Справа № 826/2839/14
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2015 м. Київ К/800/50956/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Мойсюк М.І. , Пасічник С.С. , розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.05.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014р. у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до Шевченківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві , третя особа ОСОБА_4 про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 з позовом до Шевченківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві з вимогами про визнання протиправними дій Шевченківського РВ ГУ ДМС в м. Києві щодо зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої дочки в квартирі, а також зобов'язання Шевченківського РВ ГУ ДМС в м. Києві відновити її реєстрацію.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.05.2014р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014р. апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.05.2014р. залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що оскаржувані дії відповідачем було вчинено у відповідності зі ст. 160 Сімейного кодексу України, розд. ІІІ Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України, а також з мотивів того, що даний спір стосується захисту прав та інтересів неповнолітньої особи ОСОБА_3, однак позивачем не наведено суті і змісту порушеного права чи законного інтересу неповнолітньої особи ОСОБА_3, який би підлягав судовому захисту.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Справа вирішується в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відсутні клопотання осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського РВ ГУ ДМС в м. Києві із заявою від 17.05.2013р., в якій просив відновити реєстрацію місця проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2012р. по справі №2а-5882/12/2670 (набрало законної сили 08.10.2012р.), яким визнано протиправними дії Шевченківського РВ ГУ МВС України в м. Києві щодо зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої особи за вказаною адресою.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в червні 2013 року Шевченківським РВ ГУ ДМС в м. Києві знято ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою на підставі особистої заяви ОСОБА_3 відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України та згідно з розділом ІІІ Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012р. №1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012р. за №2109/22421.

ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського РВ ГУ ДМС в м. Києві із заявою від 24.01.2014р., в якій просив повідомити про підстави зняття з реєстрації неповнолітньої ОСОБА_3 за вищевказаною адресою.

У відповідь на дане звернення відповідач повідомив у листі від 01.03.2014р. №11/У44, що ОСОБА_3 була знята з реєстрації за вищевказаною адресою на підставі власної заяви, оскільки, відповідно до п. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14-ти років, визначається нею самою.

Статтею 160 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з п. 3.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про зняття з реєстрації місця проживання особисто.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідачем порушено положення Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та протиправно знято з реєстрації ОСОБА_3 без згоди законного представника, спростовуються зібраними в матеріалах справи доказами та доказами досягненням особою 14 річного віку, який передбачений вище вказаними законами для вчинення відповідних дій щодо реєстрації місця проживання.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про дотримання відповідачем норм чинного законодавства України щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.05.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановлених статтями 237-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя - доповідач В.М. Кочан

судді

Мойсюк М.І.

Пасічник С.С.