.2014 року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо призначення позивачу пенсії за віком з 05.10.2042 року.

Керуючись ст.ст. 11, 18, 71, 86, 158, 160, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 56, 62, 82 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.18 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії, затверджено постановою КМ України від 12 червня 1993 року № 637, п.п.17 п.6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовільнити.Визнати дії управління пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі Тернопільської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 неправомірною та зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі Тернопільської області зарахувати в стаж роботи при нарахуванні пенсії за віком ОСОБА_1 період з 01.04.1980 року по 31.10.1992 року на посаді робітника в колгоспі імені «Фрунзе» с. Литвинів та призначити пенсію за віком з 05 жовтня 2014 року

Стягнути в користь ОСОБА_1 з державного бюджету України 123 грн. 63 коп. здійснених ним судових витрат .

Постанова постановлена у нарадчій кімнаті та проголошена її вступна та резолютивна частини у судовому засіданні 18 лютого 2015 року.

Постанова набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Львівського адміністративного Апеляційного суду протягом десяти днів з дня її оголошення через Підгаєцький районний суд .

Головуюча підпис Г.В.Ігнатова

Суддя: Г. В. Ігнатова