Справа № 2-а-3904/2010
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 р.Справа № 2-а-3904/2010
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської обласної державної адміністрації на постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 19.03.2010р. по справі № 2-а-3904/2010

за позовом ОСОБА_1

до Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області

про зобов'язання до укладення договору оренди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просив:

зобов'язати Дергачівську районну державну адміністрацію укласти з позивачем договір оренди земельної ділянки (під ставком) загальною площею 39,6989 Га, яка знаходиться на території Токарівської сільської ради за межами населеного пункту з прибережною захисною смугою для товарного риборозведення,

заборонити дії, пов'язані з передачею земельної ділянки (під ставком) з водного фонду на території Токарівської сільської ради за межами населеного пункту з прибережною захисною смугою в оренду або викуп.

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 19.03.2010 р. позов задоволено, зобов'язано Дергачівську районну державну адміністрацію Харківської області укласти з ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки (під ставком) загальною площею 39,6989 Га, яка знаходиться на території Токарівської сільської ради за межами населеного пункту з прибережною захисною смугою для товарного риборозведення.

Харківська обласна державна адміністрація (особа, інтереси якої зачіпає судове рішення) подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 19.03.2010 р. та винести нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» обласні державні адміністрації в межах своїх повноважень спрямовують діяльність районних державних адміністрацій та здійснюють контроль за їхньою діяльністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального та матеріального права, а саме зобов'язання відповідача вчинити дії, що віднесені виключно на розсуд адміністрації, а також вирішення спору, який не належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства.

Сторони, повідомлені про час, місце і дату розгляду справи, в судове засідання не прибули, поважних причин неявки не встановлено, у зв'язку чим справа розглянута в порядку письмового провадження згідно ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є суб'єктом підприємницької діяльності, фізичною особо-підприємцем.

Розпорядженням голови Дергачівської райдержадміністрації від 29.10.2004 р. за №422 (із урахуванням змін до цільового призначення згідно Розпорядження голови Дергачівської райдержадміністрації від 22.09. 2005 р. за №500) позивачу надано дозвіл на розробку проекту відведення із земель державної власності земельної ділянки водного фонду загальною площею 39,7 га, в тому числі: 25,0 га - під водою, прибережна смуга 14.7 га, яка знаходиться на території Токарівської сільської Ради за межами населеного пункту для передачі в оренду терміном на 5 років для товарного риборозведення.

На виконання розпоряджень розроблено технічне завдання, погоджено межі ділянки, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер - .

28.11.2005 р. за №101 Головним державним санітарним лікарем Дергачівського району після розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під ставок з прибережною захисною смугою в оренду ОСОБА_1 було затверджено висновок про погодження проекту землеустрою.

26.01.2006 р. Державним управлінням екології та природних ресурсів в Харківській області 26 січня 2006 року за №11-20-178 було погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі ставком на загальній площі 39,6989га.

Відділом містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації від 25.11.2005 р. надано висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під ставком з прибережного захисною смугою в оренду ОСОБА_1 для товарного риборозведення, розташованої на території Токарівської сільської ради Дергачівського району Харківської області.

21.11.2005 р. Дергачівським районним відділом земельних ресурсів Харківського головного обласного управління земельних ресурсів було складено висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під ставком з прибережною захисною смутою в оренду.

Управлінням культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації 27.04.2006 р. надано позивачу висновок щодо погодження проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки під ставком з прибережною захисною смугою.

Харківським обласним виробничим управлінням меліорації та водного господарства 03.02.2005 р. погоджено проект відведення земельної ділянки водного фонду на території Токарівської сільської Ради.

15.02.2006 р. Харківським територіальним відділом Східного державного басейнового управління Державної інспекції охорони, відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства було надано висновок стосовно погодження проекту землеустрою.

Рішенням XXVII сесії V скликання Дергачівської районної ради від 10.12.2007 р. №376-6 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки зі ставком (загальноюю площею 39,6989 га). яка знаходиться на території Токарівської сільської Ради за межами населеного пункту і надається ОСОБА_1 на умовах оренди для товарного риборозведення з сумі 332 496,70 грн.

13.08.2009 р. позивачем подано відповідачу заяву про розгляд та затвердження проекту землеустрою.

11.12.2009 р. Дергачівською районною державною адміністрацією Харківської області надано позивачу відповідь, що термін дії висновків про погодження проекту відведення земельної ділянки Дергачівської районної СЕС, Управління екології та природних ресурсів в Харківській області, відділу архітектури, Дергачівського районного відділу земельних ресурсів, управління культури і туризму, погодження облводгоспу закінчився у 2008 році, а тому проект землеустрою не може бути затверджений.

Задовольняючи позов та зобов'язуючи відповідача укласти з позивачем договір оренди, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, зважаючи на незаконність дій відповідача.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції помилковими.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

З позовної заяви слідує, що предметом позовних вимог є дії Дергачівської РДА щодо не укладення з позивачем договору оренди земельної ділянки, а також заборона відповідачу чинити дії, пов'язані з передачею земельної ділянки іншим особам.

Позовна заява не містить вимог про визнання незаконним дій (бездіяльності) щодо ненадання відповідачем позивачу дозволу або погоджень, необхідних для відведення (укладення договору оренди) земельної ділянки, не містить також вимог про визнання протиправним відхилення (неврахування) суб'єктом владних повноважень погоджень проекту відведення земельної ділянки, наданих позивачу іншими суб'єктами.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір належить до адміністративної юрисдикції. З цим висновком погодитися не можна з огляду на таке.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

За приписами частини другої статті 5 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Частинами 1, 2 ст. 84 цього Кодексу встановлено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС юрисдикцій адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори , зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Так, термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно, і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).

Згідно ч. 2 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

У справі, що розглядається, Дергачівська районна державна адміністрація є суб'єктом розпорядження земельною ділянкою, відповідно до ст. 5 ЗК України має рівні права з громадянином та юридичними особами, з якими вона виступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб'єктом земельних відносин з позивачем.

В цьому спорі учасники земельних правовідносин не підпорядковані один одному, а, отже, суб'єкт владних повноважень - районна державна адміністрація - владних управлінських функцій відносно позивача не здійснює.

Отже, районна адміністрація у справі, яка розглядається, є суб'єктом цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, що перебувала у її власності, районна адміністрація відповідно до статті 5 Земельного кодексу України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Тобто, при здійсненні повноважень власника землі відповідач є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею.

У даному випадку відсутня підпорядкованість одного учасника земельних правовідносин іншому, яка має місце під час здійснення місцевим органом державної виконавчої влади владних управлінських функцій.

Частиною четвертою статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Зазначене також стосується права учасника цивільного обороту на висланий розсуд, але з урахуванням встановлених законодавством обмежень, здійснювати право розпорядження майном, зокрема, землею.

Вище наведене кореспондуються з пунктом "в" статті 5 ЗК України, згідно якого земельне законодавство базується на принципі невтручання держави у здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини шостої статті 319 ЦК України держава не втручається у здійснення власником права власності.

Тобто, пряме адміністрування з боку органів влади, зокрема адміністративного суду, є неприпустимим.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права та підстав набуття права користування, а саме права оренди на земельну ділянку.

Відповідач, як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом. Водночас, відповідач владних управлінських функцій не здійснював і суб'єктом владних повноважень у цих відносинах не був.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 14 лютого 2012 року, 06 листопада 2012 року та 01 жовтня 2013 року (справа № 21-345а13).

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Враховуючи викладене, за суб`єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Зважаючи на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, може бути розглянутий за правилами, встановленими КАС України.

Відповідно до п. п.3, 4 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З цих підстав, оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування норм процесуального закону із закриттям провадження у справі, з роз'ясненням позивачеві про право на звернення до суду на загальних підставах в порядку господарського судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 197, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської обласної державної адміністрації задовольнити.

Постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 19.03.2010р. по справі № 2-а-3904/2010 скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про зобов'язання до укладення договору оренди закрити.

Роз'яснити позивачу його право звернення до суду з таким позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Русанова В.Б.
Судді(підпис) (підпис) Курило Л.В. Присяжнюк О.В.