Справа № 826/20948/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 лютого 2015 року № 826/20948/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу

за позовом Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення заборгованості

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві звернулась до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 47 317,49 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що кошти у вказаній сумі є податковим боргом, заходи щодо стягнення яких не привели до позитивного результату.

Відповідач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 - письмових заперечень по суті позову не надав, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового вирішення справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення адресату.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Податковий борг фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в сумі 484,8 грн. виник у зв'язку з несплатою авансових внесків з єдиного податку за серпень - вересень 2014 року.

Відповідно до п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України (ПКУ) юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Отже, з 01.01.2012 р. відповідно до положень п. 293.2 ст. 293 ПКУ та поданої заяви відповідач був платником єдиного податку другої групи з фіксованою ставкою єдиного податку з розрахунку на календарний місяць у розмірі 20% мінімальної заробітної плати, тобто 243,6 грн.

Відповідно до п. 295.1 ст. 295 ПКУ платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі, зокрема, заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку (п. 295.2 ст. 295 ПКУ).

Реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у визначених п. 299.10 ст. 299 ПКУ випадках.

Отже, заборгованість по авансовим внескам з єдиного податку є узгодженою податковою заборгованістю.

Крім того, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.05.2013 №, яким відповідачу визначено суму грошового зобов'язання з єдиного податку на підприємницьку діяльність фізичних осіб на загальну суму 46 875 грн.

Відповідно до п. 58.1 ПК України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V ПК України, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Абзацом 5 п. 56.18 ст. 56 ПК України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києві від 07.11.2013 у справі №826/15055/13-а задоволено позов ФОП ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Мін доходів у м. Києві та скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.05.2013 №.

Проте, в подальшому постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2014 скасовано вказану вище постанову та прийнято нову про відмову в задоволенні позову.

Згідно із ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Отже на час вирішення справи постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2014 у справі №826/15055/13-а набрала законної сили.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

З огляду на викладене, правомірність податкового повідомлення-рішення від 18.05.2013 № на підставі якого у відповідача виник податковий борг не потребує повторного доказування.

Податковий борг, що виник на підставі згадуваного податкового повідомлення-рішення є узгодженим грошовим зобов'язанням.

Згідно підпункту 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, є податковим боргом.

Враховуючи те, що грошові зобов'язання, які фактично узгоджені відповідачем, не були погашені протягом граничного строку, вони відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1. ст. 14 ПК України визнаються податковим боргом.

Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Виходячи з положень п. 58.3 ст. 58 ПК України податкова вимога надсилається органом податкової служби в порядку визначеному для надсилання податкового повідомлення-рішення.

Згідно абзацу 3 п. 58.3 ст. 58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом відповідачу скеровано вимогу від 26.05.2014 №4487-25 на суму 46 787,28 грн., яка повернулась не вручена відповідачу з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Враховуючи, що податкова вимога не вручена відповідачу з незалежним від податкового драгун причин, отже вважається, що податкова вимога вручені відповідачу.

Доказів оскарження зазначеної вимоги в адміністративному або судовому порядку відповідач суду не надав.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування вищенаведених доводів позивача, в тому числі доказів погашення податкового боргу.

Виходячи з положень п. 95.1 ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 93.5 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Органи державної податкової служби згідно п. 20.1.8 ст. 20 ПК України мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, враховуючи те, що вжиті позивачем заходи щодо стягнення податкового боргу не призвели до позитивного результату (погашення податкового боргу), який станом на день розгляду справи становить 47 317,49 грн. наявність у відповідача вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи отже суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись вимогами ст. ст. 69-71, 183-2, 160-162, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) податковий борг в сумі 47 317 (сорок сім тисяч триста сімнадцять) грн.. 49 коп шляхом перерахування коштів з відкритих розрахункових рахунків, що знаходяться у банківських установах на бюджетний рахунок 0007 одержувач УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код 38004897, банк одержувача ГУ ІКСУ у м. Києва, МФО 820019, код платежу 18050400).

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Відповідно до пунктів 9, 10 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.І. Келеберда