Справа № 826/15061/14
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Безименної Н.В.,

суддів: Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.,

при секретарі Авраменко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року Приватне акціонерне товариство "Енергополь-Україна" звернулося в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва 23 жовтня 2014 року позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва Державної податкової служби в Оболонському Головного управління Міндоходів у м. Києві № від 23.09.2014 року та № від 23.09.2014 року.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. На думку апелянта, оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову - залишити без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами відповідача була проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Будакс» за березень 2014 року, за результатами якої відповідачем складено акт №1007/22-01/20022334 від 09.09.2014 року.

За результатами перевірки, складено акт від 09 вересня 2014 року № 1007/22-01/20022334 (том 1 а.с. 35-57).

Як вбачається з акта, податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем п. 198.6 ст.198, п.п. 200.1, п.п. 200.2 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого ПрАТ «Енергополь-Україна» занижено позитивне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту на 80 531 грн., завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту на 3 633 636 грн., внаслідок чого завищено залишок від'ємного значення з податку на додану вартість на суму 80 531 грн. за березень 2014 року.

На підставі Акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 23.09.2014 № , яким зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування (в рахунок наступних платежів) з податку на додану вартість у розмірі 80 531,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 40 266,00 грн. та № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 3 633 636,00 грн.

Податковий орган дійшов висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Будакс» за березень 2014 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість зазначеного висновку відповідача та протиправність оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Таким чином платник податків має право включити суму від'ємного значення з податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, до складу відповідного бюджетного відшкодування та/або до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду. При цьому залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Статтею 1 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст.9 даного Закону України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (орендавець) та ТОВ «Будакс» (орендар) було укладено договір оренди № 01/2014 від 01.01.2014, за умовами якого орендодавець зобов'язується передати орендареві у строкове платне користування, а оренда зобов'язується прийняти у строкове платне користування офісні приміщення, що визначені в цьому договорі та зобов'язуються сплачувати орендодавцеві орендну плату (том 1 а.с. 60-65).

На підтвердження реальності господарських операцій за вказаним договором, позивачем надано копії акту прийому передачі приміщення від 01.01.2014, акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 39 від 31.03.2014, податкової накладної від 11.03.2014 № 78 (том 1 а.с. 66-68).

Також, між позивачем (орендавець) та вказаним контрагентом (орендар) було укладено договір оренди автомобіля від 01.02.2014 , за умовами якого орендодавець зобов'язується передати за плату орендареві у строкове користування, а орендар зобов'язується прийняти у строкове користування автомобіль, що визначений в цьому договорі та зобов'язується сплачувати орендодавцеві орендну плату (том 1 а.с. 60-71).

На підтвердження реальності господарських операцій за вказаним договором, позивачем надано копії акту приймання - передачі автомобіля, що орендується від 01.02.2014, податкової накладної від 11.03.2014 № 79 (том 1 а.с. 72-73).

Між позивачем (постачальник) та вказаним контрагентом (покупець) було укладено договір поставки № 02/03-13 від 01.03.2013, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця продукцію промислового призначення, а покупець зобов'язується прийняти товар від постачальника та оплатити його згідно умов даного договору (том 1 а.с. 76-78).

На підтвердження виконання умов за вказаним договором, позивачем надано копії видаткової накладної від 21.03.2014 № 53, № 54, податкової накладної від 21.03.2014 № 211, № 210 (том 1 а.с. 79-82).

Також, між Приватним акціонерним товариством "Енергополь-Україна" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будакс» (генпідрядник) було укладено договір підряду № 1501/13 від 15.01.2013, за умовами якого генпідрядник приймає на себе зобов'язання по виконанню комплексу будівельно-монтажних робіт на будівництві другої черги житлово-офісного комплексу з об'єктами соціально побутового, торговельного призначення, у відповідності із затвердженою замовником проектною документацією на стадії «РД», замовник зобов'язується прийняти й оплатити виконані роботи (том 1 а.с. 84-90). До даного договору генерального підряду, позивачем надано копії додаткової угоди № 1 від 01.02.2013 року та доповнення до неї №1 від 26.08.2013, №2 від 14.05.2014; додаткової угоди № 2 від 01.03.2013 та доповнення до неї від 26.09.2013; додаткової угоди № 6 від 27.05.2013 та доповнення до неї №1 від 25.10.2013, №2 від 28.11.2013; додаткової угоди № 7 від 01.06.2013 та доповнення до неї №1 від 25.10.2013, №2 від 04.04.2014; додаткової угоди № 8 від 01.06.2013 та доповнення до неї №1 від 25.10.2013, № 2 від 30.10.2013, №3 від 09.06.2014; додаткової угоди № 9 від 10.06.2013 та доповнення до неї від 28.10.2013; додаткової угоди № 12 від 30.08.2013 та доповнення до неї №1 від 28.10.2013, № 2 від 28.03.2014, № 3 від 03.04.2014; додаткової угоди № 16 від 02.09.2013 та доповнення до неї №1 від 28.10.2013, № 2 від 14.01.2014, № 3 від 28.03.2014; додаткової угоди № 17 від 12.11.2013 та доповнення до неї №1 від 27.12.2013, № 2 від 30.12.2013; додаткової угоди № 18 від 14.11.2013 та доповнення до неї №1 від 27 грудня 2013 року, № 2 від 27 березня 2014 року, № 3 від 20 червня 2014 року; додаткової угоди № 20 від 30.11.2013 (том 1 а.с. 91-125).

На підтвердження реальності господарських операцій за вказаним договором, позивачем надано копії рахунків на оплату від 20.03.2014 № 82, № 84, № 81, № 83, від 24.03.2014 № 88, № 87, від 25.03.2014 № 93, № 90, від 26.03.2014 № 95, від 27.03.2014 № 98, (том 1 а.с. 214, 216, 218, 220, 232, 236, 241, 243, том 2 а.с. 172, 177); платіжних доручень від 20.03.2014, від 24.03.2014, від 25.03.2014, від 26.03.2014, від 27.03.2014, (том 1 а.с. 215, 217, 219, 221, 233, 237, 242, 244, том 2 а.с. 173, 178); актів приймання виконання будівельних робіт (том 2 а.с. 12-168, 206-249, том 3 а.с. 1-249, том 4 а.с. 7-44, 84-132); довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (том 4 а.с. 171-181); податкових накладних від 20.03.2014 № 15, № 16, № 17, № 18, від 24.03.2014 № 23, №25, від 25.3.2014 № 27, № 28, №30, від 31.03.2014 № 37, №38, №39, №40, 41, 42, № 49, №50, №51, №52, №53, №54, №55, №56, №57, №58, №59, №60, №61 (том 4 а.с. 203-206, 211, 213, 215-216, 218, 225-230, 237-249).

Крім того, між позивачем (замовник) та ТОВ «Будакс» (генпідрядник) було укладено договір генерального підряду № 1606/13 від 16.06.2013, за умовами якого генпідрядник приймає на себе зобов'язання по виконання комплексу будівельно-монтажних робіт на будівництві підземного паркінгу першої черги житлово-офісного комплексу з об'єктами соціально-побутового, торгівельного призначення, у відповідності із затвердженою Замовником проектною документацією на стадії «РД», замовник зобов'язується прийняти й оплатити виконані роботи (том 1 а.с. 126-127, 147-151). Зо даного договору, позивачем та ТОВ «Будакс» було укладено додаткову угоду№ 1 від 02.09.2013 (том 1 а.с. 152).

На підтвердження реальності господарських операцій за вказаним договором, позивачем надано копії рахунку на оплату від 20.03.2014 № 84, (том 1 а.с. 216); платіжного доручення від 20.03.2014 (том 1 а.с. 219); довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (том 4 а.с. 182-183); податкової накладної (том 4 а.с. 204).

Також, між Приватним акціонерним товариством "Енергополь-Україна" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будакс» (генпідрядник) було укладено договір генерального підряду № 01/06-13 від 01.06.2013, за умовами якого генпідрядник приймає на себе зобов'язання по виконання комплексу будівельно-монтажних робіт на будівництві третьої черги житлово-офісного комплексу з об'єктами соціально-побутового, торгівельного призначення, у відповідності із затвердженою Замовником проектною документацією на стадії «РД», замовник зобов'язується прийняти й оплатити виконані роботи (том 1 а.с. 153-159). До вказаного договору, було укладено додаткові угоди № 3 від 22.10.2013 та № 4 від 02.01.2014 (том 1 а.с. 160-161).

На підтвердження виконання умов за вказаним договором позивачем надано копії рахунків на оплату від 03.03.2014 № 63, від 04.03.2014 № 64, від 05.03.2014 № 66, № 65, від 06.03.2014 № 67, від 07.03.2014 № 68, від 11.03.2014 № 69, № 70, від 12.03.2014 № 73, № 71, № 72, від 18.03.2014 № 76, від 19.03.2014 № 78, № 77, від 20.03.2014 № 79, № 80, від 21.03.2014 № 85, від 24.03.2014 № 89, № 86, № 87, від 25.03.2014 № 92, № 91, від 27.03.2014 № 97, № 96, від 28.03.2014 № 99, від 31.03.2014 № 100, (том 1 а.с. 171, 174, 177, 180, 183, 186, 189, 191, 194, 196, 199, 205, 208, 211, 222, 224, 227, 230, 234, 239, 245, 248, том 2 а.с. 169, 179, 181); платіжних доручень від 03.03.2014, від 04.03.2014, від 05.03.2014, від 07.03.2014, від 11.03.2014, від 12.03.2014, від 18.03.2014, від 19.03.2014, від 20.03.2014, від 21.03.2014, від 24.03.2014, від 25.03.2014, від 27.03.2014, від 28.03.2014, 31.03.2014, (том 1 а.с. 172, 175, 178, 181, 184, 187, 190, 192, 195, 197, 200, 206, 209, 212, 223, 225, 228, 231, 235, 240, 246, 249, том 2 а.с. 170, 180, 182); актів приймання виконання будівельних робіт (том 4 а.с. 45-83, 133-167); довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (том 4 а.с. 184-185); податкових накладних від 03.03.2014 № 1, від 04.03.2014 № 2, від 05.03.2014 № 3, № 4, від 07.03.2014 № 5, № 6, від 11.03.2014 № 7, № 8, від 12.03.2014 № 9, від 12.03.2014 № 10, № 11, від 18.03.2014 № 12, від 19.03.2014 № 13, від 19.03.2014 № 14, від 20.03.2014 № 19, № 20, від 21.03.2014 № 21, від 24.03.2014 № 22, від 24.03.2014 № 24, від 25.03.2014 № 26, від 25.03.2014 № 29, від 26.03.2014 № 31, від 27.03.2014 № 32, № 33, від 28.03.2014 № 34, від 31.03.2014 № 35, № 43, № 44, № 45, № 46, № 47, № 48, (том 4 а.с. 189-202, 207-211, 212, 214, 217, 219-223, 231-236).

Крім того, між позивачем (замовник) та ТОВ «Будакс» (генпідрядник) було укладено договір генерального підряду № 2509-13 від 25.03.2013 за умовами якого генпідрядник приймає на себе зобов'язання по виконання комплексу будівельно-монтажних робіт на будівництві підземного паркінгу третьої черги житлово-офісного комплексу з об'єктами соціально-побутового, торгівельного призначення, у відповідності із затвердженою замовником проектною документацією на стадії «РД», замовник зобов'язується прийняти й оплатити виконані роботи. До вказаного договору, позивачем було надано додаткову угоду № 1 від 28.09.2013.

На підтвердження виконання умов за вказаним договором позивачем надано копії акту приймання виконаних будівельних робіт (том 4 а.с. 168); довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (том 4 а.с. 186); податкової накладної від 31.03.2014 № 36 (том 4 а.с. 224).

На думку колегії суду, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги зазначені вище первинні документи, якими підтверджується реальне здійснення господарської діяльності за вищевказаними договорами укладеними між позивачем та його контрагентом, оскільки останні відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно до ст. 9 зазначеного закону є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та фіксують факти здійснення господарських операцій.

Крім того, відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, були внесені до нього, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коди вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Колегія суддів зазначає, що на момент укладання договору ТОВ «Будакс» у відповідності до вимог чинного законодавства було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що не заперечується відповідачем.

Крім цього, відповідно до положень Цивільного кодексу України та презумпції правомірності правочину усі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого правочину. Про недійсність правочину ухвалюється судове рішення.

Відповідачем не надано суду доказів про визнання правочинів, укладених між позивачем та даним контрагентом, недійсними у судовому порядку, а також будь-яких доказів наявності судових рішень, які б набрали законної сили, з приводу незаконних дій посадових осіб позивача.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на акт ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 15.08.2014 № 923/26-54-22-01-10/38511196 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Будакс» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Азотнефть» та ТОВ «Касто Білдінг» за період з 01.03.2014 по 31.03.2014, оскільки чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Крім того, колегія суддів враховує, що в Рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Інтерсплав проти України» (2007 рік, заява № 803/02). «Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03) і «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» (2010 рік. заява № 6689/03) визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати. Якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України").

Колегія суддів дійшла висновку про правомірність дій позивача по зарахуванню належної йому суми бюджетного відшкодування із податку на додану вартість на зменшення податкових зобов'язань у наступних податкових періодах, оскільки Податковим кодексом України закріплено право платника податку щодо розпорядження належною йому сумою бюджетного відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що господарські операції позивача з контрагентами здійснювалися в межах господарської діяльності позивача, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про визнання протиправним та скасування спірних податкових повідомлень - рішень.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2014 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 16 лютого 2015 року.

Головуючий суддя: Н.В. Безименна

Судді: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.