Справа № 808/7234/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2015-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

04 лютого 2015 року

(17 год. 15 хв.) Справа № 808/7234/14

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Киселя Р.В.,

суддів Садового І.В., Семененко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача 1 ОСОБА_2,

відповідача 2 ОСОБА_3,

відповідача 3 не зявився,

відповідача 4 ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправними рішень, скасування актів індивідуальної дії про звільнення зі служби в органах внутрішніх справ України та зобовязання вчинити певні дії.

24.10.2014 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_5 (далі - позивач) до Міністерства внутрішніх справ України (далі відповідач 1), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі відповідач 2), начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі відповідач 3), Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі відповідач 4), в якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати наказ відповідача 1 від 29.08.2014 №963 в частині, яка стосується звільнення з органів внутрішніх справ позивача; визнати протиправним та скасувати наказ відповідача 1 від 29.08.2014 №1720 (по особовому складу) в частині, яка стосується звільнення з органів внутрішніх справ в запас із постановленням на військовий облік позивача; зобовязати відповідача 3 поновити позивача на попередній посаді заступника начальника Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) начальника міліції громадської безпеки Головного управління МВС України в Донецькій області; зобовязати відповідача 2 врахувати час вимушеного прогулу до вислуги років позивача на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, яка зараховується для призначення пенсії, до вислуги років позивача в спеціальному званні «підполковник», а також безперервної вислуги років позивача на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, яка враховується для виплати грошового забезпечення та надання відпусток; зобовязати відповідача 4 виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу; на підставі ст. 256 КАС України звернути постанову до негайного виконання.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувані накази Міністерства внутрішніх справ України в частині, яка стосується притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни, є безпідставними та протиправними, прийнятими відповідачем 1 із перевищенням наданих йому повноважень. Мотиви, через які зазначені накази прийняті, є надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначив, що накази відповідача 1 потягнули за собою припинення не тільки виплати грошового забезпечення, але й перебігу вислуги років позивача на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, яка зараховується для призначення пенсій, вислуги років в спеціальному званні «підполковник», а також безперервної вислуги років позивача на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, яка враховується для виплати грошового забезпечення та надання відпусток. Вважає, оскаржувані накази такими, що підлягають скасуванню, а позивача повинно бути поновлено на займаній посаді.

Ухвалою від 27.10.2014 провадження у справі було відкрите, судове засідання призначене на 11.11.2014. На підставі вимог ст. 15-1 КАС України був визначений склад колегії суддів для вирішення даної справи головуючий суддя Кисіль Р.В., судді Горобцова Я.В., Чернова Ж.М.

На підставі рішення зборів суддів Запорізького окружного адміністративного суду №23-2 від 10.11.2014 було змінено склад колегії суддів замість судді Чернової Ж.М., яка перебуває у відпустці, включено до складу колегії суддів суддю Садового І.В.

У судове засідання 11.11.2014 представники сторін, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не прибули.

Ухвалою від 11.11.2014 за клопотанням відповідача 1 провадження у справі було зупинене до 23.12.2014.

На підставі рішення зборів суддів Запорізького окружного адміністративного суду №26-10 від 08.12.2014 було змінено склад колегії суддів замість судді Горобцова Я.В., яка перебувала у відпустці, включено до складу колегії суддів суддю Семененко М.О.

Ухвалою від 23.12.2014 провадження у справі було поновлено, судове засідання призначене на 23.12.2014.

Ухвалою від 23.12.2014 за клопотанням відповідача 1 провадження у справі було зупинене до 04.02.2015.

Ухвалою від 04.02.2015 провадження у справі було поновлено, судове засідання призначене на 04.02.2015.

Відповідач 3 у судове засідання не прибув, 06.11.2014 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, у звязку з чим справу було розглянуто за відсутності відповідача 3.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, зокрема зазначивши, що наказ Міністерства внутрішніх справ України від 29.08.2014 №963 виданий безпідставно, оскільки порушень дисципліни, про які йдеться в наказі, позивач не допускав. Зазначив, що наказ виданий Міністерством внутрішніх справ України не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб передбачений Конституцією та законами України. Зазначив, що ані службовими особами МВС України, які у Добропільському МВ проводили перевірку у період з 19-го по 29-е серпня 2014 року, ані будь-якими іншими службовими особами ОВС за фактом порушення позивачем дисципліни не було проведено службового розслідування, яке повинно передувати, зокрема, прийняттю уповноваженою особою рішення про накладення на працівника ОВС будь-якого дисциплінарного стягнення, тим більш такого як «звільнення з ОВС», яке, як визначено у абз. 15 ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС, є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Зазначив, що у вказаний вище період у службовий чи позаслужбовий час позивач не допустив жодних дисциплінарних проступків, завжди був вірним присязі працівника органів внутрішніх справ України. Крім того, у вказаний вище період на території міста Добропілля та Добропільського району не було зафіксовано радикально налаштованих озброєних угрупувань, фактів відсутності позивача без поважних причин на роботі, а також зв'язків з сепаратистсько-налаштованими громадянами. Навпаки співробітники Добропільського МВ, в т.ч. і позивач, спільно з органами місцевого самоврядування та громадськістю забезпечили охорону громадського порядку та не допустили захоплень адміністративних будівель міськвиконкому, райдержадміністрації, міськвідділу та будь-яких інших приміщень та об'єктів. Зібрані представником позивача докази свідчать про відсутність на території міста Добропілля та Добропільського району подій, викладених у висновку службового розслідування від 29.08.2014, які стали підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ. Вважає, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з ОВС за порушення дисципліни є протиправним. З наведених підстав вважає оскаржувані накази неправомірними, а отже такими, що підлягають скасуванню. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача 1 заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у запереченнях проти позову, зокрема, зазначивши, що оскаржувані накази були видані з дотриманням вимог чинного законодавства України та Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України, Дисциплінарного статуту. Зазначив, що позивач, перебуваючи на посаді заступника начальника Добропільського МВ - начальника міліції громадської безпеки, 09 та 14 травня 2014 року під час проведення мітингу щодо підтримки становлення ДНР біля адміністративної будівлі Добропільського МВ та проведення «референдуму» щодо створення ДНР та відокремлення Донецької області від Держави, фактично самоусунувся від виконання своїх службових обов'язків, проявив пасивність та байдужість щодо ситуації, яка склалася, заходів щодо документування та припинення цих дій не вжив. Вчинення таких дій суперечить інтересам служби, що в свою чергу призвело до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку та сприяло переходу значної частини населення і правоохоронців на бік незаконно створених воєнізованих формувань ДНР. З урахуванням допущених позивачем порушень Закону України «Про міліцію», Присяги працівника міліції за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу і було прийнято рішення про звільнення позивача за п. 64 «є» Положення. Зазначив, що підстави для задоволення вимог позивача до МВС України відсутні, а тому просив суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача 2 заперечив проти позовних вимог, з підстав правомірності оскаржуваних наказів.

Відповідач 3 письмових заперечень проти позову не висловив.

У судовому засіданні представник відповідача 4 заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у запереченнях проти позову, зокрема зазначивши, що у Добропільському МВ не знаходяться на зберіганні матеріали службового розслідування у відношенні підполковника міліції ОСОБА_5 за фактом порушення ним дисципліни, відомості про його призначення та проведення у Добропільському МВ відсутні. Інформація щодо дати, часу, місця, способу, мотиву та мети порушення підполковником міліції ОСОБА_5 дисципліни, у Добропільському МВ відсутня. Також відсутній належним чином завірений витяг з наказу Міністерства внутрішніх справ України від 29.08.2014 №1720 (по особовому складу). Зазначив, що відповідач 4 діяв цілком законно в частині, що стосується призупинення та виплати грошового забезпечення.

У судовому засіданні 04.02.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач проходив службу в підрозділах міліції на різних посадах, остання посада перед звільненням Заступник начальника Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) начальник міліції громадської безпеки Головного управління МВС України в Донецькій області, що підтверджується копією наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 14.08.2013 №360 о/с.

Згідно довідки Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 06.10.2014 №9916 вислуга років станом на 29.08.2014 у календарному обчисленні складає 18 років 24 дні.

У період з 15.08.2014 по 28.08.2014 МВС України здійснювалася перевірка діяльності Добропільського МВ (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) ГУ МВС України в Донецькій області.

Наказом МВС України від 29.08.2014 №889 за фактом порушення окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області службової дисципліни, відповідно до вимог п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, було створено комісію, якій доручено провести за вказаним фактом службове розслідування.

За наслідками проведення службового розслідування 29.08.2014 МВС України було складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівниками ГУМВС України в Донецькій області та УМВС України на Донецькій залізниці.

З зазначеного висновку вбачається, що під час проведення службової перевірки щодо функціонування Добропільського РВ ГУМВС України в Донецькій області в умовах фактичного захоплення сепаратистами державної влади в окремих містах регіону встановлено, що факту захоплення адміністративного приміщення Добропільського РВ не було. Крім того, встановлено що на території Добропільського району Донецької області активні бойові дії не проводилися, на територію району сепаратисти не заходили. Разом з тим, під час індивідуальних співбесід місцевими мешканцями, членами місцевого осередку «Патріоти України», було встановлено, що під час загострення ситуації, місцеве керівництво МВ та переважна більшість особового складу пасивно діяла під час загострення ситуації. Крім того, під час проведення перевірки було проведено ряд співбесід із працівниками підрозділу, а також прийом громадян в приміщенні Добропільської районної державної адміністрації, за результатами яких отримано інформацію про причетність окремих працівників Добропільського МВ до неправомірних діянь та їх поглядів щодо ДНР. Такі ж відомості було надано членами місцевого осередку «Патріоти України». За результатами проведених зустрічей та бесід членами комісії складено відповідні рапорти. Так, заступник начальника Добропільського МВ - начальник міліції громадської безпеки підполковник міліції ОСОБА_5 09 та 14 травня 2014 року під час проведення мітингу щодо підтримки становлення ДНР біля адміністративної будівлі Добропільського МВ фактично самоусунувся від виконання своїх службових обов'язків, проявив пасивність та байдужість щодо ситуації, яка склалася, заходів щодо документування та припинення цих подій не вжив.

Крім того, 11.05.2014 під час проведення референдуму щодо становлення ДНР та підтримки ідеї відокремлення Донецької області від Держави Україна працівник також фактично самоусунувся від виконання своїх службових обов'язків, заходів щодо документування та припинення цих заходів не вжив.

Згідно зазначеного висновку, службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області було закінчено а відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування, визнано такими, що підтвердилися.

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що за неналежне виконання функціональних обов'язків, порушення дисципліни, ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5, ст. 10 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, підполковника міліції ОСОБА_5, заступника начальника Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) - начальника міліції громадської безпеки Головного управління МВС України в Донецькій області, слід звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

24.09.2014 до Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області в електронному вигляді надійшов наказ МВС України від 29.08.2014 №963 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Добропільського МВ, Красноармійського МВ, УДАІ ГУМВС, НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області та УМВС України на Донецькій залізниці». Згідно зазначеного наказу за неналежне виконання функціональних обов'язків, порушення дисципліни, ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5, ст. 10 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою КМУ від 28.12.1991 № 382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, підполковника міліції ОСОБА_6, заступника начальника Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) - начальника міліції громадської безпеки Головного управління МВС України в Донецькій області, звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

З листа Добропільського міського відділу ГУ МВС України в Донецькій області від 16.10.2014 №10334 вбачається, що 25.09.2014 зміст наказу МВС України від 29.08.2014 №963 було надано для ознайомлення позивачу, під особистий підпис, проте позивач відмовився ознайомлюватися з наказом, про що свідчить відсутність його підпису.

Наказом відповідача 4 від 25.09.2014 №672 позивачу було призупинено нарахування та виплату всіх видів грошового забезпечення з 30.08.2014, до отримання наказу (витягу) про притягнення до дисциплінарної відповідальності або наказу (витягу) по особовому складу про звільнення вищезазначених співробітників з органів внутрішніх справ України.

25.09.2014 в.о. начальника Добропільського МВ звернувся до відповідача 3 із листом, в якому зазначив про безпідставне включення в тому числі і позивача до наказу відповідача 1 від 29.08.2014 №963, та пропонував залишити в тому числі і позивача в органах внутрішніх справ.

29.09.2014 позивач звернувся до тимчасово виконуючого обовязки начальника Добропільського МВ з рапортом вх. №3548, а 06.10.2014 року з повторним рапортом вх. №3622 про надання належно оформленого витягу з наказу МВС України від 29.08.2014 №963, оформленої трудової книжки із записом про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, видачі грошового забезпечення, витягу з наказу по особовому складу про виконання дисциплінарного стягнення, ознайомлення з підставами призначення службового розслідування, висновками та матеріалами проведеного службового розслідування, а також письмово роз'яснити, чи є позивач співробітником органів внутрішніх справ, оскільки відповідно до Довідки від 30.09.2014, позивач упродовж вересня 2014 року ніс службу згідно своїх функціональних обов'язків у повному обсязі.

08.10.2014 до Добропільського МВ надійшов у електронному вигляді наказ МВС України від 29.08.2014 № 1720 о/с про звільнення позивача з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницькім складом органів внутрішніх справ, який видано на підставі вказаного вище наказу МВС України від 29.08.2014 №963.

Згідно листа від 15.10.2014 №10334 з зазначеним наказом позивач був ознайомлений

08.10.2014, а тому з 09.10.2014 позивач припинив виходити на службу.

Згідно наказу Добропільського МВ від 25.09.2014 №672, довідки Добропільського МВ від 30.09.2014, графіків чергувань на вересень 2014 року, листа начальника Добропільського МВ на ім'я начальника ГУ МВС України в Донецькій області від 25.09.2014 №9479, рапорту позивача на ім'я начальника Добропільського МВ від 06.10.2014 та службової характеристики станом на 24.09.2014 позивач фактично виконував обов'язки за займаною посадою.

15.10.2014 від Добропільського МВ надійшов лист про розгляд рапорту позивача від 06.10.2014, відповідно до якого з приводу надання належним чином завіреного витягу з наказу Міністра внутрішніх справ від 29.08.2014 №963, повідомив, що згідно з ст. 1 ЗУ «Про інформацію» володільцем даної інформації є МВС України, яке безпосередньо видало наказ МВС України від 29.08.2014 № 963 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Добропільського МВ, Красноармійського МВ, УДАІ ГУМВС, НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області та УМВС України на Донецькій залізниці», куди радив звернутися позивачу.

З приводу надання належним чином завіреного витягу з наказу по особовому складу, який видано з метою реалізації дисциплінарного стягнення, що застосовано до позивача наказом Міністра внутрішніх справ від 29.08.20 4 №963 повідомив, що також згідно з ст. 1 ЗУ «Про інформацію» володільцем даної інформації є Міністерство внутрішніх справ України, яке безпосередньо видало наказ МВС України від 29.08.2014 №1720 по особовому складу, куди радив звернутися позивачу.

З приводу ознайомлення з висновком службового розслідування та матеріалами, зібраними в процесі проведення службового розслідування, повідомив, що у Добропільському МВ не знаходяться на зберіганні матеріали службового розслідування у відношенні позивача за фактом порушення ним дисципліни, відомості про його призначення та проведення у Добропільському МВ відсутні, як і підстави для проведення службового розслідування, в т.ч. дані наказу (дата, номер, виданий) про його призначення.

З приводу розяснення чи є позивач на даний час співробітником ОВС роз'яснив, що відповідно до п. 2 резолютивної частини наказу МВС України від 29.08.2014 №963 визначено про звільнення позивача з органів внутрішніх справ України за п.64 «є» (за порушення дисципліни) згідно Положення проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Даний наказ зареєстровано у Добропільському МВ за вх. №1 від 24.09.2014

Керуючись наказом МВС України від 29.08.2014 №963 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницької складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України в 31.12.2007 № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішні справ» начальником Добропільського МВ було видано наказ від 25.09.2014 №672 «Про призупинення нарахування та виплати грошового забезпечення окремим співробітникам Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області», у зв'язку з чим позивачу було призупинено нарахування та виплату всіх видів грошового забезпечення з 30.08.2014.

Згідно з наказом МВС від 29.08.2014 №1720 по особовому складу позивача звільнено з ОВС за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Даний наказ зареєстровано у Добропільському МВ за вх. №2 о/с від 08.10.2014.

Щодо видачі трудової книжки повідомив, що 29.09.2014 СКЗ Добропільського МВ звернувся до ГУМВС України і Донецькій області з запитом №9591 щодо витребування трудової книжки, оскільки згідно номенклатури МВС України трудова книжка разом з особовою справою зберігається в архіві УКЗ ГУМВС України в Донецькій області.

Вважаючи протиправними накази відповідача 1 в частині, яка стосується свого звільнення з органів внутрішніх справ, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо оскаржуваних наказів відповідача 1 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та його звільнення з органів внутрішніх справ суд зазначає наступне.

Як зазначено у наказі відповідача 1 від 29.08.2014 №963 притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ обґрунтоване наступним: за неналежне виконання функціональних обовязків, порушення дисципліни, статті 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5, ст. 10 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ позивача звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За приписами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 статті 5 зазначеного Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Статтею 10 Закону України «Про міліцію» визначені основні обовязки міліції.

З тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила правопорушення.

Разом з тим, наявність такого правопорушення повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури, при цьому обовязок доведення такого факту покладається на орган внутрішніх справ, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом.

В обґрунтування підстав для прийняття оскаржуваних наказів представник відповідача 1 послався на Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області та УМВС України на Донецькій залізниці від 29.08.2014, затверджений міністром МВС України 29.08.2014 (далі Висновок службового розслідування).

Зазначеним Висновком службового розслідування встановлено наступне (стор. 8 Висновку службового розслідування):

«Під час проведення службової перевірки щодо функціонування Добропільського РВ ГУМВС України в Донецькій області в умовах фактичного захоплення сепаратистами державної влади в окремих містах регіону, встановлено, що факту захоплення адміністративного приміщення Добропільського РВ не було.

Крім того, встановлено, що на території Добропільського району Донецької області активні бойові дії не проводилися, на територію району сепаратисти не заходили.

Разом з тим, під час індивідуальних співбесід місцевими мешканцями, членами місцевого осередку «Патріоти України», було встановлено, що під час загострення ситуації, місцеве керівництво МВ та переважна більшість особового складу пасивно діяло під час загострення ситуації.

Крім того, під час проведення перевірки було проведено ряд співбесід із працівниками підрозділу, а також прийом громадян в приміщенні Добропільської Державної районної адміністрації, за результатами яких отримано інформацію про причетність окремих працівників Добропільського МВ до неправомірних діянь та їх поглядів щодо ДНР. Такі ж відомості було надано членами місцевого осередку «Патріоти України». За результатами проведених зустрічей та бесід членами комісії складено відповідні рапорти.

Так, заступник начальника Добропільського МВ начальник міліції громадської безпеки підполковник міліції ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в ОВС з 05.08.1996, на посаді 05.08.2013, … 09 та 14 травня 2014 року під час проведення мітингу щодо підтримки становлення ДНР біля адміністративної будівлі Добропільського МВ фактично самоусунувся від виконання своїх службових обовязків, проявив пасивність та байдужість щодо ситуації, яка склалася, заходів щодо документування та припинення цих подій не вжив.

Крім того, 11.05.2014 під час проведення референдуму щодо становлення ДНР та підтримки ідеї відокремлення Донецької області від Держави, указані працівники також фактично самоусунулися від виконання своїх службових обовязків, заходів щодо документування та припинення цих заходів також не вжили».

Суд зазначає, що комісію зі проведення службового розслідування було створено відповідачем 1 29.08.2014, згідно із наказом №889. Цим же числом був складений Висновок службового розслідування та оскаржуваний наказ відповідача 1 №963.

Суд критично ставиться до можливості проведення службового розслідування та складання Висновку службового розслідування за один день. Разом з тим, за відсутності інших доказів в обґрунтування причин застосування до позивача дисциплінарного стягнення, які стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів, судом було досліджено зазначені Висновки.

З приводу Висновків службової перевірки суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Статтею 70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно із статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд зазначає, що в ході судового розгляду відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження фактів вчинення позивачем будь-якого правопорушення, викладених у Висновку службового розслідування. Разом з тим, ухвалою про відкриття провадження у цій справі, а так само ухвалою від 11.11.2014, суд витребував у відповідачів такі докази.

Відповідачами такі докази суду не надані. В судовому засіданні 04.02.2015 представником відповідача 1 було заявлене клопотання про витребування у Генеральної прокуратури України матеріалів службового розслідування, проведеного за фактами неправомірних дій окремих працівників Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області, при цьому в обґрунтування цього клопотання надав супровідний лист датований 23.12.2014 №27226/А6, яким до ГПУ були надіслані матеріали службових розслідувань, проведених комісіями Міністерства за фактами порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області та УМВС України на Донецькій залізниці для прийняття рішення відповідно до законодавства.

З наведеного вбачається, що протягом періоду часу з моменту постановлення судом ухвал (від 27.10.2014 та від 11.11.2014) про витребування у відповідача доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, за яке його було звільнено з органів внутрішніх справ, до 23.12.2014 такі докази без поважних причин не були надані суду.

З наведених підстав судом було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача 1 від 04.02.2015 про витребування доказів та зупинення провадження у цій справі.

Відтак, на підставі ч. 6 ст. 71 КАС України справа вирішена на основі наявних у ній доказів.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваних наказів стали висновки службового розслідування, то для вирішення позовних вимог необхідним є дослідження обґрунтованості цих висновків.

Суд зазначає, що згідно відомостей наданих реєстраційною службою Добропільського міськрайонного управління юстиції від 19.12.2014 №3.1-19/41 у зазначеній реєстраційній службі місцевий осередок ГО «Патріоти України» не зареєстрований.

Суд зазначає, що листом від 19.12.2014 №05/1760-10/01/02 виконавчий комітет Добропільської міської ради повідомив, що у Добропільській міській раді відсутні відомості щодо проведення 09 та 14 травня 2014 року біля адміністративної будівлі Добропільського МВ (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області мітингів (зборів, походів, демонстрацій тощо) щодо підтримання так званої ДНР. Також, відсутні відомості, щодо проведення 11.05.2014 так званого «референдуму» щодо становлення так званої ДНР.

Крім того, листом від 22.12.2014 Добропільська міжрайонна прокуратура повідомила, що 09 та 14 травня 2014 року біля адміністративної будівлі №52 по вул. Першотравневій у м. Добропіллі, в якому розташована Добропільська міжрайонна прокуратура та Добропільський МВ ГУМВС України у Донецькій області, збори, походи та демонстрації щодо підтримання так званої ДНР не проводились, а тому заходи прокурорського реагування не вживались.

З листа Добропільського МВ ГУМВС України від 23.12.2014 №12536 вбачається, що у цього органу відсутні відомості про проведення 09 та 14 травня 2014 року біля будівлі, яку займає цей орган мітингів (зборів, походів, демонстрацій тощо) щодо підтримання так званої «Донецької народної республіки». Разом з тим, у цього органу наявні відомості про проведення 11.05.2014 так званого «референдуму». Так, Добропільським міським відділом було встановлено, що 10.05.2014 до цього органу надійшло повідомлення від голови Центральної виборчої комісії ОСОБА_7 так званої «Донецької народної республіки» про те, що 11.05.2014 в період часу з 07-00 до 22-00 на території Донецької області, а саме на площі ім. Леніна, м. Добропілля буде відбуватися вивчення громадської думки (референдум) по питанню статусу Донецької області. Дане повідомлення було зареєстровано до журналу ЄО за №2591 від 10.05.2014. В ході проведення перевірки було встановлено, що 11.05.2014 в період часу з 08-00 до 18-00 на площі Леніна м. Добропілля відбувалось вивчення громадської думки по питанню статусу Донецької області, а саме про федералізацію Донецької області та Добропільського району. 12.05.2014 вищевказані матеріали були направлені до Управління Служби безпеки України в Донецькій області для подальшого розгляду та прийняття рішення, за належністю. Керівництвом Добропільського МВ позивачу будь-які конкретні службові завдання, які б останній повинен був виконати 11 травня 2014 року (у неділю) під час проведення так званого «референдуму» щодо становлення так званої «Донецької народної республіки» не були поставлені.

З наведеного вище вбачається, що 09 та 14 травня 2014 року біля адміністративної будівлі №52 по вул. Першотравневій у м. Добропіллі, в якому розташована Добропільська міжрайонна прокуратура та Добропільський МВ ГУМВС України у Донецькій області, збори, походи та демонстрації щодо підтримання так званої ДНР не проводились. Події, які відбувались 11.05.2014 («референдум») задокументовані та надіслані для вжиття заходів реагування за належністю - до Управління Служби безпеки України в Донецькій області.

За приписами ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Отже, наявні в матеріалах справи докази спростовують викладену у Висновку службового розслідування інформацію щодо вчинення позивачем правопорушення, а відтак висновок щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованим та таким, що спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Підпунктом «є» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, визначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

При цьому пунктом 70 зазначеного Положення визначено, що звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу в запас і відставку провадиться:

до полковника міліції, полковника внутрішньої служби включно - начальниками головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі і рівними їм начальниками, яким таке право надано Міністром внутрішніх справ;

осіб вищого начальницького складу - відповідно до законодавства.

Статтею 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, визначено, що міністрові внутрішніх справ України належить право накладати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, на всіх осіб рядового і начальницького складу.

Інші начальники накладають дисциплінарні стягнення в межах прав, наданих їм міністром внутрішніх справ України.

Оскільки сторонами суду не надано жодних доказів щодо надання Міністром внутрішніх справ права будь-якій особі звільняти осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу в запас і відставку, а так само накладати дисциплінарні стягнення, то твердження позивача щодо перевищення міністром своїх повноважень під час прийняття оскаржуваних рішень судом не приймається.

Разом з тим, суд зазначає, що наявні в матеріалах справи докази спростовують наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, а тому оскаржувані накази відповідача 1 в частині, яка стосується позивача, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

У звязку із тим, що суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних наказів відповідача 1 в частині, яка стосується позивача, то на підставі вимог п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, позивач підлягає поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обовязків, але не більш як за один рік.

Судом встановлено, що позивач з моменту фактичного звільнення до дати постановлення рішення у цій справі ніде не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, а відтак на його користь повинна бути стягнута сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

З приводу вимог позивача про зобовязання відповідачів вчинити певні дії, як то зобовязати відповідача 3 поновити позивача на попередній посаді, зобовязати відповідача 4 виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, суд зазначає, що позивачем обраний невірний спосіб відновлення порушеного права, належним способом захисту такого права в даному випадку є прийняття судом рішення про поновлення позивача на займаній посаді та стягнення з відповідача 4 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Суд зазначає, що зобовязати субєкта владних повноважень вчинити певні дії можна лише у разі, якщо він ухиляється від виконання обовязку покладеного на нього законом, при цьому законодавством України за умисне невиконання рішення суду передбачена кримінальна відповідальність.

Отже, в частині зобовязання відповідача 3 та відповідача 4 вчинити певні дії позов не підлягає задоволенню.

Разом з тим, за приписами ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

В даному випадку для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача належним способом захисту є прийняття судом рішення про поновлення позивача на попередній роботі з моменту його незаконного звільнення та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, а тому суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та прийняти рішення щодо його поновлення на попередній роботі з моменту незаконного звільнення та стягнення на його користь з відповідача 4 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

При цьому суд зазначає, що обовязок видання наказу про поновлення позивача на посаді лежить на особі, яку наділено повноваженням призначати на таку посаду працівника органів внутрішніх справ.

Визначаючи розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд виходить з наступного.

З довідки відповідача 4 від 17.11.2014 №46 вбачається, що середньомісячний розмір грошового забезпечення позивача на день звільнення становив 6689,28 грн.

Відповідно до довідки відповідача 4 про розмір середньоденного грошового забезпечення від 22.12.2014 №56 середньоденне грошове забезпечення позивача на час звільнення становив 220,96 грн.

З листа відповідача 4 від 23.12.2014 №12536 та п. 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, вбачається, що для осіб рядового і начальницького складу встановлений 41-годинний робочий тиждень, тобто 5 робочих дні на тиждень.

Відтак, станом на 04.02.2015 з дня видання відповідачем 1 наказу про звільнення позивача минуло 113 робочих дні.

Отже, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, яке належить стягнути з відповідача 4 на користь позивача, становить: 220,96 грн. * 113 робочих дні = 24968,48 грн.

Щодо вимоги позивача про зобовязання відповідача 2 врахувати час вимушеного прогулу до вислуги років позивача на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, яка зараховується для призначення пенсії, до вислуги років позивача в спеціальному званні «підполковник», а також безперервної вислуги років позивача на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, яка враховується для виплати грошового забезпечення та надання відпусток, суд вважає її передчасною, оскільки лише після набрання законної сили судовим рішенням щодо поновлення позивача на попередній посаді у відповідача 2 виникне обовязок врахування часу вимушеного прогулу до вислуги років позивача на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ. Через наведене у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

З наведених вище підстав суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме в наведений вище частині.

За приписами ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби. З наведених підстав постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та в частині стягнення з відповідача 4 на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць 6689,28 грн. підлягає негайному виконанню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_5 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправними рішень, скасування актів індивідуальної дії про звільнення зі служби в органах внутрішніх справ України та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №963 від 29.08.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Дзержинського МВ, Добропільського МВ, Красноармійського МВ, УДАІ ГУМВС, НДКЦ при ГУМВС України в Донецькій області та УМВС України на Донецькій залізниці» в частині притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №1720о/с від 29.08.2014 «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас на підставі пп. «є» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінет Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, підполковника міліції ОСОБА_5 (М-084575), заступника начальника Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) начальника міліції громадської безпеки Головного управління МВС України в Донецькій області.

Поновити підполковника міліції ОСОБА_5 на посаді заступника начальника Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) начальника міліції громадської безпеки Головного управління МВС України в Донецькій області з 29.08.2014.

Стягнути з Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_5 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 29.08.2014 по 04.02.2015 у розмірі 24968,48 грн. (двадцять чотири тисячі девятсот шістдесят вісім гривень 48 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду в частині поновлення підполковника міліції ОСОБА_5 на посаді заступника начальника Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) начальника міліції громадської безпеки Головного управління МВС України в Донецькій області та в частині стягнення з Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_5 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць 6689,28 грн. підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Р.В. Кисіль

Судді І.В. Садовий

ОСОБА_8