Справа № 826/2399/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 лютого 2015 року м. Київ № 826/2399/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Аерофлот - російські авіалінії" в особі Представництва Відкритого акціонерного товариства "Аерофлот - російські авіалінії"
до Державної авіаційної служби України
про визнання протиправним та скасування постанови № 2139
В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство "Аерофлот - російські авіалінії" в особі Представництва Відкритого акціонерного товариства "Аерофлот - російські авіалінії" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної авіаційної служби України про визнання нечинною та скасування постанови № 2139 від 13 січня 2015 року про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.

Стаття 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачає, що суддя, після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником), чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними), чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вимоги до позовної заяви, а саме, у позовній заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається позовна заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі; 4) зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) у разі необхідності - клопотання про звільнення від сплати судового збору; про звільнення від оплати правової допомоги і забезпечення надання правової допомоги, якщо відповідний орган відмовив особі у забезпеченні правової допомоги; про призначення судової експертизи; про витребування доказів; про виклик свідків, заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду тощо; 6) перелік документів та інших матеріалів, що додаються. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а вразі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Згідно частини 7 статті 56 КАС України законним представником органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 КАС України повноваження представників, які беруть участь в адміністративному процесі на основі договору, на здійснення представництва в суді повинні бути підтверджені довіреністю. Оригінали довіреностей або засвідчені підписом судді копії з них приєднуються судом до справи.

Частиною 3 ст. 58 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що довіреності від імені органу, підприємства, установи, організації видаються за підписом керівника або іншої уповноваженої на те законом, положенням, статутом особи і засвідчуються печаткою цього органу, підприємства, установи, організації.

Відповідно до ч. 6 ст. 58 КАС України довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, порядок консульської легалізації встановлюється Міністерством закордонних справ України (ст. 54 Консульського статуту України, затвердженого Указом Президента України від 02 квітня 1994 року № 127/94) та Інструкцією про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої наказом Міністерства закордонних справ України від 04 червня 2002 року № 113, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 26 червня 2002 року № 535/6823.

Відповідно ж до статті 3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року (дата приєднання України - 10.01.2002р., дата набрання чинності в Україні - 22.12.2003р.), єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису або якості, в якій виступала особа, що підписала документ, автентичності відбитку печатки або штампа, яким скріплено документ, є проставлення апостиля компетентними органами держави, в якій документ був складений. Згідно з положеннями даної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний у будь-якій іншій державі-учасниці Конвенції.

Так, Україна є учасницею окремих міжнародних договорів, якими скасовуються будь-які додаткові засвідчення офіційних документів, що подаються до установ держав-учасниць такого Договору. Такими є договори про правову допомогу між Україною та Грузією, Молдовою, Узбекистаном, Литвою, Латвією, Естонією, Чехією, Угорщиною, Польщею, Монголією, Македонією, В'єтнамом, КНР та іншими. У відносинах між Україною та країнами СНД чинною є Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року (дата ратифікації - .10.11.1994р., дата набрання сили в Україні - 14.04.1995р.).

Статтею 13 наведеної Конвенції передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і по встановленій формі і скріплені гербовою печаттю, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали судом встановлено, що у даних матеріалах відсутні належні докази на підтвердження повноважень представника позивача - генерального представника ОСОБА_1 на підписання та подання позову від імені підприємства-нерезидента (ВАТ "Аерофлот - російські авіалінії").

Так, до позовної заяви додано копію з копії нотаріально засвідченої на території Російської Федерації (м. Москва) довіреності від 26 квітня 2011 року, реєстраційний номер в Реєстрі 3-2347, виданої ВАТ "Аерофлот - російські авіалінії", в особі генерального директора ОСОБА_2, на уповноваження ОСОБА_1 на вчинення певних дій від імені довірителя, без зазначення строку її дії.

При цьому дана копія документа не дає можливості встановити її цілісність, оскільки викладена на двох окремих самостійних аркушах й перша копія аркушу довіреності не містить підпису та печатки відповідного нотаріуса Російської Федерації (ОСОБА_3).

Крім того, сама копія вказаного документа засвідчена особою, яка не посвідчувала саму довіреність та не видавала її, й, отже, подана копія з копії довіреності не може бути визнана як офіційний документ на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Зазначені недоліки позовної заяви повинні бути усунуті шляхом подання до суду належних доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_1 на підписання позовної заяви та звернення до суду від імені ВАТ "Аерофлот - російські авіалінії".

Вказані недоліки позивач може усунути у п'ятиденний строк з дня набрання даною ухвалою законної сили.

Згідно з частиною другою статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Керуючись статтями 106, 108, статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1.Залишити позовну заяву без руху.

2.Встановити позивачу п'ятиденний строк з дня набрання даною ухвалою законної сили для усунення недоліків позовної заяви.

3.Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник