Справа № 2а-4685/10/2170
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Київ К/9991/32379/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Карася О.В. (головуючого), Блажівської Н.Є., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18.10.2010 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2011 у справі № 2а-4685/10/2070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопласт"

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні

про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2010 року Товариство, з урахуванням уточнень, звернулось до суду з позовом про зобов'язання Державної податкової інспекції прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2010 року, податкову декларацію з податку на прибуток за 1 квартал 2010 року та відобразити показники вказаних декларацій по особовому рахунку позивача.

Постановою суду першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позов задоволено.

Не погодившись із судовими рішеннями, Державна податкова інспекція до Вищого адміністративного суду України подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Як встановлено судам попередніх інстанцій, Товариство як юридична особа подало до контролюючого органу через поштовий зв'язок податкові декларації з податку на додану вартість за квітень 2010 року та з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2010 року, які відповідач не визнав податковою звітністю, у зв'язку з незазначенням коду ЄДРПОУ та повної назви Товариства, а також відсутністю прочерків у значеннях показників, що не заповнюються через відсутність інформації, про що позивача було повідомлено листами та запропоновано надати нові податкові декларації за вказані періоди з виправленими показниками.

Так, згідно з п. 1.11 ст. 1 Закону України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язання платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (далі - Закон № 2181-ІІІ) податкова декларація - документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Відповідно до абзацу першого пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

За змістом абзацу п'ятого пп. 4.1.2 п. 4.1 ст.4 Закону № 2181-ІІІ податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків.

Пунктом 4.5 Методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України (додаток № 1 до наказу Державної податкової адміністрації України від 31.12.2008 № 827) передбачено, якщо податкова звітність, надана органу ДПС платником податків, заповнена всупереч правилам, визначеним у затвердженому порядку її заповнення, то вона може бути не визнана органом ДПС як податкова звітність. Підставою про невизнання податкової звітності є: відсутність підпису відповідних посадових осіб (факсиміле не дозволяється); відсутність скріплення печаткою підписів платника податків; відсутність обов'язкових реквізитів податкового документа; відсутність обов'язкових додатків до податкової звітності, передбачених порядком заповнення відповідної звітності; неможливість прочитати текст або цифри внаслідок пошкодження (наприклад, документи, залиті чорнилом або іншою рідиною, потерті); наявність порваних аркушів, підчищень, помарок, виправлень, дописок і закреслювань; подання ксерокопії звітних документів; порушення загальних вимог оформлення документів податкової звітності.

Отже, Законом встановлено вичерпний перелік підстав щодо невизнання податкової декларації документом податкової звітності, а саме: не зазначення обов'язкових реквізитів, не підписання її відповідними посадовими особами, не скріплення печаткою платника податків.

Таким чином, аналіз наведених правових норм свідчить, що відсутність почерків у значеннях показників декларації, які не заповнюються через відсутність інформації, чи зазначення короткої назви Товариства не є підставою для відмови податкового органу визнати податкову декларацію як податкову звітність.

При цьому, судами попередніх інстанцій встановлено, що подані позивачем податкові декларації з податку на додану вартість за квітень 2010 року та з податку на прибуток за 1 квартал 2010 року містять всі необхідні обов'язкові реквізити, зокрема і код ЄДРПОУ, підписані посадовими особами та скріплені печаткою Товариства.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, Державною податковою інспекцією доказів наявності передбачених пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ обставин, які б дозволяли не визнавати подані декларації як податкову звітність, у встановленому порядку не надано.

Таким чином, враховуючи вищезазначене та фактичні обстави, які стали підставою для невизнання державним податковим органом поданих позивачем податкових декларацій податковою звітністю, які не впливають на адміністрування податку, суди правомірно задовольнили позовні вимоги Товариства.

За таких обставин переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні відхилити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18.10.2010 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2011 у справі № 2а-4685/10/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді Н.Є. Блажівська

А.О. Рибченко