Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року м. Київ К/9991/4791/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційні скарги Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2011

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011

у справі № 2а-2675/10/1070

за позовом Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області

до 1. Приватного підприємства «Химпром»,

2. Приватного підприємства «Івенто-2005»

про стягнення коштів, отриманих за нікчемним правочином, -

ВСТАНОВИВ:

Білоцерківська ОДПІ звернулася до суду з позовом про стягнення коштів в сумі 1158831 грн., отриманих за нікчемними правочинами, з ПП «Івенто-2005» на користь ПП «Химпром», а з ПП «Химпром» - на користь Державного бюджету України.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011, у задоволенні позову відмовлено.

Білоцерківська ОДПІ подала касаційні скарги, в яких просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права: п.п 7.2.3 п. 7.2 , п.п. 7.4.5, п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», ст. 203, ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 208, ч. 2 ст. 215 Господарського кодексу України, ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційні скарги не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обствини.

Між ПП «Івенто-2005» та ПП «Химпром» укладено договори купівлі-продажу від 14.06.2006 № 146/ПК та від 04.01.2007 № 2007/0401.

Білоцерківська ОДПІ обґрунтувала позов про стягнення з ПП «Івенто-2005» на користь ПП «Химпром» та з ПП «Химпром» на користь Державного бюджету України коштів за вказаними правочинами в сумі 1158831 грн. тим, що вказані договори укладені з метою, суперечною інтересам держави та суспільства, оскільки не спрямовані на настання реальних наслідків.

Суд касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що вимоги позивача про стягнення коштів за нікчемними правочинами, які завідомо суперечать інтересам держави і суспільства, не можуть бути задоволені, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно зі ст. 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 208 Господарського кодексу України якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Органи державної податкової служби могли звертатися до судів із позовами на підставі ч. 1 ст. 208 Господарського процесуального кодексу України про стягнення в доход держави коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню нікчемність. Для стягнення вказаних санкцій необхідною умовою є наявність умислу на укладення (вчинення) угоди з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства.

Крім того, встановлені ч. 1 статті 208 Господарського кодексу України адміністративно-господарські конфіскаційні санкції можуть бути застосовані лише з дотриманням строків, установлених статтею 250 цього Кодексу, - протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше ніж через один рік з дня порушення суб'єктом установлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом, закінчення будь-якого із вказаних строків виключає застосування таких санкцій до суб'єкта підприємницької діяльності за вчинене ним порушення правил здійснення господарської діяльності.

Виходячи зі встановлених судами на підставі реєстрів виданих та отриманих видаткових документів обставин виконання сторонами господарських зобов'язань визначене в період: з червня 2006 року по грудень 2007 та з липня 2007 року по квітень 2008 року, позов про стягнення коштів у порядку, визначеному частиною 1 статті 208 Господарського кодексу України, не міг бути задоволеним з тих підстав, що річний строк для застосування таких санкцій, перебіг якого розпочинається з дня порушення суб'єктом установлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, на час звернення до суду з позовом (13.01.2010) закінчився.

Враховуючи наведене, касаційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою про перегляд даної ухвали, поданою через Вищий адміністративний суд України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун