Справа № 820/19081/14
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний судП О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., при секретарі судового засідання Гумінській Л.М.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень, -
Позивач, Дочірнє підприємство з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 18.11.2014 року.
Відповідач надав до суду заперечення на адміністративний позов, в яких, вказав, що господарські операції між позивачем та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги звязку", зазначені в акті перевірки, не відбулися, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим, винесеним на підставі та на виконання норм податкового законодавства за результатами перевірки позивача.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав правову позицію, викладену у позовній заяві, та просив адміністративний позов задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ньому.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у запереченнях на адміністративний позов, та просив суд у задоволенні позову відмовити
Заслухавши пояснення представників по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
- 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення;
- 79.11 Діяльність туристичних агентств;
- 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах;
- 47.61 Роздрібна торгівля книгами в спеціалізованих магазинах;
- 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет;
- 58.19 Інші види видавничої діяльності.
У висновках Акту перевірки відповідачем зазначено, що господарська діяльність Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля" по взаємовідносинам з ОСОБА_3 з обмеженою "Східно-Європейські послуги звязку" за червень 2011 року, липень 2011 року, за серпень 2011 року, за вересень 2011 року, за жовтень 2011 року має ознаки нереальності здійснення; Дочірнім підприємством з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля" завищено податковий кредит в результаті взаємовідносин з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги звязку"; також зазначено, що Дочірнім підприємством з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля" завищено витрати по взаємовідносинах з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги звязку", і як наслідок, занижено податок на прибуток.
Судом встановлено, що Дочірнє підприємство з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля" мало взаємовідносини з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги звязку".
Між позивачем (Клієнт) та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги звязку" (Компанія) 05.12.2007 року укладено контракт №051207 (Т.1, а.с.78-81). Згідно з п.2.1 контракту №051207 від 05.12.2007 року Компанія зобовязується в інтересах Клієнта виконати роботи з телемаркетинку, які включають в себе: проведення опитування респондентів з метою отримання замовлення від Клієнта та ознайомлення з правилами членства в Клубі, згідно з узгодженим Сторонами Сценарієм спілкування; актуалізацію (оновлення, уточнення) інформації наданої в вихідній базі даних, на основі отриманих від респондентів відомостей, шляхом внесення змін в застарілі (змінені) данні.
Пунктом 2.2. контракту №051207 від 05.12.2007 року передбачено, що послуги надаються на території України і вбачає вихідні дзвінки на Київські міські номери телефонів, на стаціонарні номери телефонів інших регіонів України, а також на мобільні телефони, якщо такі є в вихідній базі даних.
Згідно з п.2.4 конкретний порядок і терміни виконання робіт по телемаркетингу визначаються в Додатках/додаткових угодах до контракту, як являються невідємною частиною цього договору.
Клієнт зобовязується надати Компанії вихідний масив інформаційних матеріалів, необхідних Компанії для розробки проекту Технічного завдання протягом 3(трьох) робочих днів з моменту підписання контракту. Сценарій спілкування узгоджено підписаним Додатком №2 (п.3.1.2 контракту).
Пунктом 4.3.2 контракту №051207 від 05.12.2007 року передбачено що, порядок оплати за договором проводиться протягом трьох банківських днів з моменту отримання від компаній рахунку-фактури, за фактично надані послуги з нефіксованою сплатою. До платежів з нефіксованої сплатою належать рахунок на сплату послуг праці операторів, а також сплату вихідного телефонного трафіку, згідно з Додатком №1.
По закінченні робіт компанія надає розрахунок вартості послуг, розрахунки, акти виконаних робіт, податкові накладні ( п. 4.5 контракту №051207 від 05.12.2007 року).
Також між позивачем та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги звязку" додатково укладено протокол згоди ціни до контракту №051207 від 05.12.2007 року, додаткову згоду №1 від 15.07.2008 року до контракту №051207 від 05.12.2007 року, додаткову згоду №2 від 28.01.2009 року до контракту №051207 від 05.12.2007 року, додаткову згоду №3 від 29.07.2009 року до контракту №051207 від 05.12.2007 року, додаткову згоду №4 від 01.02.2011 року до контракту №051207 від 05.12.2007 року, додаткову згоду №5 від 31.08.2011 року до контракту №051207 від 05.12.2007 року, додаткову згоду №6 від 17.07.2012 року до контракту №051207 від 05.12.2007 року, додаткову згоду №7 від 04.11.2012 року до контракту №051207 від 05.12.2007 року, додаткову згоду №48 від 01.10.2012 року до контракту №051207 від 05.12.2007 року (Т.1, а.с.82-90).
За результатами виконаних робіт виписано акти прийому-передачі робіт (надання послуг) № РН-0000967 від 18.10.2012 року, №РН-0001002 від 31.10.2012 року, № РН-0001046 від 04.11.2012 року, № РН-0000615 від 14.06.2011 року, № РН-0000618 від 20.06.2011 року, № РН-0000621 від 22.06.2011 року, № РН-0000621 від 22.06.2011 року, № РН-0000628 від 24.06.2011 року, РН-0000629 від 29.06.2011 року, № РН-0000726 від 26.07.2011 року, № РН-0000820 від 09.08.2011 року, № РН-0000822 від 12.08.2011 року, № РН-0000823 від 12.08.2011 року, № РН-0000837 від 22.08.2011 року, № РН-0000851 від 31.08.2011 року, №РН-0000849 від 30.08.2011 року, № РН-0000850 від 30.08.2011 року, № РН-0000930 від 08.09.2011 року, № РН-0000931 від 09.09.2011 року, акт № РН-0000932 від 13.09.2011 року, № РН-0000947 від 17.09.2011 року, № РН-0000948 від 18.09.2011 року, № РН-0000955 від 29.09.2011 року, № РН-0000957 від 29.09.2011 року, № РН-0001112 від 31.10.2011 року; звіти №2 за надані послуги з телемаркетингу за період 10.10.2012 року по 04.11.2012 року від 05.11.2012 року, звіти №2 за надані послуги з телемаркетингу за період 10.10.2012 року по 04.11.2012 року від 05.11.2012 року (копії наявні в матеріалах справи).
На підтвердження виконання умов контракту №051207 від 05.12.2007 року позивачем надано до суду копії документів первинного бухгалтерського обліку, складання яких передбачено умовами контракту, а саме: рахунки №4680/9186 від 13.09.2011 року, №4679/9186 від 09.09.2011 року, 4678/9186 від 08.09.2011 року, №4695/9186 від 17.09.2011 року, №4619/9186 від 31.08.2011 року, № 4619/9186 від 31.08.2011 року, №4618/9186 ВІД 30.08.2011 року, №4620/9186 від 30.08.2011 року, №4549/9186 від 09.08.2011 року, №4563/9186 від 12.08.2011 року, №4562/9186 від 12.08.2011 року, 4574/9186 від 22.08.2011 року, №4574/9186 від 22.08.2011 року, № 4336/9186 від 22.07.2011 року, №4333/9186 від 20.07.2011 року, №4342/9186 від 29.07.2011 року, №4341/9186 від 24.07.2011 року, №4457/9186 від 26.07.2011 року, №4303/9186 від 14.07.2011 року, №4706/9186 від 29.09.2011 року, №4706/9186 від 29.09.2011 року, №4706/9186 від 29.09.2011 року, №4694/9186 від 18.09.2011 року, №4694/9186 від 18.09.2011 року, №4872/9186 від 31.10.2011 року, №4872/9186 від 31.10.2011 року, №4872/9186 від 31.10.2011 року, № 4902/9186 від 02.11.2011 року, №4707/9186 від 29.09.2011 року, №6211/9186 від 18.10.2012 року, №6164/9186 від 31.10.2012 року, №6289/9186 від 04.11.2012 року; ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги звязку" згідно з умовами контракту виписано рахунки-фактури: №29-33977043 від 30.09.2011 року, №29-33977043 від 30.09.2011 року, №СФ-2011-1103/1-10 від 10.10.2011 року, №30-35835436 від 31.10.2011 року (Т.1, а.с.243, 244а, 246, Т.2, а.с.5).
За результатами виконаних робіт ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги звязку" виписано податкові накладні № 15 від 18.10.2012 року, № 48 від 31.10.2012 року, № 2 від 04.11.2012 року, №8 від 14.06.2011 року, № 11 від 20.06.2011 року, № 14 від 22.06.2011 року, № 18 від 24.06.2011 року, № 21 від 29.06.2011 року, № 29 від 28.07.2011 року, № 7 від 09.08.2011 року, № 8 від 12.08.2011 року, № 9 від 12.08.2011 року, № 9 від 12.08.2011 року, № 37 від 31.08.2011 року, № 30 від 30.08.2011 року, № 31 від 30.08.2011 року, № 11 від 08.09.2011 року, № 13 від 09.09.2011 року, № 15 від 13.09.2011 року, № 23 від 17.09.2011 року, № 24 від 18.09.2011 року, № 42 від 29.09.2011 року, № 43 від 29.09.2011 року, № 87 від 31.10.2011 року копії яких наявні в матеріалах справи.
Таким чином, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги звязку" виконало свої зобов'язання за контрактом, а Дочірнє підприємство з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля" отримало послуги телемаркетингу та оплатило їх.
У судовому засіданні представником позивача надано поясненння щодо економічного ефекту від отриманих за контрактом №051207 від 05.12.2007 року послуг, зокрема, представником позивача зазначено, що внаслідок надання позивачу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги звязку" послуги телемаркетингу збільшено обсяг замовлень продукції позивача споживачами.
Відповідачем у акті перевірки зазначено, що внаслідок порушень норм податкового законодавства контрагентом позивача вказані документи не спричиняють змін в бухгалтерському та податковому обліку позивача, внаслідок чого останній позбавлений законного права на віднесення сум по документам до податкового кредиту та витрат.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 Податкового кодексу України.
Так, відповідно до пункту 200.1 статті 200 вказаного Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2 статті 200 Кодексу).
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України).
Водночас відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.
Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
За результатами системного аналізу вказаних правових норм, суд приходить до висновку про те, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий ними товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
З положень ч.1, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизації інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.
Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форму); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, витрати та податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, оцінюватись при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Як вбачається з матеріалів справи, усі суми податкового кредиту у спірних правовідносинах підтверджені відповідними податковими накладними, а також належним чином складеними первинними документами.
Відповідно до п.п. 4-6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010р. № 984, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.
У ході перевірки відповідачем не встановлено та не відображено у акті перевірки наміру позивача отримати за вказаними вище договорами іншого результату, ніж придбання товару та отримання послуг. Досліджуючи надані позивачем та приєднані до справи документи, суд відзначає, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом при укладанні і виконанні договору взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом на виконання вимог ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України не виявлено.
Доказів, які б вказували на відсутність реальності господарської операції за вказаними договорами поставки та надання послуг, за правилами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач до суду не надав, а судом самостійно таких доказів не виявлено.
Щодо посилання податкового органу в Акті перевірки про вплив при визначенні позивачем розміру валових витрат за 2011 рік факту включення підприємством до складу собівартості придбаних та реалізованих товарів/ послуг витрат по оплаті послуг з контрагентом-Товариством з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги звязку" внаслідок правочинів, які, за твердженням відповідача, не спрямовані на реальне настання наслідків, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.138.8. ст.138 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну);
Пунктом 138.8.1. Податкового кодексу України передбачено, що до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.
Не включаються до складу витрат, при визначенні оподатковуваного прибутку, витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати на: організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків (крім благодійних внесків та пожертвувань неприбутковим організаціям, визначених статтею 157 цього Кодексу, та витрат, пов'язаних із провадженням рекламної діяльності, які регулюються нормами підпункту 140.1.5 пункту 140.1 статті 140 цього Кодексу) ( п.139.1.1. ст.139 Податкового кодексу України).
Судом встановлено факт реального отримання послуг телемаркетингу та безпосередній зв'язок оплати наданих послуг з господарською діяльністю позивача; договірні відносини між позивачем та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги звязку" мали реальний характер.
З огляду на встановлені у справі обставини суд приходить до висновку про те, що формування позивачем податкового кредиту та податкових зобов'язань платника ПДВ здійснено у відповідності до вимог ст. ст. 187, 198 Податкового кодексу України; позивачем визначено розмір валових витрат (за наслідками господарських операцій з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги звязку") відповідно до вимог податкового законодавства.
У звязку з тим, що перевіркою зазначена відсутність можливостей у ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги звязку" вчинення дій, повязаних з наданням послуг, такі обставини, на думку податкового органу, є доказом відсутності реального здійснення господарських операцій між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги звязку" та позивачем.
Дані щодо проведених щодо контрагентів позивача перевірок податковими органами не можуть бути підставою для висновку про неправомірність віднесення сум ПДВ до податкового кредиту. Доказами порушення правил формування податкового кредиту можуть слугувати лише досліджені первинні бухгалтерські документи підприємства позивача.
Належними та допустимими в розумінні ст. 124 Конституції України та ст. 70 КАС України доказами факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст. 191 КК України та ст. 212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).
Між тим, в акті перевірки відповідачем не наведено доказів порушення кримінальної справи відносно посадових (службових) осіб позивача чи його контрагентів або за викладеними в акті фактами їх діяльності, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином або рішення суду про визнання правочину недійсним.
Судом не встановлено невідповідності даних податкових накладних та документів, що підтверджують склад витрат, фактичним обставинам правовідносин.
Суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 16 ПК України передбачено, що особами, відповідальними за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету - є платники податку.
Відповідно до п.36.5 ст.36 Податкового кодексу України, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків.
При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, допущені безпосередньо ним самим. Отже, відповідальність є персональною; обов'язковою правовою підставою для неї є наявність вини конкретного платника податків у допущених порушеннях, відповідно, вона не може автоматично поширюватись на контрагентів платника податків. Порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.
Ця позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського Суду з прав людини, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.
У зв'язку з тим, що відсутній об'єкт донарахування податку на додану вартість та податку на прибуток, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування штрафної (фінансової) санкції, передбаченої п.п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України.
Щодо зауважень відповідача у акті перевірки стосовно відсутності у актах прийому-передачі робіт (надання послуг) не вказано прізвищ та посад осіб Виконавця та Замовника, чиї підписи значаться на актах, суд зазначає, що представником позивача у судовому засіданні надано пояснення, в яких позивач вказує, що прізвище та посади осіб, які підписали акти, вказані в описовій частині акту з зазначенням підстав представництва, що також підтверджено матеріалами справи
У акті перевірки також наявне зауваження податкового органу про те, що згідно з контрактом №051207 від 05.12.2007 року між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги звязку" та Дочірнім підприємство з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля" міститься заборона залучення третіх осіб до виконання договору та передання бази Клієнтів третім особам відповідно до п.6.4, та 6.5 вищевказаного договору. У подальшому податковий орган вказує, що між ОСОБА_3 "Східно-Європейські послуги звязку" та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Которін" у 2011 році укладені договори, предметом яких є надання інформаційних послуг (виконання робіт по телемаркетингу), в акті також вказано, що послуги, придбані у постачальника ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Которін" за період 01.06.2011 року по 31.10.2011 року, в подальшому реалізовані Дочірньому підприємству з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля".
Щодо вищевказаного зауваження по, викладеним в акті перевірки, суд зазначає наступне. При дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, саме тому визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку, не має безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Окрім того, відповідачем на виконання вимог ч.2. ст..71 КАС України не надано до суду доказів, які підтверджують, що послуги придбані позивачем у ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги звязку", є тим ж послугами, що ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Східно-Європейські послуги звязку" придбало в ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Которін".
За таких обставин, доводи, викладені в акті перевірки спростовуються належними та допустимими доказами, що наявні в матеріалах справи, а обставини, на які посилається представник відповідача, не можуть бути достатніми доказами неможливості фактичного здійснення господарських взаємовідносин між позивачем та контрагентами, внаслідок чого спірні податкові повідомлення-рішення від 18.11.2014 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 підлягають скасуванню.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
За приписами ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.
На підставі викладеного керуючись ст.ст. 2, 9, 71, 94, 159, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 18.11.2014 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.
У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанову у повному обсязі виготовлено 23 лютого 2015 року.
Суддя Котеньов О.Г.