Справа № 826/16066/14
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В, Кобаля М.І.,

при секретарі: Погорілій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.01.2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочнік» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ «Молочнік» звернулися до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 11.09.2014 року № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.01.2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позову. При цьому апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Апеляційна інстанція повністю підтримує таку правову позицію з огляду на слідуюче.

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом було проведено камеральна перевірка ТОВ «Молочнік» з питань своєчасності сплати податку на прибуток приватних підприємств протягом 2013 року, за результатами якої складено акт від 20 серпня 2014 року № 1049/2655-15-04.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 57.1. ст. 57 ПК України, а саме: у встановлені законодавством терміни не сплачено узгоджене податкове зобов'язання у розмірі 7 225,03 грн., 344 640,00 грн. та 106 285,03 грн.

Зазначені обставини слугували підставою для прийняття спірного податкового повідомлення - рішенням від 11.09.2014 року № , яким за затримку 15, 14 та 15 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 458 150,06 грн. на позивача накладено штраф у розмірі 10% суми прострочення, тобто 45 815,00 грн.

Вирішуючи питання щодо правомірності спірного рішення, перевіряючи обґрунтованість висновків податкового органу та правильність накладення штрафних санкцій за виявлене порушення, судова колегія відзначає слідуюче.

Стаття 36 ПК України закріплює, що податковим обов'язком платника податку визнається його обов'язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Такий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором, він є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Проте, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе сам платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно вимог п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України закріплено обов'язок платника податків самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У той же час, за п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Так, 18 січня 2013 року позивачем до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві було подано уточнюючий розрахунок з податку на прибуток за півріччя 2012 року № , в якому самостійно виправлено виявлену помилку, внаслідок чого збільшено податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється, на 120 726 грн.

19 січня 2013 року ТОВ «Молочнік» до податкового органу подано уточнюючий розрахунок з податку на прибуток за три квартали 2012 року № , в якому самостійно виправлено виявлену помилку, внаслідок чого збільшено податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється, на 344 640 грн.

У зв'язку з наявністю у позивача переплати по податку на прибуток на дату подання уточнюючого розрахунку № у сумі 113 500,97 грн., станом на 18 січня 2013 року у платника податків утворилась заборгованість у сумі 7 225,03 грн. В подальшому внаслідок подання уточнюючого розрахунку № сума недоїмки збільшилась до 351 865,03 грн. (7225,03+344640).

Обставини справи свідчать про те, що збільшені позивачем податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств шляхом подачі уточнюючого розрахунку у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок набули статусу податкового боргу. Дані обставини не оспорюються сторонами.

04 лютого 2013 року в результаті здійснення перекиду коштів з одного бюджетного рахунку на інший згідно платіжного доручення № 1243 від 30 січня 2013 року проведено часткове погашення недоїмки у сумі 113 500,00 грн., заборгованість по податку на прибуток зменшилась на відповідну суму, а ТОВ «Молочнік» визначено штраф у розмірі 10% від погашеної суми.

05 лютого 2013 року платником податків внаслідок самостійного виявлення помилок у деклараціях по податку на прибуток було подано уточнюючий розрахунок № , згідно з яким зменшено податкові зобов'язання на 377 327 грн., що, у свою чергу, згідно письмових заперечень відповідача та копії службової записки начальника управління оподаткування та контролю об'єктів і операцій від 03 грудня 2014 року № 16763/15-04, стало підставою для нарахування платнику податків штрафу у розмірі 10% від 344 640,00 грн.

Щодо подальшого погашення збільшених платником податків податкових зобов'язань саме шляхом подання уточнюючих податкових розрахунків з податку на прибуток підприємств у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за той же податковий період та зменшення суми, яка підлягає сплаті до бюджету слід зазначити, що в даному випадку самостійної сплати чи погашення спірних податкових зобов'язань позивачем не відбулось, адже джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, натомість податковий орган безпідставно ототожнив зменшення податкових зобов'язань з їх погашенням, що є неприпустимим і призвело до необґрунтованого нарахування позивачу штрафних санкцій.

Таким чином, неможливо прирівнювати подання податковому органу уточнюючого розрахунку з податку на прибуток та зменшення податкових зобов'язань до сплати до погашення податкового боргу з податку на прибуток грошовими коштами.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі ВАСУ від 22.09.2014 року у справі № 2а/0570/99/2011.

За наведених обставин правомірним є висновок суду першої інстанції щодо протиправності нарахування штрафних санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням.

Слід також зазначити, що ч. 2 статті 165 КАС України закріплено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

З урахуванням встановлених обставин, з метою повного захисту прав позивача суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог та визнав спірне рішення протиправними і скасував його.

За ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам апелянт, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду апеляційної інстанції достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірність винесення ним спірного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 196, 198, 200, 205 та 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.01.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.