Справа № 815/5081/14
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

17 лютого 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/5081/14

Категорія: 9.5 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Милосердного М.М.

при секретарі - Найденко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фінансової інспекції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року по справі за адміністративним позовом Державної установи "Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров'я України" до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання протиправними та скасування пунктів Вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

Державна установа "Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров'я України" звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 4, 9, 16 та 17 Вимоги від 05 серпня 2014 року № 15-042-23-14/7729 про усунення порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності Державної установи "Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров'я України".

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року адміністративний позов Державної установи "Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров'я України" задоволений частково. Визнано протиправними та скасовано пункти 2, 4, 9, 17 Вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області від 05 серпня 2014 року № 15-042-23-14/7729 про усунення порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності Державної установи "Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров'я України". В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Державної фінансової інспекції в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення, в зв'язку з тим, що воно постановлено з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Державної фінансової інспекції в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 05.05.2014 року по 08.07.2014 року Державною фінансовою інспекцією в Одеській області проведено планову ревізію фінансово - господарської діяльності Державної установи "Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров'я України" за період з 01.09.2009 року по 01.05.2014 року, якою встановлено низку порушень та недоліків, що викладені в акті ревізії від 15.07.2014 року №042-11/146, який підписано із запереченнями, а саме:

- установою безпідставно завищено розмір розрахункової потреби в бюджетних призначеннях за загальним фондом кошторису установи за КПКВ 2301200 "Спеціалізована консультативна амбулаторно-поліклінічна та стоматологічна допомога, що надається вищими навчальними закладами, науково-дослідними установами та загальнодержавними закладами охорони здоров'я" за КЕКВ 1110 "Оплата праці", КЕКВ 1120 "Нарахування на заробітну плату" у 2010, 2013 роках, що призвело до зайвого виділення бюджетних коштів на загальну суму 133625,37 гривень;

- в порушення п. 2.4.1.5 та п.2.2.5 «Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення», затверджених наказом Міністерства праці та Міністерства охорони здоров'я України від 05.10.2005 № 308/519, із змінами і доповненнями, працівникам поліклініки, а саме: лікарю-невропатологу ОСОБА_2, лікарю невропатологу ОСОБА_3, у яких відсутні категорії за лікарськими спеціальностями "Неврологія" необґрунтовано встановлено посадові оклади за 13 тарифним розрядом, що призвело до переплат заробітної плати на загальну суму 21752,21 гривень. В результаті даного порушення, зайво проведено нарахування на заробітну плату в загальній сумі 7896,05 гривень;

- в порушення п.3 розділу III Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, при нарахуванні заробітної плати за час відпустки працівникам у 2012, 2013 роках та поточному 2014 році в розрахунок середньої заробітної плати включено одноразову винагороду за підсумками роботи за рік, що призвело до переплати заробітної плати за час відпусток загальну суму 24682,68 гривень. Як наслідок проведено зайве нарахування та перераховано до державних цільових фондів суму 8959,82 гривень;

- в порушення п.1.2, п.1.3 умов договорів "Про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого у нього нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, укладених з орендарями", ст.1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкової території", п. 20 Порядку № 228, статті 20, 25 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", адміністрацією Інституту при розрахунку відшкодування орендарями коштів за повернення експлуатаційних видатків, не в повному обсязі враховані вказані видатки на утримання установи, що призвело до недоотримання власних надходжень на загальну суму 45351,63 гривень;

- в порушення вимог "Правил визначення вартості будівництва" (ДБН Д. 1.1-1-2000), затверджених Наказом Держбуду України від 27.08.2000 року №174 (із змінами та доповненнями), встановлено безпідставне завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 55323,76 гривень.

05 серпня 2014 року Державною фінансовою інспекцією в Одеській області винесено вимогу № 15-042-23-14/7729 "Про усунення порушень, виявлених ревізією фінансово - господарської діяльності Державної установи "Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров'я України", зокрема:

- врахувати факт ініціювання перед Міністерством охорони здоров'я України застосування фінансової санкції у вигляді зменшення бюджетних асигнувань на суму 133625,37 грн. та не допускати у подальшому (пункт 2 Вимоги);

- відрахувати за наявністю заяв працівників у сумі 21752,21 грн., з урахуванням утримання податку доходів фізичних осіб (згідно реєстрів у Додатку № 39), з працівників які отримали їх безпідставно. В іншому випадку відшкодувати порушення за рахунок відповідальних осіб, що допустили порушення; відповідальні особи - директор ОСОБА_4, головний бухгалтер ОСОБА_5 до 01.11.2010 року, ОСОБА_6 з 01.11.2010 року по теперішній час, провести перерахунок та відповідні взаємозвірки, щодо внесків до відповідних фондів (нарахування на заробітну плату) у сумі 7896,05 грн. та зарахувати в рахунок майбутніх платежів (пункт 4 Вимоги);

- відрахувати за наявністю заяв працівників у сумі 24682,68 грн., з урахуванням утримання податку доходів фізичних осіб (згідно реєстрів у Додатку № 52 ), з працівників які отримали їх безпідставно, в іншому випадку відшкодувати порушення за рахунок відповідальних осіб, що допустили порушення, відповідальні особи - директор ОСОБА_4, головний бухгалтер ОСОБА_6 з 01.11.2010 року по теперішній час, - провести перерахунок та відповідні взаємозвірки, щодо внесків до відповідних фондів (нарахування на заробітну плату) у сумі 8959,82 грн. та зарахувати в рахунок майбутніх платежів (пункт 9 Вимоги);

- відобразити дебіторську заборгованість за TOB "ТОБАС" (згідно розрахунків у Додатку 85) в сумі 33417,71 грн., за TOB "КАРАД-2005" (згідно розрахунків у Додатку 87) в сумі 21906,05 грн., провести роботу щодо стягнення з TOB "ТОБАС" (згідно розрахунків у Додатку 85) суму на яку завищено вартість виконаннях робіт 33417,71 грн., або відшкодувати шляхом виконання відповідного обсягу наданих послуг (робіт) в сумі 33417,71 грн., з TOB "КАРАД-2005" (згідно розрахунків у Додатку 87) суму на яку завищено вартість виконаннях робіт 21906,05 грн., або відшкодувати шляхом виконання відповідного обсягу наданих послуг (робіт) в сумі 21906,05 гривень; в іншому випадку провести роботу щодо стягнення суми на яку завищено вартість виконаннях робіт на загальну суму 55323,76 грн. з відповідальних осіб, що допустили порушення, відповідальні особи: директор ОСОБА_4, заступник директора з загальних питань ОСОБА_7 (пункт 16 Вимоги);

- відшкодувати 45351,63 грн. за рахунок відповідальних осіб, що допустили порушення (згідно реєстру у Додатку 92), а саме: включення не в повному обсязі до розрахунків сум відшкодування орендарями коштів за повернення експлуатаційних видатків, відповідальна особа - заступник директора з економічних питань ОСОБА_5 (пункт 17 Вимоги).

Частково задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції дійшов до наступних висновків, з якими погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Згідно із п.20 «Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ», який затверджено Постановою КМУ №228 від 28.02.2002 року (далі Порядок №228), під час визначення обсягів видатків бюджету та/або надання кредитів з бюджету розпорядників нижчого рівня головні розпорядники повинні враховувати об'єктивну потребу в коштах кожної установи, виходячи з її основних виробничих показників і контингентів, які встановлюються для установ (кількість класів, учнів у школах, ліжок у лікарнях, дітей у дошкільних закладах тощо), обсягу виконуваної роботи, штатної чисельності, необхідності погашення дебіторської і кредиторської заборгованості та реалізації окремих програм і намічених заходів щодо скорочення витрат у плановому періоді. Обов'язковим є виконання вимоги щодо першочергового забезпечення бюджетними коштами видатків на оплату праці з нарахуваннями, виплату стипендії, а також на господарське утримання установ. Під час визначення видатків у проектах кошторисів установи повинен забезпечуватися суворий режим економії коштів і матеріальних цінностей. До кошторисів можуть включатися тільки видатки, передбачені законодавством, необхідність яких обумовлена характером діяльності установи. Видатки на придбання обладнання, капітальний ремонт приміщень тощо, які не є першочерговими, можуть передбачатися лише за умови забезпечення коштами невідкладних витрат та відсутності заборгованості. При цьому видатки на заробітну плату з коштів спеціального фонду обчислюються залежно від обсягу діяльності, що провадиться за рахунок цих коштів, із застосуванням встановлених законодавством норм, які використовуються установами аналогічного профілю.

Відповідно до п.29 Порядку №228 проекти кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячних планів використання бюджетних коштів установ у разі потреби розглядаються головним розпорядником. Головні розпорядники під час розгляду проектів кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячних планів використання бюджетних коштів зобов'язані: - забезпечити суворе виконання вимог законодавства, а також вказівок щодо складання кошторисів на наступний рік; - додержуватися режиму економії, не допускати включення до кошторисів бюджетних асигнувань, не зумовлених потребою; - забезпечити в проектах кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячних планів використання бюджетних коштів додержання доведених у лімітних довідках річних обсягів бюджетних асигнувань та їх помісячного розподілу з урахуванням термінів проведення окремих заходів і можливості здійснення відповідних видатків бюджету та надання кредитів з бюджету протягом бюджетного періоду; - не допускати прийняття в кошторисах сум, не підтверджених розрахунками та економічними обґрунтуваннями.

В свою чергу, як встановлено судом першої інстанції, розрахунки потреби у бюджетних призначеннях на оплату праці найманих працівників ДУ "Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров'я України" на 2010, 2011, 2012, 2013 роки та відповідних нарахувань були складені, виходячи з кількості працівників та їх графіку роботи, з урахуванням їх посадових окладів, встановлених штатним розкладом Інституту, затвердженим Міністерством охорони здоров'я України, з урахуванням вимог Кодексу законів про працю України, Закону України «Про оплату праці» та інших нормативно-правових актів у сфері оплати праці.

Частиною 5 статті 95 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно із ч.2 ст.13 Закону України «Про оплату праці» обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів справи, у розрахунках по заробітній платі до кошторису по КПКВ 2301200 на 2010, 2011, 2012, 2013 роки позивачем відповідно до вище наведених норм законодавства було обраховано індексацію заробітної плати.

Таким чином, з урахуванням того, що при розрахунку потреби у бюджетних призначеннях на оплату праці найманих працівників позивач у 2010-2013 роках врахував всі витрати на виплату основної, додаткової заробітної плати з урахуванням індексації, суд першої інстанції зробив цілком обґрунтований висновок про те, що висновок відповідача в Акті ревізії про завищення розміру розрахункової потреби в бюджетних призначеннях за загальним фондом кошторису установи за КЕКВ 1110 «Оплата праці» та КЕКВ 1120 «Нарахування на заробітну плату», що призвело до зайвого виділення бюджетних коштів у 2010 - 2013 роках на загальну суму 133625,37 гривень - є необґрунтованим та безпідставним, а оскаржуваний п.2 Вимоги ДФІ підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не здійснено жодних заходів для перегляду розрахунків та здійснення розрахунків, які обґрунтовують показники видатків з бюджету, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, коригування розрахунків до кошторисів, які складаються на початку року, законодавством не передбачено.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у штатних розписах на 2009, 2010, 2011 роки Спеціалізованої науково-консультативної поліклініки ДУ "Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров'я України" були передбачені 2 штатні посади лікарів-невропатологів.

Відповідно тарифікаційних списків на 2009, 2010, 2011 роки Спеціалізованої науково-консультативної поліклініки ДУ "Український науково-дослідний інститут медичної реабілітації та курортології Міністерства охорони здоров'я України" на посаді лікарів-невропатологів працювали лікарі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які мають дипломи лікарів-педіатрів, їм присвоєна вища кваліфікаційна категорія за лікарською спеціальністю "Дитяча неврологія", і посадовий оклад цим лікарям був установлений згідно ЄТС та посвідчень лікарів вищої категорії за 13-м тарифним розрядом.

В свою чергу, судом першої інстанції встановлено, що помилка у найменуванні посад, які обіймали лікарі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була самостійно виправлена позивачем у 2012 році, що не заперечувалося відповідачем, та з 2012 року у тарифікаційному списку та штатному розкладі замість посад "лікар-невропатолог" було правильно вказано "дитячій лікар-невролог" (що також підтверджується посадовими інструкціями лікарів дитячих неврологів ОСОБА_2 та ОСОБА_3).

Відповідно до п.2.4.1.5 «Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» № 308/519 - іншим медичним та фармацевтичним працівникам посадовий оклад установлюється з урахуванням кваліфікаційної категорії за умови їх роботи за тією спеціальністю, за якою присвоєно кваліфікаційну категорію.

Отже, оскільки як вище зазначено, лікарі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично працювали за спеціальністю «дитяча неврологія», мають вищу кваліфікаційну категорію за тією ж спеціальністю ("Дитяча неврологія"), суд першої інстанції зробив цілком обґрунтований висновок про те, що помилка під час складання штатного розпису не є визначальною у вирішенні питання, чи мають право вказані лікарі на підвищення посадових окладів за наявність кваліфікаційної категорії, що в свою чергу, спростовує доводи апеляційної скарги про порушення позивачем вимог п. 2.4.1.5 та п.2.2.5 «Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення».

Пунктом 3 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100, передбачено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. (абзац 1 пункту 3 Порядку).

Одноразова винагорода за підсумками роботи за рік і за вислугу років включається до середнього заробітку шляхом додавання до заробітку кожного місяця розрахункового періоду 1/12 винагороди, нарахованої в поточному році за попередній календарний рік.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 4 вказаного вище Порядку, встановлено виплати, які не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством.

Аналізуючи вище наведені положення Порядку, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що винагорода за підсумками роботи за рік не підпадає під характеристики, які перераховані у п.4 вищевказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати, у зв'язку з чим жодних правових підстав розширювати даний перелік і включати річну винагороду у перелік виплат, які не враховуються при розрахунку середньої заробітної плати, - немає.

Як вбачається з матеріалів справи, наказами позивача № 154-к від 22.12.2011 року, № 121-к від 19.12.2012 року, № 123-к від 13.12.2013 року співробітникам вказаної установи у зв'язку з успішним виконанням бюджетної та позабюджетної тематики за 2011, 2012, 2013 роки відповідно, за рахунок економії фонду заробітної плати було виплачено премії, які були видані в тому році, за який ці премії виплачувалися.

Отже, оскільки як встановлено судом першої інстанції, премія за підсумками роботи за рік нарахована позивачем в поточному році не за попередній календарний рік, а за поточний рік, то підстави для застосування до цієї виплати положення абзацу 2 пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995 року № 100, - відсутні.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про безпідставне включення позивачем одноразової винагороди за підсумками роботи за рік до середнього заробітку працівників, оскільки як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, річну премію слід включати в розрахунок середньомісячного заробітку, використовуючи спеціальний порядок, визначений абз.2 пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, якщо річну винагороду було нараховано в наступному році за попередній календарний рік, а якщо ця умова не виконується (винагорода була нарахована в поточному році за поточний рік), то така виплата має враховуватися при розрахунку відпускних у загальному порядку, визначеному абз.1 пункту 3 Порядку - у місяці її нарахування в повній сумі.

Крім іншого, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про недоотримання позивачем власних надходжень на загальну суму 45351,63 гривень у зв'язку з не врахуванням в повному обсязі видатків на утримання установи, оскільки судом першої інстанції встановлено та обґрунтовано зазначено про те, що а ні п.20 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, а ні ст.ст.20, 25 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та ст.1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкової території" (на які посилається відповідач), не стосується розрахунку розміру відшкодування витрат балансоутримувачів нерухомого майна, так як витрати Балансоутримувача (позивача) на прибирання та охорону приміщень не є ані комунальними послугами, ані витратами на утримання прибудинкової території.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони ґрунтуються на помилковому застосуванні апелянтом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 18 лютого 2015 року.

Головуючий: Ступакова І.Г.

Судді: Бітов А.І.

Милосердний М.М.