Справа № 800/27/15
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

19 лютого 2015 року м. Київ справа № 800/27/15

ОКРЕМА ДУМКА

судді Вищого адміністративного суду України

Муравйова О. В.

по справі № П/800/27/15

Керуючись частиною 3 статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України, висловлюю свою незгоду з постановою Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2014 року у справі № П/800/27/15 за позовом ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання частково незаконним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, якою відмовлено в задоволенні адміністративного позову, з огляду на наступне.

Позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання незаконним в частині відмови у рекомендуванні його для переведення на посаду судді Запорізького окружного адміністративного суду від 26.12.2014 року та зобов'язання відповідача протягом місячного строку повторно розглянути заяву про рекомендування позивача для переведення на посаду судді Запорізького окружного адміністративного суду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне рішення прийняте відповідачем в порушення вимог законодавства.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін, наданих в судовому засіданні, вбачається, що позивач працює суддею Донецького окружного адміністративного суду. У вересні 2014 року роботу суду було припинено у зв'язку з проведенням антитерористичної операції.

22.10.2014 року позивач звернувся до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України із заявою про надання рекомендації для переведення на посаду судді Запорізького окружного адміністративного суду в межах п'ятирічного строку у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій області.

На момент звернення позивача із зазначеною заявою процедура розгляду заяви регулювалася Положенням про порядок переведення судді до іншого суду в межах п'ятирічного строку, затвердженого рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 03.02.2011 року.

З наданих до справи документів та пояснень представника відповідача в судовому засіданні вбачається, що надані позивачем документи відповідали вимогам, зазначеним в Положенні.

28.10.2014 року позивач зареєстрував шлюб з гр. ОСОБА_3, яка працювала суддею Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області.

25.12.2014 року рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України дружина позивача ОСОБА_3 отримала рекомендацію для переведення на посаду судді Заводського районного суду м. Запоріжжя.

17.12.2014 року Вища кваліфікаційна комісія суддів України направила позивачу запрошення № 18-12015/14 на засідання комісії 26.12.2014 року, де повинно було розглядатися питання про рекомендування позивача для переведення на посаду судді до іншого суду.

22.12.2014 року роботу Донецького окружного адміністративного суду було відновлено у м. Слов'янськ Донецької області.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 26.12.2014 року № 238/кс-14 відмовлено судді Донецького окружного адміністративного суду Чекменьову Геннадію Анатолійовичу в рекомендуванні для переведення на посаду судді Запорізького окружного адміністративного суду в межах п'ятирічного строку.

Підставою для відмови став висновок про те, що причиною звернення судді Чекменьова Г. А. із заявою про рекомендування для переведення на роботу на посаді судді до іншого суду є неможливість здійснювати правосуддя в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій області, а станом на 26.12.2014 року місцезнаходження Донецького окружного адміністративного суду визначено місто Слов'янськ Донецької області.

Вважаю рішення відповідача незаконним та таким, що порушує права заявника, передбачені статтею 73 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач в письмових поясненнях, наданих до справи, та представник відповідача в судовому засіданні зазначили, що розгляд заяви позивача про рекомендування для переведення відбувався за процедурою, передбаченою розділом ІІІ «Особливості переведення судді в межах п'ятирічного строку до іншого суду у зв'язку із неможливістю здійснення належного правосуддя на окремих територіях Донецької та Луганської областей» та Положенням про особливий порядок переведення судді до іншого суду у зв'язку із неможливістю здійснення правосуддя на окремих територіях Донецької та Луганської областей.

Зазначений розділ ІІІ та Положення про особливий порядок були затверджені рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 18.12.2014 року № 175/нс-14.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що зазначене рішення відповідача, яким змінені умови процедури щодо суддів, які працювали в окремих районах Донецької та Луганської областей, не було оприлюднено на момент розгляду заяви позивача 26.12.2014 року, що позивачу повідомили на засіданні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про існування Положення про особливий порядок, проте, зміст цього Положення до відома позивача доведений не був.

Також відповідачем не заперечувався той факт, що на засіданні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України 26.12.2014 року позивач довів до відома членів Комісії про існування інших обставин для отримання рекомендації для переведення, а саме: зміна сімейного стану, отримання дружиною позивача рекомендації для переведення на посаду суддів в Заводський районний суд м. Запоріжжя, бажання працювати в одному населеному пункту разом із дружиною.

Посада, на яку претендував позивач, на момент проведення засідання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України 26.12.2014 року була вільною.

Враховуючи, що позивач звернувся до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України за чинною на момент звернення процедурою, надав всі передбачені чинним на момент звернення Положенням документи, виклик позивача на засідання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України відбувався до прийняття особливого порядку, тобто за загальною процедурою, зміст нової процедури до відома позивача доведений не був, подані ним документи і після затвердження особливого порядку відповідали вимогам загального порядку, відповідачу були відомі причини для переведення, які виключали застосування до позивача особливого порядку, проте, давали підстави для розгляду його заяви за звичайною процедурою, відповідач не мав відмовляти позивачу в рекомендуванні для переведення, а повинен був відкласти розгляд його заяви та розглянути її за загальною процедурою.

Спірне рішення відповідача не відповідає вимогам до рішень органів владних повноважень, закріплених в пункті 2 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо використання повноважень з метою, з якою це повноваження надано, оскільки внаслідок застосування особливого порядку, затвердження якого мало на меті спрощену процедуру для реалізації прав заявників, відбулося порушення прав заявника з формальних мотивів - підстав подачі заяви.

Також спірне рішення не відповідає вимогам, закріпленим в пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а також підпункту 2.1.8 пункту 2.1 розділу ІІ Положення про порядок переведення судді до іншого суду в межах п'ятирічного строку, затвердженого рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 03.02.2011 року (із змінами та доповненнями), оскільки в разі повідомлення позивачем інших підстав для рекомендування для переведення ніж ті, що були зазначені в заяві, слід було розглянути заяву з урахуванням всіх дійсних причин звернення заявника. Якщо для з'ясування цих причин або їх належного оформлення потрібен був певний час, розгляд заяви міг бути відкладений в межах розумного строку.

Відсутність в Положенні та особливому порядку норм, які б регулювали процедуру відкладення розгляду заяви, не може бути перешкодою для реалізації комісією своїх повноважень з використанням мети, для якої такі повноваження були надані.

Доводи про можливість позивача повторно звернутися із заявою про надання рекомендації для переведення не свідчать про правомірність відмови в задоволенні заяви позивача без її розгляду по суті звернення, а також свідчить про необхідність вжиття позивачем додаткових дій для реалізації передбаченого законом права та витрачання додаткового часу, пов'язаного із повторним збиранням та оновленням документів, необхідних для розгляду його заяви.

Враховуючи викладене, вважаю, що рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 26.12.2014 року № 238/нс-14 про відмову судді Донецького окружного адміністративного суду Чекменьову Геннадію Анатолійовичу в рекомендуванні для переведення на посаду судді Запорізького окружного адміністративного суду в межах п'ятирічного строку є протиправним і підлягає скасуванню. З метою захисту порушених прав позивача відповідачу слід розглянути його заяву, подану 22.10.2014 року, у встановленому порядку з урахуванням всіх обставин в сукупності.

За таких підстав позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суддя О. В. Муравйов

Вищого адміністративного суду України

Суддя І.О. Бухтіярова