Справа № 826/15602/14
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Рипік О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» до Державної фіскальної служби України, третя особа: Головне управління Міндоходів у Тернопільській області, про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ДП «Укрспирт», звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

В засідання з'явились учасники процесу. Апелянт наполягав на задоволенні апеляційної скарги. Відповідач просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Представник Головного управління Міндоходів у Тернопільській області в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце апеляційного розгляду, що не перешкоджає вирішенню спірного питання відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням Міндоходів у Тернопільській області 24 липня 2014 проведено фактичну перевірку з питань дотримання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» та іншого законодавства, регулюючого відносини у сфері виробництва та обігу алкоголю, проведення інвентаризації спирту та спиртовмісних рідин в місцях зберігання Кобиловолоцького МПД ДП «Укрспирт» за адресою місця провадження діяльності: Тернопільська область, Теребовлянський район, с. Кобиловолоки, вул. Заводська, 1, за результатами якої складено акт № 64/21-01/37199618 від 24 липня 2014 року.

11 вересня 2014 податковим органом на підставі акта перевірки прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 000290, яким до позивача за порушення ст. 230 ПК України, ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано штраф в сумі 7 267 098, 10 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у розмірі 200 відсотків вартості вивезеної або транспортованої продукції, але не менше 15 000 гривень, у разі вивезення спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів з території акцизного складу або транспортування такої продукції без відмітки представника органу доходів і зборів на товарно-транспортній накладній про погодження відпуску.

Згідно до ч. 6 ст. 14 Закону - відвантаження спирту етилового з акцизного складу здійснюється на підставі дозволу, виданого уповноваженим представником органу доходів і зборів на такому акцизному складі. Дозвіл на відпуск спирту етилового з акцизного складу (крім відпуску спирту етилового на експорт) надається за умови сплати акцизного податку з спирту, що повинен бути переданий, грошовими коштами або забезпечення сплати акцизного податку податковим векселем, авальованим банком (податковою розпискою).

Таким чином, приведеними нормами встановлено відповідальність за вивезення з території акцизного складу спирту етилового без відмітки представника органу доходів і зборів на товарно-транспортній накладній про погодження відпуску.

На обґрунтування відсутності зі свого боку порушень законодавства, яке регулює обіг етилового спирту, позивач посилається, зокрема, на те, що фракція головна етилового спирту не відноситься до категорії етилового спирту.

Відповідно до п. п. 14.1.237 п. 14.1 ст. 14 ПК України - спирт етиловий - це всі види спирту етилового, біоетанол, які зазначені у товарних позиціях 2207 та 2208 згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до Митного тарифу України, встановленого Законом України «Про Митний тариф України» до товарної позиції 2207 відноситься спирт етиловий, неденатурований, з концентрацією спирту 80 об. % або більше; спирт етиловий та інші спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, денатуровані, будь-якої концентрації; до товарної позиції 2208 відноситься спирт етиловий неденатурований з концентрацією спирту менш як 80 об. %; спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, лікери та інші напої, що містять спирт.

Згідно Основних правил інтерпретації УКТЗЕД Митного тарифу України, класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3. У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Згідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1469 від 11 грудня 2013 року «Про прийняття національних стандартів України та пробних національних стандартів України, гармонізованих з міжнародними та європейським стандартами, затвердження національних стандартів України, змін до національних стандартів України, скасування національних стандартів України та нормативних документів в Україні» відповідно до Законів України «Про стандартизацію»; «Про стандарти, технічні регламенти та процедури оцінки відповідності» та з урахуванням висновків за результатами експертизи державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" прийнято, зокрема, національний стандарт України «Фракція головна етилового спирту. Технічні умови» ДСТУ 7402:2013, який набрав чинності 01 липня 2014 року.

Відповідно до розділу 1 цього ДСТУ фракція головна - це спирт етиловий, збагачений супутніми домішками у процесі елю рації бражного дистиляту або спирту етилового - сирцю і є сумішшю спирту етилового, води та супутніх домішок, які сконцентровані у цьому технологічному процесі (альдегіди, естери, спирт метиловий, вищі спирти (сивушне масло), кислоти та інші органічні сполуки).

Згідно цього ДСТУ фракція головна є побічним продуктом виробництва спирту етилового ректифікованого та спирту етилового технічного. У результаті подальшого перероблення фракції головної одержують спирт ректифікований "Вищої очистки", спирт етиловий технічний. Використовують фракцію головну у виробництві високооктанової кисневмісної добавки до бензинів (біоетанолу), розчинників, товарів побутової хімії.

У 4 розділі цього ДСТУ «Технічні вимоги» вказано, що за фізико-хімічними показниками фракція головна показниками об'ємна частка спирту етилового за температури 20 градусів С у фракції головній має становити від 92, 0 до 95,0 %.

Зважаючи на норми вказаного ДСТУ, а також на те, що Основними правилами інтерпретації УКТЗЕД Митного тарифу України визначено, що будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини, і що суміші, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, повинні класифікуватися за тим компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, колегія суддів приходить до висновку, що фракцію головну етилового спирту належить класифікувати за товарними позиціями 2207 та 2208 згідно з УКТ ЗЕД, в залежності від відсоткового вмісту спирту, позаяк її основну частку складає спирт етиловий, і він є, компонентом, який визначає основні властивості фракції головної етилового спирту.

Отже, фракція головна етилового спирту відповідає поняттю спирт етиловий, яке визначене у п. п. 14.1.237 п. 14.1 ст. 14 ПК України, що, у свою чергу, є підставою для застосування до відносин з її вивезення норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Колегія суддів не приймає до уваги посилання на зміст листів Національного університету харчових технологій № 22-004 від 13 серпня 2012 року, Державної наукової установи «Український науково-дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів» №01-01/91 від 12 лютого 2012 року та довідку Торгово-промислової палати України № 6602.2-8/6/1 від 12 травня 1997 року, як на підтвердження того, що фракція головна етилового спирту не є спиртом, а відходами спиртового виробництва, оскільки вказані листи та довідка не є належними доказами в розумінні КАС України.

Відповідно до п. 215.1 ст. 215 ПК України - до підакцизних товарів належать, зокрема, спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво.

Враховуючи наведені вище висновки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що фракція головна етилового спирту належить до підакцизних товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу ДП «Укрспирт» № 285 від 01 липня 2014 року, актів про відвантаження та приймання спирту № 189 від 19 липня 2014 року, № 190, товарно-транспортних накладних № 13209 і № 13210 від 19 липня 2014 року, без дозволу уповноваженого представника Гусятинської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Тернопільській області 19 липня 2014 року та 20 липня 2014 року з території акцизного складу Кобиловолоцького МПД ДП «Укрспирт» вивезено фракцію головну етилового спирту у кількості 4287,07 дал. фракції головної етилового спирту на адресу Лужанського МПД ДП «Укрспирт» (Чернівецька обл., Кіцманський р-н., смт. Лужани, вул. Дентальна, 53) з метою переробки та подальшої реалізації готової продукції.

Відповідно до п. п. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України - акцизний склад - це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів. За Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" акцизним складом вважаються приміщення, в яких здійснюється виробництво спирту етилового, та місця зберігання спирту, розташовані на державному підприємстві, яке виробляє спирт етиловий.

Положеннями п. п. 230.1, 230.2, 230.11 ст. 230 ПК України передбачено, що акцизні склади утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходжень до бюджету акцизного податку.

На акцизних складах постійно діють представники органу державної податкової служби за місцем розташування акцизного складу.

Основним завданням представника контролюючого органу на акцизних складах є здійснення постійного безпосереднього контролю за дотриманням установленого порядку виробництва, зберігання, відпуску спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів і сплати податку, вжиття заходів для недопущення порушення законодавства України.

Процедуру визначення виробників і покупців спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного, спирту-сирцю плодового, спирту етилового ректифікованого денатурованого, спирту етилового денатурованого (спирту технічного), абсолютованого спирту, біоетанолу (далі - спирт), фракції головної етилового спирту, а також механізм здійснення контролю за обігом спирту і поширюється на суб'єктів підприємницької діяльності, постачальників, у тому числі виробників (далі - постачальники), і тих, що провадять його закупівлю (далі - покупці), незалежно від форми власності, установлює Порядок визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 29 серпня 2002 року.

Відповідно до п. 6 Порядку - відвантаження спирту етилового з акцизного складу здійснюється на підставі дозволу, виданого уповноваженим представником органу державної податкової служби на цьому складі, та документів, зазначених у пункті 3 Порядку. Форма довідки та порядок її видачі визначаються ДПС. Дозвіл на відпуск спирту етилового з акцизного складу (крім відпуску спирту етилового на експорт) видається за умови сплати акцизного податку із спирту, що повинен бути переданий, грошима або забезпечення його сплати податковим векселем, авальованим банком (податковою розпискою).

Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що відповідного дозволу від уповноваженого представника органу доходів і зборів на акцизному складі на відвантаження фракції головної етилового спирту позивач не отримував, а на згаданих товарно-транспортних накладних відсутні відповідні відмітки про погодження відпуску. Дані обставини позивачем не заперечуються.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість виявлених в ході перевірки позивача порушень законодавства у сфері обігу спирту етилового.

Доводи апелянта з приводу можливості застосування фінансових санкцій лише при відчуженні спирту іншій особі, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки до об'єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого абзц. 16 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», відноситься вчинення дій з вивезення спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів з території акцизного складу, незалежно від переходу права власності на цей товар до інших осіб.

Не заслуговують на увагу й доводи апеллянта з приводу того, що він не зобов'язаний був сплачувати акцизний податок та отримувати відповідний дозвіл на відвантаження фракції головної етилового спирту, оскільки ним не здійснювались імпортно-експортні чи торгівельні операції з підакцизними товарами, а проводилась передача з одного місця провадження діяльності підприємства до іншого, враховуючи, що згідно п. п. 213.1.1 п. 213.1 ст. 213 ПК України, об'єктом оподаткування акцизним податком є не лише операції з реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції), а й передача цих товарів (продукції) з метою власного споживання, промислової переробки, здійснення внесків до статутного капіталу, а також своїм працівникам.

Як вбачається з акту податкової перевірки, фракція головна етилового сприту передавалась з одного МПД до іншого для переробки та подальшої реалізації готової продукції. Зазначені обставини не спростовані позивачем. Отже, спірні операції підлягали оподаткуванню акцизним податком.

Крім того, колегія суддів погоджується із правильністю розрахунку суми застосованих до позивача.

Колегія суддів також не враховує доводи апелянта на недоліки в його оформленні, які виявились у тому, що таке рішення мало бути прийняте у формі податкового повідомлення-рішення, адже дана обставина є дефектом, який не слід розглядати як безумовну та самостійну підставу для його скасування.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем доведено обґрунтованість застосованих до позивача штрафних санкцій, що свідчить про правомірність оскаржуваного рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим постанова суду підлягає залишенню без змін.

Згідно до ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» до Державної фіскальної служби України, третя особа: Головне управління Міндоходів у Тернопільській області, про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 24.02.2015 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.