Справа № 148/574/13-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 148/574/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 лютого 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2011 року позивач звернулася до Тульчинського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про визнання дій відповідача протиправними; зобов'язання відповідача провести перерахунок призначених виплат згідно зі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру 30 % мінімальної пенсії за віком і виплачувати позивачу недоплачені як дитині війни суми щомісячної державної соціальної допомоги, починаючи з 01.12.2010 року, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов'язання відповідача нарахувати позивачу пенсію в розмірі 15 % мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та виплачувати її щомісячно, починаючи з 01.12.2010 року, з урахуванням раніше виплачених сум, а також проводити доплату до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та виплачувати її щомісячно, починаючи з 01.12.2010 року, з урахуванням раніше виплачених сум, а саме одну мінімальну заробітну плату.

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 25.02.2013 року позов задоволено частково: визнано протиправними дій відповідача; зобов'язано відповідача перерахувати та виплачувати позивачу: підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що постійно проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, встановлену ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до вимог, встановлених ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із розрахунку 15 % мінімальної пенсії, що становить 15 % прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, починаючи з 10.12.2010 року, та виплатити йому різницю між перерахованою та фактично виплаченою додатковою пенсією та доплатою як непрацюючому пенсіонеру, починаючи з 10.12.2010 року по 10.06.2011 року включно, а починаючи з 23.07.2011 року виплату пенсії проводити на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" та Закону України "Про державний бюджет України на 2012 рік", з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", прийняту 06.07.2011 року, якою встановлено розміри виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та постанову Кабінету Міністрів України № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 року.

Не погодившись з постановленим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 25.02.2013 року, як таку, що винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, прийнявши нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження, при цьому згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи та отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, та часткову доплату за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 4 категорії призначається у розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 39 вищевказаного Закону, пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить, зокрема, у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одну мінімальну заробітну плату.

Всупереч вказаним нормам позивачу зазначені доплати виплачувалися частково, у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року та постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року, а не в розмірі, зазначеному у Законі.

З огляду на те, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу в порівняні з постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року та постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що відповідачем протиправно проводилися виплати в розмірах менших, ніж це передбачено статтями 39, 51 зазначеного Закону.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне вказати на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, та підвищення до пенсії за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, не в повному обсязі вирішив заявлені позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що позивач просить перерахувати та виплатити додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", підвищення як особі, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та підвищення до пенсії як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Однак, Тульчинський районний суд постановою від 25 лютого 2013 року прийняв рішення лише щодо частини позовних вимог, які стосуються перерахунку та виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та підвищення як особі, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, не вирішив заявлених позовних вимог про перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", чим порушив вимоги чинного процесуального законодавства України.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

На момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до її пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відповідачем не здійснено. Всупереч положенням вищенаведеної норми щомісячне підвищення до пенсії позивачу виплачувалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

В свою чергу, з огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України "Про соціальний захист дітей війни" має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, що дає підстави зробити висновок про неправомірність виплати відповідачем щомісячного підвищення до пенсії в меншому розмірі, ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

Таким чином, виходячи з приписів частини 2 статті 152 Конституції України та рішення Конституційного Суду України № 10-рп-/2008 від 22.05.2008 р., колегія суддів дійшла висновку щодо наявності у відповідача обов'язку нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернулася до суду 10.06.2011 року.

Враховуючи строки звернення до суду, визначені ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, право позивача на перерахунок і виплату додаткової пенсії та підвищення до пенсії підлягає захисту за період з 10.12.2010 року, оскільки позов подано до суду 10.06.2011 року.

Таким чином, позовні вимоги про перерахунок та виплату додаткової пенсії та підвищення до пенсії відповідно до ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також підвищення до пенсії як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є обґрунтованими та підлягають задоволенню, починаючи з 10.12.2010 року.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що суд першої інстанції помилково зобов'язав відповідача, починаючи з 23.07.2011 року, виплату пенсії проводити на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" та Закону України "Про державний бюджет України на 2012 рік", з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", прийняту 06.07.2011 року, якою встановлено розміри виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та постанову Кабінету Міністрів України № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки це суперечить вимогам чинного законодавства.

Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин, тому резолютивну частину рішення суду першої інстанції в цій частині слід змінити.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду з підстави правильного по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права, а також вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 лютого 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії, - змінити.

Абзац 3 резолютивної частини Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 лютого 2013 року викласти в наступній редакції:

"Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі Вінницької області перерахувати та виплачувати ОСОБА_3 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, та підвищення (доплати) до пенсії, як особі, що постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи 4 категорії, згідно зі ст.ст. 39, 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 10.12.2010 року по день припинення такого права, з урахуванням проведених виплат."

Доповнити резолютивну частину Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 лютого 2013 року абзацом 4 наступного змісту:

"Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області перерахувати та виплачувати ОСОБА_3 державну соціальну допомогу у вигляді підвищення до пенсії як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 10.12.2011 року по день припинення такого права, з урахуванням виплачених сум."

Абзац 4 резолютивної частини Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 лютого 2013 року вважати абзацом 5.

В решті постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 лютого 2013 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.