Справа № 2а-13177/11/1370
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Справа № 6036/12

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2011 року у справі за позовом Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні, -

ВСТАНОВИЛА :

Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради 27.10.2011року звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу від 07.10.2011 року ВП № 28801806.

Оскаржуваною постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2011 року в задоволенні позовної заяви Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що відповідно до постанови КМ України від 30.05.2007р. №790, забезпечення на території Львівської області реалізації державної політики у сфері соціального захисту та соціального обслуговування населення є одним із основних завдань Головного управління праці та соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації.

Відтак, керуючись ст.19 Конституції України та ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», враховуючи вимоги положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на виконання вимог державного виконавця (в частині виплати допомоги) боржником скеровано на адресу Головного управління соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації лист з проханням виділення боржнику бюджетних коштів для подальшої виплати цих коштів боржником стягувачу - ОСОБА_1.

Управлінням соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, систематично скеровуються лист на Міністерство соціальної політики України з проханням виділення коштів на виконання вимог державних виконавців у виконавчих провадження за яким боржниками визначено районні відділи соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради

Але, відповіді Міністерства соціальної політики України, а також інших центральних органів виконавчої влади однозначна, коштів на виконання судових рішень по всіх видах державної допомоги у держану бюджеті не передбачено, тому, виконання судових рішень та вимог державних виконавці по даній категорії справ, неможливе. Отже, судове рішення (в частині виплати допомоги) не виконано з поважних та незалежних від боржника причин. При цьому, боржником вжито усіх необхідних заходів для його виконання, про що проінформовано державного виконавця. Оскаржувана постанова порушує права та законні інтереси територіальної громади м. Львова в особі представницького органу місцевого самоврядування.

Враховуючи зазначене, вважає дії державного виконавця ППВР ВДВС ГУЮ у Л/о. незаконними та такими, що не ґрунтуються на жодній нормі Закону, а постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що 07.10.2011 року державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області винесено постанову про накладення штрафу, якою за невиконання у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії на боржника (позивача) накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 89 вказаного Закону у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону. На час звернення позивача до адміністративного суду, постанова суду ні в добровільному порядку, ні в примусовому порядку у повному обсязі не виконана. Суд зазначає, що позивачем не надано доказів в обґрунтування неможливості виконання рішення, відсутності коштів для виплати визначених коштів ОСОБА_1

Статтею 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких є обов'язковість рішень суду.

Частиною 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" на державного виконавця покладено обов'язок вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відтак, суд вважає, що підстав для скасування постанови державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про накладення штрафу від 07.10.2011 року ВП № 28801806 немає.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 20.09.2011 року відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №28801806 про примусове виконання виконавчого листа №2а-238/10 виданого 05.09.2011 року Сихівським районним судом м. Львова про "зобов'язання Сихівського ВСЗ УСЗ ДГП Львівської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму недоплаченої разової щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 - 2009 р.р. у відповідності до ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на час виплати такої допомоги в неповному розмірі в сумі 4340,00 грн.".

Сихівський ВСЗ УСЗ ДГП Львівської міської ради у свою чергу листом від 26.09.2011 року повідомив державного виконавця про те, що на виконання його вимог здійснив розрахунок (нарахування) ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 4340,00 грн., а також звернувся з листом від 26.09.2011 року до Головного управління праці та соціального захисту населення ЛОДА у Львівській області з проханням виділити необхідні кошти для проведення такої виплати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 20.09.2011 року ВП № №28801806 державним виконавцем встановлено боржнику (позивачу) строк для добровільного виконання рішення суду до 27.09.2011 року, втім Сихівський відділ соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради у встановлений строк його не виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з ст. 89 вказаного Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

07.10.2011 року державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області винесено постанову про накладення штрафу, якою за невиконання у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії на боржника (позивача) накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 89 вказаного Закону у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону. На час звернення позивача до адміністративного суду, постанова суду ні в добровільному порядку, ні в примусовому порядку у повному обсязі не виконана.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів в обґрунтування неможливості виконання рішення, відсутності коштів для виплати визначених коштів ОСОБА_1.

Статтею 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких є обов'язковість рішень суду.

Частиною 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" на державного виконавця покладено обов'язок вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відтак, суд вважає, що підстав для скасування постанови державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про накладення штрафу від 07.10.2011 року ВП № 28801806 немає.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог та вважає, що в задоволені позову слід відмовити, оскільки права позивача як сторони виконавчого провадження не були порушені.

Колегія суддів зазначає, що визначаючи предметну та територіальну підсудність справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, необхідно враховувати, що за приписами пункту 5 частини першої статті 18, частини шостої статті 181 КАС України ( 2747-15 ) адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 цього Кодексу ( 2747-15 ), розглядаються місцевим загальним судом , як адміністративним судом, який видав виконавчий лист , незалежно від статусу позивача у виконавчому провадженні. При цьому місцевим загальним судам як адміністративним судам також предметно підсудні адміністративні справи з приводу оскарження постанов державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу в ході виконання ними ухвалених цими судами рішень (пункт 5 частини першої статті 18 КАС України)( 2747-15 ).

Справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконавчих документів, виданих цими судами в інших справах, крім передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 КАС України ( 2747-15 ), підлягають розгляду місцевими загальними судами як адміністративними судами, які видали виконавчий лист, у разі звернення сторін виконавчого провадження.

Справи за позовами інших учасників виконавчого провадження чи осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій під час виконання таких виконавчих документів, підсудні окружним адміністративним судам. Територіальна підсудність таких справ визначається відповідно до положень статті 19 КАС України ( 2747-15 ).

Ураховуючи положення частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" ( 606-14 ), у разі оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби щодо виконання рішення окружного адміністративного суду такі справи територіально підсудні окружному адміністративному суду, який видав виконавчий документ, незалежно від статусу позивача у виконавчому провадженні.

А тому висновки суду першої інстанції частково відповідають нормам процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі, але з помилковим застосуванням процесуального права та ухвалено судове рішення без додержанням норм процесуального права, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України є підставою для задоволення апеляційної скарги частково.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради - задоволити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2011 року у справі № 2а-13177/11/1370 - скасувати та прийняти нову, якою в позові Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар