Справа № 823/403/15
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог

20 лютого 2015 року Справа № 823/403/15

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у м.Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування наказу, акту та податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2015 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся у Черкаський окружний адміністративний суд з позовною заявою до державної податкової інспекції у м.Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 10.10.2012 №1082 про проведення позапланової перевірки позивача;

- визнати протиправним та скасувати акт про результати позапланової документальної перевірки позивача від 26.10.2012 №209/17-307/НОМЕР_1;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.11.2012 № та від 08.05.2014 №1156-25.

Розглянувши позовну заяву та докази, додані до неї, суд дійшов висновку відмовити у відкритті провадження в частині скасування акту про результати позапланової документальної перевірки позивача від 26.10.2012 №209/17-307/НОМЕР_1, у зв'язку з таким.

Відповідно до ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За правилами КАС України до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Верховний суд України у постанові від 29.06.2014 акцентував, що не зважаючи, що за змістом статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, однак суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового оскарження.

Рішення суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи, в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, по-друге, оспорювані рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи, шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Разом з тим, вимога позивача щодо скасування акта перевірки не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, оскільки акт перевірки - це службовий документ, який фіксує факт проведення перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства. Він не є правовим актом індивідуальної дії, оскільки не є актом застосування норм права та не встановлює конкретні приписи, звернені до окремої особи. Такий акт є лише передумовою прийняття суб'єктом владних повноважень правових актів індивідуальної дії та встановлює факти, які за змістом не є актом застосування норм права та не встановлюють конкретні приписи до позивача. Акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, що зобов'язує до вчинення будь-яких дій, оскільки не носить обов'язкового характеру для особи, яку перевірено, не встановлює, припиняє або змінює правовідносини, права та обов'язки осіб. Права та обов'язки для суб'єкта господарювання, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі складеного за результатами перевірки акта.

Оскільки оскаржуваний акт не є актом індивідуальної дії, така позовна вимога не може розглядатися адміністративним судом. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі №21-237а13, яка згідно з ч.1 ст.244-2 КАС України обов'язкова для врахування усіма судами та суб'єктами владних повноважень.

Крім того, Верховний суд України у постанові від 24.09.2014 визнав обґрунтованим висновок Вищого адміністративного суду України про те, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.

П.1 ч.1 ст.109 КАС України визначений обов'язок судді відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Тому, суд дійшов висновку відмовити у відкритті провадження в частині позовної вимоги скасувати акт про результати позапланової документальної перевірки позивача від 26.10.2012 №209/17-307/НОМЕР_1.

Керуючись ст.ст.2, 109-110, 254-256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у м.Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування наказу, акту та податкових повідомлень-рішень в частині скасування акту про результати позапланової документальної перевірки позивача від 26.10.2012 №209/17-307/НОМЕР_1.

2. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п'яти днів з моменту отримання копії ухвали. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3. Копію ухвали направити позивачу.

Суддя А.М. Бабич