Справа № 577/5267/14-ц
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 р.Справа № 577/5267/14-ц
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.12.2014р. по справі № 577/5267/14-ц

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі

про визнання протиправними дій та бездіяльності та спонукання до вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1.) звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотовському районі (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд:

- поновити строк на звернення до суду з адміністративним позовом щодо вимоги про визнання протиправними дій по припиненню виплати пенсії;

- визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії та бездіяльність щодо не поновлення виплати наукової пенсії за віком позивачу;

- зобов'язати відповідача поновити виплату наукової пенсії за віком позивачу з дати припинення.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.12.2014 року відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду із адміністративним позовом ОСОБА_1 в періоді з 01.01.2014 року по 06.05.2014 року включно та залишено позовну заяву без розгляду в частині періоду часу з 01.01.2014 року до 06.05.2014 року включно.

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.12.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано бездіяльність відповідача щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 пенсії - протиправною .

Зобов'язано відповідача поновити, нарахувати та виплачувати наукову пенсію за віком ОСОБА_1 починаючи з 07 травня 2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись з постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.12.2014 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, просив скасувати зазначену постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів відповідно ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у 2013 році ОСОБА_1 виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю.

До переїзду за кордон позивач по справі перебував на обліку у відповідача та йому була призначена наукова пенсія за віком, яку він отримував до січня 2014 року, а саме: до виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю.

Перед виїздом до Ізраїлю, відповідно до ч.2 ст.92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач отримав пенсію за 6 місяців наперед.

21.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії.

Листом відповідача від 30.10.2014 року за №16679/05-09 позивачу було відмовлено в поновленні виплати пенсії на підставі ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а також через відсутність ратифікованого договору про соціальне забезпечення між країнами.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, позивач має право на отримання пенсії проживаючи за кордоном, а відмова відповідача у виплаті такої пенсії є протиправною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції на підставі такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення", громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

Порядок переведення пенсій, призначених внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, в інші країни визначається Кабінетом Міністрів України.

З 1 квітня 2004 року набув чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 вказаного закону, виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Міжнародних договорів між Україною та Ізраїлем стосовно призначення та виплати пенсії не укладалося.

В свою чергу, Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року по справі № 1-32/2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 152 частини 2 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на зазначене, положення пункту 2 частини 1 статті 49 та другого речення статті 51 Закону втрачають чинність з 07 жовтня 2009 року, тобто від дати прийняття рішення Конституційним Судом України № 25-рп/2009.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, позивач має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Факт того, що позивач є громадянином України, підтверджується копією паспорта, з якої вбачається, що термін його дії до 08.10.2022 року.

Крім того, в ст. 2 Закону України "Про громадянство України" зазначені основні принципи законодавства України про громадянство, так ч. 7 ст.2 передбачає збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України.

Згідно з ст.ст. 7, 20, 28 Закону України "Про громадянство" проживання або тимчасове перебування громадянина України за межами держави не припиняє його українського громадянства. Останнє втрачається, якщо громадянин добровільно набув громадянство іншої держави, однак його належність до іноземного громадянства не визнається до прийняття рішення про втрату громадянства України, що входить до компетенції Президента України.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність міждержавної пенсійної угоди, як на підставу відмови в задоволенні позову про призначення пенсії, колегією суддів не приймаються до уваги на підставі такого.

Як вбачається з резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року по справі № 1-32/2009, суд вбачає дискримінаційною ситуацію, при якій отримання законно заробленої пенсії ставиться в залежність від укладення Україною міжнародного договору про виплату пенсій.

На даний час порядок призначення, перерахунку та виплати пенсії, визначений Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 (далі по тексту - Порядок).

В ч. 2 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Згідно з пунктом 15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

Таким чином, поновлення пенсії здійснюється за матеріалами, що є в пенсійній справі, із урахуванням додатково наданих документів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Колегія суддів вважає, що постанова Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.12.2014 року по справі №577/5267/14-ц відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі та Конотопському районі залишити без задоволення.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.12.2014р. по справі № 577/5267/14-ц залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Пянова Я.В. Чалий І.С.