Справа № 813/1882/13-а
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2015 р. м. Київ К/800/63688/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є., Карася О.В., Рибченка А.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року

у справі № 813/1882/13-а (номер справи в суді апеляційної інстанції № 876/8770/13)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з

великими платниками податків у м. Львові Державної податкової служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» (надалі також - позивач, ТОВ «ТД «Барвінок») звернулося до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові Львівської області Державної податкової служби (надалі також - відповідач, ДПІ), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 грудня 2012 року №.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2013 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 17 грудня 2012 року №.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року апеляційну скаргу ДПІ задоволено, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2013 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ТОВ «Торгова мережа «Барвінок» відмовлено.

Позивач в касаційній скарзі, вказуючи на допущені судом апеляційної інстанції порушення вимог матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року і залишити в силі постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2013 року.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, Вищий адміністративний суд України звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, які не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, фактичною підставою прийняття податкового повідомлення-рішення від 17 грудня 2012 року № (застосовано штрафні(фінансові) санкції в сумі 27264,52 грн.), з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки відповідача, викладені в акті перевірки від 4 грудня 2012 року, про порушення позивачем вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (надалі також - Закон № 265/95-ВР; тут і надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Вказані висновки відповідача ґрунтуються на тому, що на час перевірки позивача у останнього на реалізації знаходились товари (алкогольні напої) на загальну суму 13632,26 грн. без наявності прихідних накладних, що є порушення порядку ведення обліку товарних запасів. Додатком № 3 до акта перевірки є відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (ТМЦ), у якій наведено перелік товару, щодо якого орган ДПС зазначив про його неналежний облік за місцем реалізації, а також його вартість.

Аналізуючи висновки попередніх судових інстанцій щодо дотримання відповідачем як суб'єктом владних повноважень вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення Вищий адміністративний суд України звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 Закону № 265/95-ВР передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою-підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

Таким чином, вищевказана норма передбачає альтернативний спосіб обліку товарних запасів: на складах або за місцем їх реалізації, а також на складах та за місцем їх реалізації . Відтак, покладений на господарюючого суб'єкта обов'язок ведення обліку товарних запасів на складах та/або замісцем їх реалізації не включає в себе обов'язку ведення та зберігання документів обліку, за якими товари придбавались, виключно в місці реалізації товарів.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХГУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі також - Закон № 996-ХІV) бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Відповідно до частин 2, 5 статті 8 Закону № 996-ХІV питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Як встановлено судом першої інстанції, на реалізацію наведеної норми Закону, для здійснення облікової політики позивачем видано Наказ від 28 грудня 2011 року № 30/2012 щодо організації бухгалтерського обліку та облікової політики, у якому серед іншого зазначено про те, що на підприємстві належить застосовувати машинну обробку документів з використанням комп'ютерної програми бухгалтерського обліку. У додатку до наказу № 30/2011 передбачено, що облік товарних запасів здійснюється на бухгалтерському рахунку обліку № 28 «Товари» відокремлено за кожним підрозділом (місцем складування чи реалізації товару) за допомогою автоматизованої облікової системи на підставі первинних документів. Оприбуткування товарів здійснюється фахівцем комп'ютерного обліку підрозділу, який заносить дані про номенклатуру, кількість та вартість товарів із підтверджених підписом комірника прихідних накладних на товар. В кінці дня фахівець комп'ютерного обліку формує товарний звіт про рух товару на підрозділі та додає до нього прихідні та розхідні накладні. Товарний звіт із прикріпленими до нього прихідними і розхідними накладними передається бухгалтерії, де бухгалтер проводить аналіз відповідності зазначених даних в накладних даним в облікових регістрах. Прихідні накладні слугують підтвердженням в щомісячних актах звірок товарно-грошових зобов'язань з постачальниками, які проводяться централізовано в бухгалтерії.

За змістом пункту 6.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи та облікові регістри, що пройшли обробку, бухгалтерські звіти і баланси до передачі їх в архів підприємства, установи повинні зберігатися в бухгалтерії у спеціальних приміщеннях або зачинених шафах під відповідальністю осіб, уповноважених головним бухгалтером. Бланки суворої звітності мають зберігатися у сейфах, металевих шафах або спеціальних приміщеннях, що забезпечують їх схоронність.

Як слідує зі змісту Наказу керівника ТОВ «Торгова мережа «Барвінок» від 2 січня 2008 року №1/А/П після того, як документи пройшли машинну обробку, вони передаються на зберігання в архів, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 359.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку (частина 3 статті 9 Закону № 996-ХІV).

До документів, що є підставою для обліку товару, як правило, належать податкові, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні.

При цьому чинним законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб'єкта господарювання повинні знаходитись оригінали первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку.

Враховуючи вищенаведене, в розглядуваній ситуації для правильного вирішення спору суду слід перевірити фактичну наявність документів, які чітко дають можливість ідентифікувати облік товарів саме в перевіряємому структурному підрозділі та які не обліковані у встановленому законом порядку, на загальну суму 13632,26 грн.

Згідно з частиною 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи те, що судами попередніх інстанцій не було встановлено всіх важливих обставин справи, що призвело до передчасних висновків щодо суті спірних правовідносин, а також те, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до положень частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2013 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року скасувати.

Справу № 813/1882/13-а направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через з моменту проголошення.

Головуюча: Н. Є. Блажівська

Судді: О.В.Карась

А.О. Рибченко