Справа № 804/8276/14
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/8276/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"11" лютого 2015 р.

справа № 804/8276/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року у справі № 804/8276/14 за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" (далі - відповідач), у якому просить стягнути з адміністративно-господарські санкції в сумі 75 881, 20 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 22, 76 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року в задоволенні позовних вимог Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Позивач зазначає, що згідно Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно із ст.19 цього Закону, вважається працевлаштування підприємством інвалідів, для яких це місце є основним. Відповідачем не працевлаштовано 2 інвалідів та не вжито всіх необхідних заходів для їх працевлаштування.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу відповідача у 2013 році становила 266 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників - інвалідів - 9, кількість інвалідів, які повинні працювати - 11 осіб.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", роботодавці самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць, виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Відповідно ст.18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст.19 цього Закону України для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до ч.5 вказаної статті виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Згідно ст.5 Закону України "Про зайнятість населення" № 5067-VI від 05.07.2012, який набрав чинності з 01.01.2013, держава гарантує у сфері зайнятості додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян.

До категорій громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, належать інваліди, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (п.6 ч.1 ст.14 Закону України "Про зайнятість населення").

Відповідно до п.п1 п.4 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011р. №29, завданням Фонду є реалізація в межах своєї компетенції заходів щодо забезпечення зайнятості та працевлаштування інвалідів.

Згідно з ч.3 ст.18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

При цьому суб'єкти господарювання зобов'язані надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів.

Тобто, обов'язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості.

На роботодавця покладається обов'язок виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, інформувати про попит на робочу силу (вакансії) органи працевлаштування інвалідів.

В свою чергу, органи працевлаштування, взаємодіючи між собою та з роботодавцем, забезпечують надання інформаційно-консультаційних послуг щодо працевлаштування інвалідів та здійснюють таке працевлаштування.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем протягом 2013 року направлялись до Нікопольського міськрайонного центру зайнятості звіти форми №3-ПН, в яких зазначались наявність вільних робочих місць та вакантних посад, на яких може використовуватись праця інвалідів, що підтверджується копіями звітів.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України - учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем надано докази своєчасного повідомлення центру зайнятості про наявність вакансій, на які можуть бути влаштовані інваліди. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що до відповідача направлялись на працевлаштування або ж зверталися безпосередньо інваліди, яким підприємством було б відмовлено в прийнятті на роботу. Таким чином, відповідач здійснював всі залежні від нього заходи для недопущення господарського правопорушення.

Мотивація та доводи, наведені у апеляційній скарзі, не дають колегії суддів підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції, а тому рішення суду першої інстанції у даній справі слід залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст. 200, ст.ст.205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року у справі № 804/8276/14 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п’ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак