Справа № 817/2974/14
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нор У.М.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"17" лютого 2015 р. Справа № 817/2974/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

при секретарі Волянській О.В. ,

за участю представника апелянта, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "23" грудня 2014 р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5.) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області (далі - Дубенська ОДПІ), просила, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 18.06.2014 року №, №, №, № та №.

В обгрунтування вимог зазначала, що податковим органом всупереч п.177.3 ст.177 та п.183.10 ст.183 Податкового кодексу України проведене донарахування податку на додану вартість за період з лютого 2012 року по березень 2013 року. Також, Дубенською ОДПІ не враховано, що п.183.10 ст.183 Податкового кодексу України передбачає відповідальність лише за не нарахування (несплату) податку на додану вартість на рівні зареєстрованого платника, і аж ніяк не вказує на відповідальність за неподання податкових декларацій з ПДВ за періоди, коли особа не була зареєстрована платником цього податку. Вважала твердження контролюючого органу, що 19.02.2014 року є граничним терміном сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік, зі збору за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення та зі збору за спеціальне використання води за 4 квартал 2013 року, - необґрунтованим, та безпідставним. Вказувала, що збільшення суми грошового зобов'язання за спірними податковими повідомленнями-рішеннями є безпідставними та такими, що підлягають скасуванню. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року позов задоволенео повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 18.06.2014 року №, №, №, № та №.

Присуджено на користь позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 329,30 грн..

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Відповідачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просили скасувати зазначену постанову та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5, як фізична особа, зареєстрована Виконавчим комітетом Дубенської міської ради Рівненської області 17.08.2009 року і як платник податків перебуває на обліку в Дубенській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області з 18.08.2009 року за №208 (т.1 а.с.164-165).

Судом встановлено, що на підставі наказу Дубенської ОДПІ №204 від 23.04.2014 року та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на 2 квартал 2014 року, посадовими особами Відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_5 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки складено акт №620/17/НОМЕР_1 від 26.05.2014 року, яким встановлено порушення допущені ФОП ОСОБА_5:

- п.167.1 ст.167, п.177.2 ст.177, п.п.139.1.5 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, на суму 5540,99 грн.;

- п.2 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого донараховано єдиний внесок в сумі 45130,40 грн.;

- п.181.1 ст.181, п.183.4. ст.183, абзацу "б" п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 124452,56 грн.;

- п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, в результаті чого нараховано штрафну санкцію за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб в сумі 1054,55 грн., штрафну санкцію за несвоєчасну сплату податку на додану вартість в сумі 0,43 грн., штрафну санкцію за несвоєчасну сплату за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря в сумі 2,77 грн. та нараховано штрафну санкцію за несвоєчасну сплату збору за спеціальне використання води в сумі 78,46 грн.;

- ст.10 п.п. "б" п.176.2 ст.176, п.п.49.18.2 п.49.18 Податкового кодексу України, а саме ФОП ОСОБА_5 звіт 1ДФ за 4 квартал 2012 року по терміну подання до 09.02.2013 року до Дубенської ОДПІ не подано та подання податкових розрахунків за формою 1ДФ з недостовірними даними;

- абзацу 3 с.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого нараховано штраф в сумі 974,63 грн. та пеню в загальній сумі 377,29 грн. (т.1 а.с.20-46).

05.06.2014 року ФОП ОСОБА_5 подано до Дубенської ОДПІ заперечення до акту документальної планової виїзної перевірки №620/17/НОМЕР_1 від 26.05.2014 року (т.1 а.с.103-105).

Листом Дубенської ОДПІ від 16.06.2014 року №5679/17-17-17-02-13 висновки акту перевірки залишено без змін (т.1 а.с.107).

На підставі акту №620/17/НОМЕР_1 від 26.05.2014 року Дубенською ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 18.06.2014 року № на суму штрафу у розмірі 2,77 грн.;

- від 18.06.2014 року № на суму штрафу у розмірі 78,46 грн.;

- від 18.06.2014 року № на суму штрафу у розмірі 1054,55 грн.;

- від 18.06.2014 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 6926,24 грн., в тому числі 5540,99 грн. за основним платежем та 1385,25 грн. за штрафними санкціями;

- від 18.06.2014 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 156085,70 грн., в тому числі 124452,56 грн. за основним платежем та 34623,14 грн. за штрафними санкціями (т.1 а.с.8-18).

02.07.2014 року ФОП ОСОБА_5 подано скаргу на податкові повідомлення-рішення від 18.06.2014 року № та № (т.1 а.с.109-113).

Рішенням Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 31.07.2014 року №499/14/17-00-10-05-105/175 податкові повідомлення-рішення від 18.06.2014 року № та № залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_5 без задоволення (т.1 а.с.114-121).

12.08.2014 року ФОП ОСОБА_5 подано скаргу до Державної фіскальної служби України на податкові повідомлення-рішення від 18.06.2014 року № та № (т.1 а.с.124-129).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 26.08.2014 року №1074/К/99-99-10-01-03-14 податкові повідомлення-рішення від 18.06.2014 року № та № залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_5 без задоволення (т.1 а.с.131-138).

Не погодившись з зазначеними рішеннями, ФОП ОСОБА_5 з зазначеним позовом звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, щодо нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб, виходив з такого.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від здійснення господарської діяльності, окрім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється ст.177 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка в грошовій і не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи, - підприємця.

При цьому до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів згідно п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно з п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності визначаються без будь-яких виключень згідно з п.138.4, п.138.6 - 138.9, пп.138.10.2 - 138.10.4 п.138.10, п.138.11 цієї статті.

Таким чином, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, в тому числі, але не виключно з витрат на утримання основних засобів (п.138.1, пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп.138.10.4 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України інші операційні витрати включають, зокрема, амортизацію наданих в оперативну оренду необоротних активів.

В той же час, згідно з приписами пп.138.10.4 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України до складу інших витрат включаються: інші витрати операційної діяльності, пов'язані з господарською діяльністю, у тому числі, але не виключно, суми нарахованих податків та зборів, установлених цим Кодексом, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в порушення наведеної норми, проведене нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не було враховане Дубенською ОДПІ при визначенні чистого оподаткованого доходу 2012-2013 роки, що призвело до необґрунтованого та помилкового нарахування як податку на доходи фізичних осіб.

Поряд з тим, проведене донарахування податку на додану вартість за період з лютого 2012 року по березень 2013 року, також не враховане Дубенською ОДПІ при визначенні чистого оподаткованого доходу за 2012-2013 роки, що з огляду на приписи п.177.3 ст.177 та п.183.10 ст.183 Податкового кодексу України, призвело до невірного визначення податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за вказані періоди.

Посилання на інші приписи Податкового кодексу України не може стосуватися та впливати на встановлений вказаними прямими нормами порядок оподаткування фізичних осіб-підприємців при здійсненні ними господарської діяльності.

Що до нарахування ФОП ОСОБА_5 податку на додану вартість, суд зазначив наступне.

ФОП ОСОБА_5, як підприємець, на протязі 2011 року знаходилася на спрощеній системі оподаткування та була платником єдиного податку, а з 2012 року перебувала на загальній системі оподаткування.

Як вбачається з акту перевірки №620/17/НОМЕР_1 від 26.05.2014 року податковий орган дійшов до висновку, що перейшовши на загальну систему оподаткування позивач зобов'язана була зареєструватися платником податку на додану вартість, з огляду на обсяг виручки отриманий нею в період з 01.02.2011 року по 31.01.2012 року.

Нормативним актом, який регулює стосунки, що виникають у сфері оподаткування, зокрема, визначає платників податків, їх права і обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадовців в ході здійснення податкового контролю, у тому числі питання реєстрації осіб як платників податку на додану вартість та дати виникнення податкових зобов'язань, є Податковий кодекс України.

Так, з 01 січня 2011 року встановлено, що до внесення змін до розділу XIV Податкового кодексу України в частині оподаткування суб'єктів малого підприємництва Указ Президента України від 03.07.1998 року №727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" застосовуються з урахуванням того, що платники єдиного податку не є платниками податків і зборів, визначених Податковим кодексом України, зокрема, податку на додану вартість з операцій з постачання товарів та послуг, місце надання яких розташоване на митній території України (п.1 пр.8 р.ХХ Податкового кодексу України).

Пунктом 181.1 ст.181 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених ст.183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

З огляду на наведене, вказані вимоги щодо реєстрації осіб як платників податку не стосуються безпосередньо особи - платника єдиного податку, тобто не повинен враховуватись до 01.01.2012 року ні період перебування особи на спрощеній системі оподаткування ні отримана нею виручка в цей період.

Відповідно до п.п.187.1 ст.181 Податкового кодексу України дата виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг прямо пов'язана з моментом виникнення податкового обов'язку (податкового зобов'язання в розумінні пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України), який виникає за наслідками того податкового періоду, в якому мала місце відповідна подія.

Таким чином, висновок Дубенської ОДПІ про порушення ФОП ОСОБА_5 п.202.1 ст.202 та п.203.1 ст. 203 Податкового кодексу України, суд вважав необґрунтованим, так як вказані норми стосуються лише зареєстрованих платників податку.

Окрім того, податкова звітність з податку на додану вартість подається до органу державної податкової служби виключно особою, яка зареєстрована платником податку на додану вартість згідно з вимогами розділу V Податкового кодексу України (п.10 р.I Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 року №1492).

Також, Дубенською ОДПІ не враховано, що відповідно до п.183.10 ст.183 Податкового кодексу України будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування. Вказана норма прямо передбачає відповідальність лише за не нарахування (несплату) податку на додану вартість на рівні зареєстрованого платника та не вказує на відповідальність за неподання податкових декларацій з ПДВ за періоди, коли особа не була зареєстрована платником цього податку.

З зазначеним, узгоджується узагальнююча податкова консультація щодо окремих питань, пов'язаних з обов'язковою реєстрацією осіб як платників податку на додану вартість, затверджена наказом ДПС України від 06.07.2012 року №588.

Що стосується нарахування та сплати штрафних (фінансових) санкцій з податку на доходи фізичних осіб, зі збору за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення та зі збору за спеціальне використання води суд зазначив наступне.

Як вбачається з акту перевірки №620/17/НОМЕР_1 від 26.05.2014 року податковий орган дійшов висновку, що граничний термін сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік, зі збору за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення та зі збору за спеціальне використання води за 4 квартал 2013 року становить 19.02.2014 року.

Платники екологічного податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст.46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації (п.250.2 ст.250 Податкового кодексу України).

Згідно з п.328.2 - 382.3 ст.382 Податкового кодексу України платники збору за спеціальне використання води обчислюють суму збору наростаючим підсумком з початку року та складають податкові декларації за формою, встановленою в порядку, передбаченому ст.46 цього Кодексу, яка подається ними контролюючим органам у строки, визначені для квартального податкового (звітного) періоду, за місцем податкової реєстрації.

Збір сплачується платниками збору у строки, визначені для квартального податкового (звітного) періоду, за місцем податкової реєстрації (п.328.4 ст.328 Податкового кодексу України), а саме, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку для подання податкової декларації за місцем податкової реєстрації (п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.177.5 та п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, зокрема, подають річну податкову декларацію у строк, визначений пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 цього Кодексу, яким передбачено, що податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб-підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

При цьому п.49.20 ст.49 Податкового кодексу України встановлено, що якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Суд зазначив, що останній день подання податкової декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік, екологічного податку та збору за спеціальне використання води припав на 09.02.2014 року (вихідний день - неділя), а тому останнім днем строку подання податкової декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2013 року, зі збору за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення за 4 квартал 2013 рік вважається день, що настає за вихідним або святковим днем, тобто 10.02.2014 року (понеділок).

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи слідує, що 20.02.2014 року ФОП ОСОБА_5 сплачено по строку 20.02.2014 року податкові зобов'язання:

- зі збору за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 27,70 грн. визначене в податковій декларації за 4 квартал 2013 рік;

- зі збору за спеціальне використання води в сумі 411,76 грн. визначене в податковій декларації за 4 квартал 2013 рік;

- з податку на доходи фізичних осіб в сумі 8468,35 грн. визначене в податковій декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік.

Таким чином, твердження податкового органу, що позивачем порушено граничний термін сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік, зі збору за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення та зі збору за спеціальне використання води за 4 квартал 2013 року є необґрунтованими та безпідставними.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, висловленою в ухвалі від 12.02.2013 року у справі №К/9991/62001/12 за позовом ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" до ДПС у м. Києві.

Поряд з тим, як зазначено на сторінці 18 акту перевірки №620/17/НОМЕР_1 від 26.05.2014 року, за наслідками адміністрування податку з доходів фізичних осіб щодо його декларування та сплати протягом 2013 року Дубенською ОДПІ прийнято податкові повідомлення рішення №003451701 від 03.12.2013 року та №003941701 від 05.12.2013 року - за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, згідно яких, визначено суму штрафу в розмірі 275,35 грн. та 653,68 грн. відповідно. (т.1 а.с.28).

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З огляду на наведене, приймаючи податкове повідомлення-рішення № від 18.06.2014 року, Дубенською ОДПІ фактично повторно притягнуто ФОП ОСОБА_5 до відповідальності за несвоєчасну сплату протягом 2013 року узгодженого податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність збільшення суми грошового зобов'язання Дубенською ОДПІ за спірним податковим повідомленням-рішенням.

Колегія вважає, що суд першої інстанції, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами по справі докази обґрунтовано задовольнив позовні вимоги позивача.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржену постанову винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до зміни чи скасування зазначеної постанови.

Доводи, наведені апелянтом в поданій апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "23" грудня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "17" лютого 2015 р.

Роздруковано та надіслано: (рек. з пов. про вруч.)

1- в справу:

2 - позивачу Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 АДРЕСА_2

3- відповідачу Дубенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Рівненській області вул.Грушевського,134,м.Дубно,Рівненська область,35600

4-представнику позивача ОСОБА_6 - АДРЕСА_1,33000,