Справа № 804/11994/13-а
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Туркіної Л.П. (доповідач)

суддів - Дурасової Ю.В., Проценко О.А.,

при секретарі - Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2013 р.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Павлоградська» (далі – позивач)

до відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області (далі – відповідач)

про визнання протиправними дії та зобов’язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання протиправними дії відповідача щодо встановлення позивачу 67 класу професійного ризику виробництва з 01.01.2013 року та зобов’язання відповідача відновити раніше встановлений 41 клас професійного ризику виробництва з 01.01.2013 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2013 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача щодо встановлення позивачу 67 класу професійного ризику виробництва з 01.01.2013 року; скасовано рішення (повідомлення № 464 від 20.08.2013 року) відповідача щодо зміни позивачу класу професійного ризику виробництва з 41-го на 67-1 клас. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року № 1105-ХІУ (далі за текстом - Закон № 1105), Порядком визначення класу професійного ризику виробництва за видами економічної діяльності, затвердженого Постановою КМУ №237 від 08.02.2012р. (далі - порядок № 237), Порядком віднесення страхувальників до класу професійного ризику виробництва з урахуванням виду їх економічної діяльності та проведення перевірок достовірності поданих страхувальниками відомостей про види економічної діяльності (у тому числі основний), затвердженим Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 30.11.2010 року № 30 (далі - Порядок № 30) та ДК 009:2010, який затверджений наказом № 457 Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики (надалі - ДК 009:2010). Зокрема, суд першої інстанції зазначає, що відповідачем не доведено наявність правових підстав для зміни позивачу класу професійного ризику виробництва з 41-го на 67-1, тому суд дійшов висновку, що дії відповідача є протиправними, а спірне рішення таким, що підлягає скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити.

Відповідач вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач, який здійснює очищення, сортування, калібрування, подрібнення, пресування та інше кам’яного вугілля для поліпшення його якості (збагачення вугілля) згідно порядку № 237 відноситься до 41 класу ризику, оскільки названим Порядком чітко визначено, що до 41 класу ризику виключно віднесено добування кам’яного вугілля (в частині відкритого видобування кам’яного вугілля). Як вказано судом, позивач здійснює лише переробку (збагачення) вже добутого вугілля. Отже, очищення, сортування, калібрування, подрібнення, пресування та інше кам’яного вугілля для поліпшення його якості (збагачення вугілля) відноситься до 67 класу професійного ризику виробництва.

Позивач до суду апеляційної інстанції заперечень не надіслав.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2013 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити.

Представник позивача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін оскаржуване судове рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи згідно довідки з ЄДРПОУ видом економічної діяльності позивача за КВЕД-2010, зокрема є: добування кам'яного вугілля; оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів; будівництво житлових і нежитлових будівель.

20.08.2013 року відповідачем було прийнято повідомлення № 464 про зміну класу професійного ризику виробництва, в якому зазначено, що з 01.01.2013 року позивача віднесено до 67 класу професійного ризику виробництва відповідно до основного виду економічної діяльності. Розмір єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування становить 49,7 % (а.с. 8). Дане повідомлення отримано позивачем 04.09.2013 року.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо частково задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визначення класу професійного ризику виробництва за видами економічної діяльності здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Розмір страхового внеску підприємства залежить від класу професійного ризику виробництва, до якого належить підприємство за видом економічної діяльності. У разі якщо страхувальник провадить свою діяльність за декількома видами економічної діяльності, віднесення підприємства до класу професійного ризику виробництва здійснюється за основним видом його економічної діяльності. У разі зміни виду економічної діяльності підприємства Фонд соціального страхування від нещасних випадків відповідно змінює належність цього підприємства до класу професійного ризику виробництва. Зміна класу професійного ризику здійснюється один раз на рік за результатами роботи страхувальника за минулий календарний рік. Новий клас професійного ризику встановлюється з початку поточного року.

Наказом № 457 від 11.10.2010 року Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики з 01.01.2012 року затверджено та введено в дію національний класифікатор України видів економічної діяльності № ДК 009:2010.

Згідно з ДК 009:2010, основний вид економічної діяльності - це визначальна ознака у формуванні та стратифікації сукупностей статистичних одиниць для проведення державних статистичних спостережень. Органи державної статистики розраховують основний вид економічної діяльності на підставі даних державних статистичних спостережень відповідно до статистичної методології за підсумками діяльності підприємств за рік.

Підпунктом 05.10 розділу 5 "Добувна промисловість і розроблення кар'єрів" передбачено такий вид діяльності як добування кам'яного вугілля.

Механізм визначення класу професійного ризику виробництва за видами економічної діяльності врегульовано Порядком визначення класу професійного ризику виробництва за видами економічної діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.2012 року № 237.

Пунктом 2 Порядку визначення класу професійного ризику виробництва за видами економічної діяльності встановлено, що клас професійного ризику виробництва - рівень виробничого травматизму і професійних захворювань за видами економічної діяльності, що визначає ступінь вірогідності втрати професійної працездатності або смерті працівника під час виконання трудових обов'язків, з урахуванням результатів аналізу показників виробничого травматизму і професійних захворювань, а також обсягів видатків Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (далі - Фонд), пов'язаних із забезпеченням загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Аналіз даної норми свідчить про те, що клас професійного ризику виробництва, Фонд повинен визначати за рівнем виробничого травматизму і професійних захворювань на відповідному підприємстві, з урахуванням того, що використання самого КВЕД здійснюють користувачі за власними правилами.

Порядком визначення класу професійного ризику виробництва за видами економічної діяльності № 237 передбачено, що добування кам'яного вугілля (в частині відкритого видобування кам'яного вугілля) (код 05.10) як вид діяльності за ДК 009:2010 відноситься до 41 класу ризику, а до 67 класу ризику відноситься добування кам'яного вугілля (крім відкритого видобування кам'яного вугілля).

Отже, для визначення класу ризику (41 або 67) вирішальним є, перш за все, спосіб видобування вугілля, а саме - відкрите чи підземне.

Як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Павлоградська» не здійснює підземне видобування кам'яного вугілля, безпосередньою діяльністю позивача є здійснення та збагачення вже добутого вугілля.

Крім того, в самому державному класифікаторі ДК 009:2010 немає визначення терміну "Добування кам'яного вугілля", що не дає змоги вирішити питання щодо віднесення конкретної діяльності певної особи до відповідного підкласу.

Порядок віднесення робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України страхувальників до класу професійного ризику виробництва з урахуванням виду їх економічної діяльності врегульовано Порядком віднесення страхувальників до класу професійного ризику виробництва з урахуванням виду їх економічної діяльності та проведення перевірок достовірності поданих страхувальниками відомостей про види економічної діяльності (у тому числі основний), затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 30.11.2010 року № 30.

Відповідно до пункту 3.4 Порядку віднесення страхувальників до класу професійного ризику виробництва з урахуванням виду їх економічної діяльності та проведення перевірок достовірності поданих страхувальниками відомостей про види економічної діяльності, віднесення страхувальника до класу професійного ризику виробництва здійснюється за основним видом економічної діяльності згідно з Розподілом видів економічної діяльності за класами професійного ризику виробництва (додаток до Порядку визначення класу професійного ризику виробництва за видами економічної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.2012 року № 237).

Пунктом 3.10 Порядку віднесення страхувальників до класу професійного ризику виробництва з урахуванням виду їх економічної діяльності та проведення перевірок достовірності поданих страхувальниками відомостей про види економічної діяльності передбачено, що страхувальники один раз на рік до 25 січня року, наступного за звітним, подають до робочих органів виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням (місцем проживання) відомість розподілу чисельності працівників, річного фактичного обсягу реалізованої продукції (робіт, послуг) за видами економічної діяльності (далі - відомість розподілу) за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Робочими органами виконавчої дирекції Фонду щорічно, на підставі відомості розподілу, здійснюється перегляд з початку поточного року належності страхувальника до класу професійного ризику виробництва за основним видом економічної діяльності.

У разі зміни основного виду економічної діяльності за даними відомості розподілу, що тягне за собою зниження класу професійного ризику виробництва, робочим органом виконавчої дирекції Фонду здійснюється перевірка страхувальника щодо достовірності поданих ним відомостей про види економічної діяльності (у тому числі основний). Однак, як свідчать матеріали справи, зміна основного виду економічної діяльності позивача не відбувалась. Отже, норми Порядку відповідачем не дотримано.

У разі прийняття рішення щодо зміни класу професійного ризику виробництва на підставі даних відомості розподілу або за результатами перевірки робочий орган виконавчої дирекції Фонду надсилає відповідному органу Пенсійного фонду повідомлення про зміну класу професійного ризику виробництва із зазначенням розміру єдиного внеску, встановленого статтею 8 Закону про єдиний внесок, і дати зміни класу професійного ризику виробництва за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області не доведено наявність правових підстав для зміни Товариству з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Павлоградська» класу професійного ризику виробництва з 41-го на 67-й, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, визнавши протиправним та скасувавши повідомлення Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області № 464 від 20.08.2013 року.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості рішення суду.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області залишити без задоволення постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2013 р. - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко