Справа № 643/6383/14-ц
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2015 р. м. Київ К/800/63618/14

К/800/63321/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.,

суддів Загороднього А.Ф.,

Заїки М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про призначення пенсії на пільгових умовах,

встановила:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про призначення пенсії на пільгових умовах.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2014 року позов задоволено, визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком №2, зарахувавши до стажу роботу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах його роботу з 01.08.1991 по 21.08.1992 і з 22.08.1992 по 01.12.1998.

Додатковою постановою Московського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2014 року визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови позивачу в підтвердженні стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Зобов'язано призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком №2, зарахувавши до стажу роботу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах його роботу з 01.04.1986 по 01.08.1991, з 01.08.1991 по 21.08.1992 і з 22.08.1992 по 01.12.1998 та призначити йому пільгову пенсію з пенсійного віку 55 років, тобто з 10.05.2014.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року постанову Московського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2014 року та додаткову постанову Московського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2014 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано неправомірними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.12.2013 №640/20-13 та рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова в частині відмови в зарахуванні до пільгового стажу позивача за Списком №2 періоду роботи з 01.04.1986 по 31.07.1991 в Харківському спеціалізованому управлінні «Проммонтаж-4» треста «Промтехмонтаж-1» на посаді майстра. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 період роботи ОСОБА_2 з 01.04.1986 по 31.07.1991 в Харківському спеціалізованому управлінні «Проммонтаж-4» треста «Промтехмонтаж-1» на посаді майстра. В іншій частині позову відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року змінити.

Перевіривши наведені доводи в касаційних скаргах, рішення судів щодо застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, після досягнення 55 річного віку звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова з заявою про призначення пенсії відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_2 з 01.04.1986 по 01.08.1991 працював майстром в Харківському спеціалізованому управлінні «Проммонтаж-4» треста «Промтехмонтаж-1», а з 01.08.1991 - переведений на посаду виконроба на вказаному підприємстві, де працював до 01.12.1998 і наказом від 01.12.1998 був звільнений за пунктом 5 статті 36 Кодексу законів про працю України.

Згідно довідки, виданої виробничим кооперативом з упорядкування документів установ, організацій та підприємств "Архівіст" Харківського міського архіву №К-23/2 від 17.10.2013 Харківське спеціалізоване управління "Проммонтаж-4" треста "Промтехмонтаж-1" перейменовано з 01.01.1992 в ХСУ "Проммонтаж-4" САП «Промтехмонтаж-1», з 16.11.1993 розпорядженням Київського райвиконкому м. Харкова №3593 від 16.11.1993 перейменовано в ХСУ "Проммонтаж-4" ЗАТ «Промтехмонтаж-1", а з 10.09.1996 - розпорядженням Київського райвиконкому м.Харкова №2026 від 10.09.1996 Харківське спеціалізоване управління «Проммонтаж-4» перетворене в дочірнє підприємство ХСУ "Проммонтаж-4" ЗАО «Промтехмонтаж-1»

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність атестації робочого місця, на якому працював позивач не позбавляє його права на пільгове пенсійне забезпечення, а тому, не може бути обмежене через порушення адміністрацією підприємства порядку проведення атестації робочих місць.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суд апеляційної інстанції виходив з того, що непроведення атестації роботодавцем не породжує виникнення у позивача права на зарахування пільгового стажу.

Проте з такими висновками судів цілком погодитись неможливо.

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію; рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року №21-519а14.

Пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці встановлено, що проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Водночас судами попередніх інстанцій не було встановлено коли вперше після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, була здійснена атестація на ХСУ «Проммонтаж-4» треста «Промтехмонтаж-1».

Колегія суддів зазначає, що вказаним обставинам суди попередніх інстанцій належної правової оцінки не надали, а тому ухвалене ними судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалені у даній справі судові рішення названим вимогам процесуального закону не відповідають.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій під час прийняття рішення по суті спору у даній справі було порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені апеляційною інстанцією, рішення у справі підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2014 року, додаткову постанову Московського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2014 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про призначення пенсії на пільгових умовах - скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді А.Ф. Загородній

М.М. Заїка