Справа № 25/295-А
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м. Київ К/9991/39220/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Борисенко І.В., Голубєвої Г.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва на постанову Господарського суду мiста Києва від 07.08.2007 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2011 у справі № 25/295-А

за позовом Державного підприємства завод "Генератор"

до Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва

за участю Прокурора Оболонського району м. Києва

про визнання недійсними рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємство звернулося до суду із позовною заявою, у якій просило визнати недійсними податкові повідомлення-рішення від 13.03.2007 № /0 та від 16.04.2007 № /1, якими позивачеві державним податковим органом визначено податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на прибуток у сумі 5 565 450,00 грн. за порушення вимог Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств". Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю з боку позивача порушень вимог названих Законів.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Господарського суду Донецької області від 07.08.2007, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2008, позовні вимоги задоволено частково: оспорювані податкові повідомлення - рішення визнано недійсними в частині донарахування податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на прибуток у розмірі 458 804,00 грн., в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 03.03.2010 судове рішення апеляційної інстанції скасував, а справу направив на новий розгляд з підстав порушення норм процесуального права, а саме внаслідок розгляду справи судом апеляційної інстанції за відсутності осіб, які брали участь у справі, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання.

Після нового перегляду справи в порядку апеляційного провадження апеляційний адміністративний суд ухвалою від 07.06.2011 судове рішення першої інстанції (Постанову Господарського суду Донецької області від 07.08.2007) залишив без змін з мотивів, наведених у постанові.

Не погодившись із судовими рішеннями в частині задоволення позовних вимог, відповідач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Переглянувши матеріали справи і касаційну скаргу, заслухавши доповідь судді, Вищий адміністративний суд України зазначає наступне.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що оспорювані позивачем податкові повідомлення - рішення Державна податкова інспекція прийняла на підставі акта від 27.02.2007 про результати виїзної планової перевірки Підприємства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005 по 30.09.2006, за висновками якого позивачем крім іншого позивачем допущено порушення пп. 1.22.1 п. 1.22 ст. 1, пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 5.3.2 п. 5.3 ст. 5, пп. 8.2.1 п. 8.2, пп. 8.4.1, пп. 8.4.3 п. 8.4 ст. 8 Закону України від 28.12.1994 № 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 334/94-ВР).

З позиції контролюючого органу порушення позивачем положень Закону № 334/94-ВР полягало у заниженні податку внаслідок того, що у І кварталі 2006 року за наслідками операції з реалізації промислового комплексу № 1 на суму 20 425 145,00 грн., в тому вислі ПДВ - 3 404 190,90 грн., балансова вартість якого станом на І квартал 2006 року становила 553 707,00 грн., Підприємством задекларовано податкові зобов'язання лише у розмірі 5 686 606,00 грн. замість 16 467 247,50 грн.; до складу валового доходу не включено прострочену кредиторську заборгованість; також державним податковим органом зроблено висновок, що позивачем занижено валовий дохід від продажу товару на 1 223 479,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції, з думкою якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що висновок державного податкового органу про заниження позивачем валового доходу в розмірі 1 223 479,00 грн. (9 989 819,00 грн. - 8 766 340,00 грн.) ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки в акті перевірки відсутнє посилання на первинні документи, як доказу на підтвердження такого висновку.

Згідно з п. 1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 № 327 (втратив чинність згідно з наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 № 984), за результатами проведення невиїзних документальних. виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка.

Акт - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Згідно з п. 1.6 та п. 1.7 Розділу I Порядку № 327, за результатами невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок в акті викладаються усі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, які стосуються фактів виявлених порушень податкового та валютного законодавства. Факти виявлених порушень податкового, валютного законодавства та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Як визначено пп. 2.3.2 розділу II вказаного Порядку № 327, за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства, зокрема, необхідно: - зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення; - зазначити перелік документів, що не були надані у ході здійснення перевірки.

Не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів/та різного роду висновків щодо дій посадових осіб підприємства.

Як встановлено судами, висновок державного податкового органу про заниження позивачем валового доходу в розмірі 1 223 479,00 грн. зроблено при порівнянні загального обсягу продажу, визначеного підприємством в деклараціях з ПДВ за ІІ квартал у розмірі 9 989 819,00 грн., та даних декларацій з податку на прибуток за перше півріччя 2006 року - 8 766 340,00 грн. без посилання на первинні документи, що підтверджують отримання доходу саме у розмірі 9 989 819,00 грн.

Обставини встановлені у ході судового процесу відповідачем не спростовано.

Щодо визнання недійсним рішення Державної податкової служби у решті визначеної суми податкових зобов'язань, то в цій частині постанова суду першої інстанції, залишена без змін ухвалою апеляційного адміністративного суду, не оскаржена сторонами в порядку касаційного провадження, відповідає закону і залишається без змін з мотивів, наведених у постанові.

За таких обставин переглянуті судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі відповідають приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва відхилити.

Постанову Господарського суду мiста Києва від 07.08.2007 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2011 у справі № 25/295-А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.В. Борисенко

Г.К. Голубєва