Справа № 826/16284/14
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельтахім» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки-відмови в прийнятті митної декларації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дельтахім» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №100260002/2014/230034/1 від 17.09.2014 р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 100260002/2014/2300341/1 від 17.09.2014 р.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

У засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі Договору № DELTACHIM 2013 від 29.11.2013, що укладений між німецькою компанією «BASF SE» (67056, Ludwigshafen, Carl-Bosch Strasse 38, Germany) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬТАХІМ», останнім імпортовано на митну територію України продукт «метілацетат сирий» (торгівельна марка «Methyl acetate crude»).

На підтвердження заявленої митної вартості вищезазначеного товару, позивачем надано до митного оформлення, разом з митною декларацією № 100260002/2014/171447, наступні документи:

- картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами (125/2013/0001676);

- міжнародну автомобільну накладну (CMR) (0000269);

- рахунок-фактуру (інвойс) №;

- рахунок-проформу (НОМЕР_1);

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №11;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) № DELTACH1M 2013 від 29.11.2013;

- інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (2730);

- інформацію про позитивні результати здійснення екологічного контролю товару (2730);

- інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (2730);

- сертифікат про проходження товару загальної форми (7/180568/1);

- копія митної декларації країни відправлення № 14DE21Е6.

Митна вартість товарів була заявлена позивачем за основним методом визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

17 вересня 2014 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100260002/2014/230034/1, яким митну вартість імпортованих товарів скориговано на рівні 0,78 Євро/одиницю. Митна вартість товарів визначена за методом 2а - за ціною договору щодо ідентичних товарів на підставі МД № 209120000/2014/824563 від 01.07.2014 р.

Відповідно до матеріалів справи підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стали наступні обставини, про що зазначено в графі 33 рішення, а саме: 1) в рахунку-проформі зазначені умови поставки інші, аніж ті, що зазначені в інвойсі; 2) дата митної декларації країни відправлення - 14.09.2014, а в гр. 44 митної декларації зазначено 11.09.2014; 3) наданий прайс-лист складений українським підприємством ТОВ «Басф», а не виробником товару.

У відповідності до частини першої статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно із частиною першою статті 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до частини шостої статті 264 Митного кодексу України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 337 Митного кодексу України, перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно із приписами статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Так, відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач до митного оформлення імпортованих товарів надав повний пакет необхідних документів, згідно з переліком ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

17.09.2014 р., на підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, митним органом запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.

Додатково витребуваних документів позивач не надавав.

Суд першої інстанції зазначає, що витребування митним органом у позивача додаткових документів є передчасним, адже, згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України декларант зобов'язаний надавати додаткові документи на підтвердження числових значень митної вартості імпортованих товарів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що прайс-лист складено українським підприємством ТОВ «Басф», а не виробником товару, визначеним за контрактом, але слід зазначити, що, відповідно до роз'яснення німецької компанії «БАСФ СЕ», ТОВ «Басф» є агентом компанії нерезидента «БАСФ СЕ» на території України та вповноважене здійснювати підтримку комерційної діяльності компанії «БАСФ СЕ» на території України, в тому числі надавати комерційну та технічну інформацію від імені нерезидента.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з копії Експертного висновку Державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» №11/1030 від 16.09.2014, митна вартість товару, яка була заявлена відповідачем в митній декларації відповідає ціні виробника при поставках в Україну в вересні 2014 року.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи контролюючого органу про розбіжності в умовах поставки, що зазначені в рахунку-проформі і в інвойсі, в даному випадку, є недоречними, адже рахунок-проформа, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України є документом, що підтверджує числові значення митної вартості виключно у випадку, якщо товар не є об'єктом купівлі продажу. В даному випадку між позивачем і нерезидентом укладено товар купівлі-продажу, чого посадовими особами контролюючого органу до уваги не прийнято.

Суд першої інстанції вірно приходить до висновку, щодо безпідставності посилань митного органу на відправлення товару 14.09.2014, адже в декларації країни відправлення № 14DE21Е6 чітко зазначено дату 11.09.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, за вірно встановлених обставин, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 159, 160, 162, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: О.Г. Хрімлі

А.Ю. Коротких

.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Коротких А. Ю.