Справа № 808/7664/14
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2015-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2015 року 12:42Справа № 808/7664/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Заболотньої Н.Ю.,
позивача ОСОБА_1
представника позивача Усенка А.В.
представника відповідача Сніжка І.О., Клімуша С.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до 1.Гуляйпільського районного військового комісаріату Запорізької області
2. ІНФОРМАЦІЯ_1
про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05 листопада 2014 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому позивач просить суд: визнати протиправним рішення Гуляйпільського районного військового комісаріату Запорізької області від 02.08.2014 р. щодо мобілізації позивача; зобов`язати Гуляйпільський районний військовий комісаріат Запорізької області скасувати рішення від 02.08.2014 року відносно призову позивача; зобов`язати Гуляйпільський районний військовий комісаріат Запорізької області внести до особової картки позивача відмітки про зняття з виключенням з військового обліку за віком; до набрання рішення суду законної сили по справі зобов`язати Гуляйпільський районний військовий комісаріат Запорізької області утриматися від будь-яких дій відносно позивача, пов`язаних із мобілізаційними заходами на виконання Указу Президента України від 21.07.2014 року №607/2014 «Про часткову мобілізацію».
Ухвалою суду від 15 грудня 2014 року відкрито провадження по зазначеній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 25 грудня 2014 року.
25 грудня 2014 року, протокольною ухвалою суду, змінено процесуальний статус третьої особи на другого відповідача.
Провадження у справі зупинялось до 22 січня 2015 року та в судовому засіданні оголошувалась перерва до 02 лютого 2015 року.
В судових засіданнях позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, на їх обґрунтування зазначили, що 02 серпня 2014 року Гуляйпільським районним військовим комісаріатом Запорізької області громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (у віці 47 років), було призвано на військову службу під час мобілізації. Вважають, що позивача призвали незаконно оскільки, відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній станом на 2007 рік), військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком: другий розряд: рядовий склад - до 40 років, сержантський і старшинський склад: сержанти і старшини - до 45 років; прапорщики і мічмани - до 50 років. Частиною 4 ст. 28 вказаного Закону було передбачено, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві. Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які, досягли граничного віку перебування в запасі. Враховуючи, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 присвоєно військове звання «рядовий», то його виключення з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі, повинно було відбутись у 2007 році. Оскільки, ОСОБА_2 повинен бути виключений з військового обліку ще в 2007 році то на теперішній час не повинен бути у статусі військовозобов`язаного, а тому призов під час мобілізації на нього не повинен поширюватись.
На підставі викладеного в позовній заяві та наданих поясненнях просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
22 грудня 2014 року від відповідача 1 надійшов лист, в якому зазначено, що Гуляйпільський РВК, згідно з «Положенням про військові комісаріати», не є юридичною особою і не може бути стороною при розгляді справи. З даним позовом слід звертатися до Запорізького ОВК.
Представники відповідача 2 проти заявлених позовних вимог заперечили в повному обсязі. Зазначили, що позивача правомірно призвано на військову службу під час мобілізації, оскільки військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком: перший розряд - до 35 років; другий розряд - до 50 років (частиною 2 статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону від 27.03.2014р. №1169-VII). Граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві. Позивач не досяг граничного віку перебування в запасі на момент призову, а отже мав статус військовозобов`язаного та міг бути призваний на військову службу при мобілізації у віці 47 років (граничний вік перебування в запасі для другого розряду - 50 років) у відповідності до діючого на теперішній час законодавства.
На підставі викладеного в запереченнях просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Камертон».
У судовому засіданні 02 лютого 2015 року на підставі ст.160 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи 02 серпня 2014 року Гуляйпільським районним військовим комісаріатом Запорізької області громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (у віці 47 років), що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на виконання Указу Президента України від 21.07.2014 року № 607/2014 «Про часткову мобілізацію», призвано на військову службу під час мобілізації.
Вищезазначена обставина підтверджується повісткою про виклик та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.08.2014 за №166 (копії зазначених документів долучені до матеріалів справи).
Відповідно до вказаного наказу старшого солдата запасу ОСОБА_1 з 02 серпня 2014 року призначено на посаду та поставлено на всі види забезпечення. З зазначеної дати він приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Як підстави винесення наказу від 02.08.2014 за №166 зазначена мобілізаційна директива начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 26.07.2014.
Позивач перебуває на військовій службі в військовій частині пп НОМЕР_2 м.Запоріжжя, що підтверджується довідкою командира військовій частині пп НОМЕР_2 від 20.01.2015 №161.
Не погодившись з призовом на військову службу під час мобілізації, 21 жовтня 2014 року позивач звернувся зі скаргою до Запорізького обласного військового комісаріату.
31 жовтня 2014 року позивачем отримана відповідь на скаргу, за вих.№1082, де зазначалося про те, що ОСОБА_2 законно був призваний Гуляйпільським РВК, у відповідності до положень ч. 2, ч. 4 ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону від 27.03.2014р. № 1169-VII).
Крім того, у відповіді на скаргу зазначалось про те, що відповідно до ч. 9 ст. 1, ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» після призову ОСОБА_2 набув статусу військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, одночасно втратив статус військовозобов`язаного та на підставі п. 1 ч. 6 ст. 37 зазначеного Закону вже виключений з військового обліку.
Не погодившись з рішенням відповідачів щодо його мобілізації позивач звернувся з даним позовом до суду.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України, у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, здійснюється Конституцією України, Законами України: «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», іншими законами України, а також прийнятими відповідно до них указами Президента України та іншими нормативно-правовими актами щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців.
Відповідно до преамбули Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.
Преамбулою Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що цей Закон встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
За змістом статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 22, 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову під час мобілізації підлягають виключно військовозобов`язані та резервісти.
Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, зокрема, що військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Розряди запасу та граничний вік перебування військовозобов`язаних у запасі визначений статтею 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка на час призову позивача, діяла у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» від 27 березня 2014 року №1169-VII, який набрав чинності 01.04.2014року (в подальшому Закон від 27.03.2014р. №1169-VII).
Так, у відповідності до частини 1 статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» запас військовозобов`язаних поділяється на два розряди, що встановлюються залежно від віку військовозобов`язаних.
В свою чергу частиною 2 статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону від 27.03.2014р. №1169-VII) було визначено, що військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком: перший розряд - до 35 років; другий розряд - до 50 років.
Частиною 2 статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону України N 1604-VII від 22.07.2014 «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»), яка є чинною на теперішній час, визначено, що військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком: перший розряд - до 35 років; другий розряд - до 60 років.
Частини 4 статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією паспорту громадянина України та копією військового квитка, призваний на військову службу під час мобілізації 02.08.2014року Гуляйпільським районним військовим комісаріатом у відповідності до Указу Президента України 21 липня 2014 року № 607/2014 «Про часткову мобілізацію», мав військове звання рядового, сержантського складу, то у відповідності до вищенаведених частин 2 та 4 статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону від 27.03.2014р. №1169-VII) він не досяг граничного віку перебування в запасі, а отже призваний у віці 47 років у відповідності до діючого законодавства.
На обґрунтування своєї правової позиції позивач зазначив, що відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній станом на 2007 рік), військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком: другий розряд: рядовий склад - до 40 років. Частиною 4 ст. 28 вказаного Закону було передбачено, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві. Враховуючи, що ОСОБА_1 22.10.1985р. присвоєно військове звання «рядовий», то його виключення з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі, повинно було відбутись у 2007 році. Оскільки, ОСОБА_2 повинен бути виключений з військового обліку ще в 2007 році то на теперішній час не повинен бути у статусі військовозобов`язаного, а тому призов під мобілізацію на нього не повинен поширюватись. При цьому позивач також зазначив, що частиною 1 статті 58 Конституції України закріплено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Суд не погоджується з таким твердженням з огляду на наступне.
Дійсно, ОСОБА_2 мав бути виключений з військового обліку ще у 2007 року, як такий, що досяг граничного віку перебування у запасі.
На виконання зазначеної норми, 30.12.2007 року позивач був знятий з військового обліку Гуляйпільським районним військовим комісаріатом Запорізької області, як такий, що досяг граничного віку перебування в запасі. Вказана обставина підтверджується відомостями зазначеними в обліковій картці ОСОБА_1 , завірена копія якої долучена до матеріалів справи.
Однак, суд звертає увагу на те, що перебування у запасі та перебування на військовому обліку не є тотожними поняттями.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
У відповідності до положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань військовослужбовцями на особливий період, а в разі прийняття у випадках та в порядку, визначених законом, відповідного рішення Президента України - і в мирний час проводиться планомірна військова підготовка і забезпечується перебування в запасі та військовому резерві необхідної кількості військовонавчених громадян.
Частиною першою ст. 27 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» від 27 березня 2014 року №1169-VII, яким внесено зміни до ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», змінено граничний вік перебування в запасі до 50 років.
Отже, з набранням чинності зазначених змін позивач мав бути зарахований у запас, не залежно від того чи перебував він на військовому обліку, оскільки не досяг 50-річного віку, а посилання позивача на частину 1 статті 58 Конституції України є не доцільним, оскільки в даному випадку відсутня зворотня дія в часі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки позивача поновлено на військовому обліку з 2014 року, а не з 2007, тобто після набрання законної сили змін до ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік поділяється на облік призовників і облік військовозобов`язаних.
Частиною 1 ст.34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що Персонально-якісний облік призовників і військовозобов`язаних передбачає облік відомостей (біографічні дані, стан здоров`я, результати співбесід тощо) щодо призовників і військовозобов`язаних, які узагальнюються в особових справах призовників або в облікових картках військовозобов`язаних. Ведення персонально-якісного обліку покладається на районні (міські) військові комісаріати.
В зв`язку зі зміною граничного віку перебування в запасі та на виконання вищезазначених норм, 01.08.2014 Гуляйпільським районним військовим комісаріатом Запорізької області позивача зараховано у запас та поновлено на військовому обліку, що відповідає вимогам чинного законодавства.
Таким чином вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Гуляйпільського районного військового комісаріату Запорізької області від 02.08.2014р. щодо мобілізації ОСОБА_1 , є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання Гуляйпільського районного військового комісаріату Запорізької області скасувати рішення від 02.08.2014 року відносно призову позивача; зобов`язати Гуляйпільський районний військовий комісаріат Запорізької області внести до особової картки позивача відмітки про зняття з виключенням з військового обліку за віком та утриматися від будь-яких дій відносно позивача, пов`язаних із мобілізаційними заходами на виконання Указу Президента України від 21.07.2014 року №607/2014 «Про часткову мобілізацію» слід зазначити, що дані вимоги є похідними від тих що розглянуті. Оскільки судом відмовлено у задоволенні вимог щодо визнання протиправним рішення по мобілізації та зобов`язання відповідача скасувати рішення відносно призову позивача, то і в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П.Бойченко