Справа № 872/17900/13
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2015 рокусправа № 188/1898/13-а(2а/188/52/2013)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2013 р. у справі № 188/1898/13-а(2а/188/52/2013)

за позовом ОСОБА_2

до Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахівник"

про визнання недійсним та скасування рішення селищної ради та про зобов'язання селищної ради прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою, -

ВСТАНОВИВ:

17.09.2013 р. ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахівник", в якому просив:

- визнати рішення Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області від 11.07.2013 р. № 664-25/6 "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2.» неправомірним;

- зобов'язати Петропавлівську селищну раду затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що неодноразове прийняття відповідачем незаконних рішень, якими відмовляється позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позбавляє ОСОБА_2 можливості на законних підставах облаштувати земельну ділянку, нормально здійснювати правомочності з володіння і користування об'єктом нерухомості.

Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2013 р. у справі № 188/1898/13-а(2а/188/52/2013) у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що відповідач при прийнятті даного спірного рішення діяв в межах своїх повноважень з дотриманням законодавчо визначених вимог. Доказів щодо порушення відповідачем строків прийняття рішення позивачем не надано.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2013 р. у справі № 188/1898/13-а(2а/188/52/2013) та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Скаржник вважає, що суд першої інстанції проігнорував той факт, що судовим рішенням скасовано попереднє рішення відповідача про відмову затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2, тому протиправність спірного рішення в даній справі не підлягала доказуванню. Скаржник вказує на те, що наявність на земельній ділянці незареєстрованої споруди не є перепоною для затвердження проекту землеустрою. Крім того, заявник апеляційної скарги зазначає, що суд протиправно посилався на державний акт на право постійного користування спірною земельною ділянкою, як доказ того, що землею користується ТОВ «Птахівник», оскільки Товариство створене та зареєстроване як юридична особа набагато пізніше ніж видано вказаний держакт.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. В судових засіданнях приймав участь позивач, надавав пояснення на підтримку доводів апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду як незаконне та необґрунтоване.

Обставини справи в хронології розвитку свідчать про наступне:

Згідно даних КП «Павлоградське МБТІ» від 18.12.2003 р. за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на будівлю санпропускника, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., Петропавлівський р-н, АДРЕСА_1 (а.с.103).

Перебування у приватній власності позивача вказаного приміщення відповідачем та третьою особою не спростовується.

Як вбачається з рішень Петропавлівської селищної ради № 147-8/V від 12.03.2007 р. та №435-24/V від 16.07.2009 р. (а. с.6), ОСОБА_2:

- надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель та споруд, із земель несільськогосподарського призначення Петропавлівської селищної ради площею 0,15 га по АДРЕСА_1 в смт.Петропавлівка;

- зобов'язано ОСОБА_2 виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та представити його на сесії селищної ради.

Доказів скасування вказаних рішень Петропавлівської селищної ради № 147-8/V від 12.03.2007 р. та № 435-24/V від 16.07.2009 р. матеріали справи не містять.

Рішенням виконкому Петропавлівської селищної ради № 144 від 29.05.2008 р. переведено нежитлове приміщення в житлове та надано дозвіл ОСОБА_2 на перевлаштування під житловий будинок, який належить йому на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.104).

Доказів скасування цього рішення виконкому Петропавлівської селищної ради матеріали справи також не містять.

У 2010 році Позивачем на виконання вищевказаних рішень відповідача № 147-8/V від 12.03.2007р. та № 435-24/V від 16.07.2009 р. замовлено проект землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_2, який виготовлено ТОВ «Геосервіс» (а. с.89).

Так, висновком Відділу містобудування та архітектури Петропавлівської райдержадміністрації № 73 від 23.09.2010 р. погоджено позивачу проект землеустрою для використання цього виду земельної ділянки за цільовим призначенням - будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а. с.15).

Висновком Відділу Держкомзему у Петропавлівському районі від 02.11.2010 р. погоджено позивачу проект землеустрою, з зазначенням, що дана земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови та на неї накладаються правові обмеження: забороняється зміна цільового призначення (а. с.16).

Також згідно даних Державного земельного кадастру від 02.11.2010 р. земельна ділянка за цією адресою враховується в землях житлової забудови присадибних ділянок земель Петропавлівської селищної ради (а. с.17).

Аналогічні висновки про погодження надані іншими експертними та державними установами (а. с.18, 19).

21.01.2011 р. позивачем подано до Петропавлівської селищної ради заяву з проханням затвердити на сесії проект землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з доданням відповідного проекту землеустрою, вищенаведених та інших погоджувальних документів (а. с.7).

17.02.2011 р. на сесії Петропавлівської селищної ради прийнято рішення № 80-4/VI «Про відмову затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2.» в задоволенні заяви про затвердження проекту землеустрою відмовлено (а. с.8).

Дане рішення мотивоване тим, що позивачем до проекту були надані документи, які свідчить, що ОСОБА_2 являється власником будівлі санпропускника за адресою: АДРЕСА_1, а документи, які свідчить, що ОСОБА_2 являється власником жилого будинку за вказаною адресою - відсутні.

Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 07.06.2013 р. у справі № 188/602/13-а задоволено позов ОСОБА_2 і вищевказане рішення Петропавлівської селищної ради від 17.02.2011 р. № 80-4/VI визнано неправомірним та скасовано, а також зобов'язано Петропавлівську селищну раду в встановленому законом порядку повторно розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 (а. с.9-12).

На виконання зазначеної постанови Петропавлівським районним судом 15.08.2013 р. виданий виконавчий лист, згідно якого судове рішення у справі № 188/602/13-а набрало законної сили 26.08.2013 р. (а. с.83).

06.04.2012 р. на сесії Петропавлівської селищної ради прийнято рішення № 376-15/VI «Про відмову затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2.», яким вирішено:

- рішення Петропавлівської селищної ради від 17.02.2011 р. № 80-4/VI визнати дійсним та відмовити в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 в смт.Петропавлівка. На даний час проект землеустрою розроблено у власність. Рішення про надання дозволу на розробку проекту відведення даної земельної ділянки в оренду не надавалось (а. с.82).

При цьому, доказів звернення до відповідача з заявою про відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Разом з тим, матеріали справи містять ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2013 р., якою залишено без змін постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20.03.2013 р. у справі №188/18/13-а(2а/188/5/2013) (а. с.32, 134).

Як вбачається з даної ухвали, постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20.03.2013 р. у справі № 188/18/13-а(2а/188/5/2013) відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні адміністративного позову про скасування вищевказаного рішення Петропавлівської селищної ради прийнято рішення № 376-15/VI від 06.04.2012 р.

Така відмова мотивована тим, що право постійного користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 в смт.Петропавлівка, належить Інкубаторно-птахівничій станції, правонаступником якої з 2000 року є ТОВ «Птахівник», що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею, виданого Петропавлівською селищною радою народних депутатів 17.11.92 р. І за відсутності згоди ТОВ «Птахівник» на припинення землекористування «…у відповідача були відсутні законні підстав для відведення земельної ділянки в оренду позивачу».

11.07.2013 р. на сесії Петропавлівської селищної ради прийнято рішення № 644-25/VI «Про відмову затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2.», яким, в черговий раз, вирішено відмовити позивачу в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 в смт.Петропавлівка (а. с.14).

ОСОБА_2, вважаючи вказане рішення Петропавлівської селищної ради від 11.07.2013 р. № 644-25/VI незаконним, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції в оскарженій постанові, з посиланням на ч.ч.6-11 ст.118 ЗК України, зазначив, що «…відмовляючи в затвердженні проекту землеустрою, на думку суду відповідач керувався вказаною нормою закону».

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що безоплатно передаються земельні ділянки із земель державної або комунальної власності, і спірна земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності та перебуває у користуванні третьої особи, тобто ТОВ «Птахівник».

Проте, колегія суддів наголошує, що для вирішення спору щодо законності рішення Петропавлівської селищної ради від 11.07.2013 р. № 644-25/VI необхідним є дослідження правомірності та обґрунтованості саме висновків, викладених відповідачем у даному рішенні, якими останній обґрунтував свою відмову у затвердженні проекту землеустрою позивачу.

Так, у рішенні Петропавлівської селищної ради від 11.07.2013 р. № 644-25/VI зазначено:

1. Відмовити в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної

ділянки у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 в смт.Петропавлівка. У зв'язку з тим, що до проекту землеустрою додані документі, котрі підтверджують, що ОСОБА_2 являється власником будівлі санпропускника, що знаходиться по АДРЕСА_1 в смт.Петропавлівка, а документи, які б підтверджували факт переведення нежитлового приміщення за даною адресою в житлове - відсутні.

2. Рекомендувати ОСОБА_2 звернутись в сектор містобудування та архітектури та в реєстраційну службу Петропавлівського районного управління юстиції для отримання детальної інформації щодо переведення нежитлового приміщення в житлове з подальшим його перевлаштуванням.

3. На підставі рішення Виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради № 144 від 29.05.2008 р. зобов'язати ОСОБА_2 надати до селищної ради документи, які можуть підтвердити факт переведення нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 в смт.Петропавлівка в житлове (в разі наявності).

Як вбачається з пункту 1 спірного рішення, підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою аналогічні підставам, наведеним у рішенні відповідача від 17.02.2011р. № 80-4/VI, яке постановою Петропавлівського районного суду від 07.06.2013 р. у справі №188/602/13-а (що набрала законної сили) визнано неправомірним та скасовано, і яке відповідач в подальшому у своєму рішенні від 06.04.2012 р. № 376-15/VI визнав дійсним всупереч приписам ст.124 Конституції України та ч.1 ст.255 КАС України, згідно яких постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Стаття 19 Конституції України визначає обов'язок органів державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно ч.1 ст.377 ЦК України (в редакції яка діє з кінця 2009 року) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

В свою чергу у ч.ч.1, 2 ст.120 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Як зазначено вище, рішенням виконкому Петропавлівської селищної ради № 144 від 29.05.2008 р. (доказів скасування якого матеріали справи не містять і про обізнаність відповідача щодо наявності якого свідчить п.3 рішення Петропавлівської селищної ради від 11.07.2013 р. № 644-25/VI) будівля санпропускника за адресою: АДРЕСА_1 переведена з нежитлового приміщення в житлове (а. с.104).

У ч.1 ст.12 ЗК України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, до яких, крім іншого, належить: розпорядження землями територіальних громад.

Згідно п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.97 р. № 280/97-ВР (в редакції на момент виникнення спірних відносин) до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

У ч.1 ст.59 вказаного Закону визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

При цьому, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів і суб'єкти цих правовідносин забезпечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання (рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування).

Відповідно до ч.2 ст.116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

У відповідності до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

При цьому, стаття 118 ЗК України визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так, з положень даної статті вбачається, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної сільської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

При цьому, у ч.7 ст.118 ЗК України (в редакції на момент звернення позивача заявою до відповідача у 2011 року) районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Рішеннями Петропавлівської селищної ради № 147-8/V від 12.03.2007 р. та №435-24/V від 16.07.2009 р., доказів скасування яких матеріали справи не містять, ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель та споруд, із земель несільськогосподарського призначення Петропавлівської селищної ради площею 0,15 га по АДРЕСА_1 в смт.Петропавлівка, що свідчить про чинність таких рішень та наявність у позивача дозволу на розробку проекту землеустрою.

За положеннями Земельного кодексу України, в редакціях 2009-2013 р.р., проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно ч.8 ст.118 ЗК України (в редакції на момент прийняття спірного рішення відповідачем) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

У ч.9 ст.118 ЗК України (в редакції на момент прийняття спірного рішення відповідачем) визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

При цьому, згідно ч.6 ст.186-1 ЗК України (в редакції на момент прийняття спірного рішення відповідачем) підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

З аналізу наведених норм вбачається, що для отримання у власність земельної ділянки громадянам необхідно звернутись з заявою до відповідних органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування, отримати дозвіл цих органів на дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробити проект за допомогою ліцензованого фахівця, отримати погодження проекту, на підставі чого відповідний орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування прийме рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки та надання її у власність.

Як свідчать матеріали справи, позивач, зі свого боку, дотримався вимог земельного законодавства щодо вказаної процедури.

Відповідач, зі свого боку, відмовляючи позивачу спірним рішенням у затвердженні проекту землеустрою всупереч вимог ч.6 ст.186-1 ЗК України не визначив яким саме вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, не відповідає документація із землеустрою позивача та у чому саме така невідповідність полягає, як це передбачено ч.6 ст.186-1 ЗК України.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем у спірному рішенні взагалі не зазначено жодної порушеної норми чинного законодавства, яка б перешкоджала затвердженню проекту землеустрою ОСОБА_2

Тобто будь-яких порушень в підготовці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 відповідачем встановлено не було, що свідчить про безпідставність відмови у затвердженні даного проекту.

Такого ж висновку дійшов і Петропавлівський районний суд у постанові від 07.06.2013 р. у справі № 188/602/13-а щодо скасування рішення Петропавлівської селищної ради від 17.02.2011 р. № 80-4/VI, яка набрала законної сили, і в зв'язку з положеннями ч.1 ст.72 КАС України ці обставини звільняються від доказування.

Пункт 2 спірного рішення Петропавлівської селищної ради від 11.07.2013 р. № 644-25/VI щодо рекомендацій позивачу звернутись в сектор містобудування та архітектури та в реєстраційну службу Петропавлівського районного управління юстиції для отримання детальної інформації щодо переведення нежитлового приміщення в житлове з подальшим його перевлаштуванням, носить рекомендаційний характер, без посилання на правове обґрунтування таких рекомендацій.

Вимога пункту 2 спірного рішення щодо зобов'язання ОСОБА_2 надати до селищної ради документи, які можуть підтвердити факт переведення нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 в смт.Петропавлівка в житлове, також не містить правової підстави і не визначає зв'язок між наданням таких «фактів» та затвердженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу.

Таким чином, наведене свідчить про надуманість підстав для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою, викладених у спірному рішенні Петропавлівської селищної ради від 11.07.2013 р. № 644-25/VI, та про недотримання відповідачем обов'язку, визначеного статтею 19 Конституцією України.

Стосовно належності земельної ділянки згідно Державного акту на право постійного користування землею, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 в смт.Петропавлівка, на праві постійного користування третій особі - ТОВ «Птахівник», яке є правонаступником Інкубаторно-птахівничій станції з 2000 року, колегія суддів зазначає наступне:

Дійсно, матеріали справи містять Державний акт на право постійного користування землею, виданий Петропавлівською селищною радою народних депутатів 17.11.92 р. Інкубаторно-птахівничій станції на земельну ділянку 1,024 га, розташовану за адресою: смт.Петропавлівка, АДРЕСА_1 (а. с.34, 35; 125-127).

Проте, вказаний Державний акт на право постійного користування землею не свідчить і не може свідчити про те, що правонаступником Інкубаторно-птахівничої станції є ТОВ «Птахівник».

З наданої до матеріалів справи не засвідченої нотаріально копії Статуту ТОВ «Птахівник» (затвердженого у 2000 році) вбачається, що ТОВ «Птахівник» є юридичною особою і створюється в процесі реорганізації (перетворення) та є юридичним правонаступником Петропавлівського міжгосподарського інкубаторно-птахівничого підприємства, майно якого по передаточному балансу переходить до ТОВ (п.2.1 Статуту) (а.с.128-132).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Цивільний кодекс Української РСР, який був чинним на момент створення ТОВ «Птахівник» і втратив чинність 01.01.2004 р., не передбачав такого процесу як «перетворення» юридичної особи.

Стаття 37 ЦК Української РСР передбачала, що юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання).

При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов'язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов'язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію.

При цьому, згідно довідки державного реєстратора Петропавлівської РДА від 05.03.2013 р. № 28/13 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відсутні дані щодо державної реєстрації та припинення діяльності юридичної особи «Інкубаторно-птахівнича станція» (а. с.31, 108).

Разом з тим, розпорядженням голови райвиконкому № 263 від 17.12.91 р. проведено перереєстрацію Петропавлівського міжгосподарського птахівничого підприємства та розпорядженням голови райдержадміністрації від 27.11.95 р. № 355-р проведено перереєстрацію Статуту Петропавлівського міжгосподарського інкубаторно-птахівничого підприємства.

При цьому, згідно довідки з архівного відділу Петропавлівської РДА за рішенням №263 від 17.12.91 р. проведено перереєстрацію Петропавлівського міжгосподарського інкубаторно-птахівничого підприємства (а. с.27, 113).

В чому саме полягала така перереєстрація з вказаних документів не вбачається.

Згідно п.1 Статуту Петропавлівського міжгосподарського інкубаторно-птахівничого підприємства, затвердженого у 1991 році, вказане підприємство створено колгоспами району шляхом добровільного об'єднання своїх фінансових, матеріально-технічних та трудових ресурсів (а. с.114-118).

При цьому, з цього Статуту не вбачається об'єднання (приєднання), передача до складу вказаного підприємства Інкубаторно-птахівничої станції.

В матеріалах справи міститься копія розпорядження голови райдержадміністрації від 27.11.95 р. № 355-р щодо перереєстрації Статуту Петропавлівського міжгосподарського інкубаторно-птахівничого підприємства, проте нової (перереєстрованої) редакції матеріали справи не містять (а. с.119), тому суд користується положеннями Статуту Петропавлівського міжгосподарського інкубаторно-птахівничого підприємства, затвердженого у 1991 році.

Так, відповідно до п.30 вказаного Статуту реорганізація і припинення діяльності міжгосподарського підприємства здійснюється за рішенням зборів уповноважених представників господарств-учасників після розгляду цього питання у виконкому райради народних депутатів і у райради колгоспів.

Згідно приписів статті 39 ЦК Української РСР кооперативні, а також державно-колгоспні та інші державно-кооперативні організації, що є юридичними особами, припиняють свою діяльність на підставах, зазначених у законі і в статутах (положеннях) цих організацій.

Реорганізація (злиття, поділ, приєднання) державно-колгоспних, інших державно-кооперативних, кооперативних та інших громадських організацій, що є юридичними особами, допускається тільки за рішенням загальних зборів їх членів або зборів уповноважених.

Згідно довідки № 11046 від 09.12.97 р. організаційно-правова форма Петропавлівського міжгосподарського інкубаторно-птахівничого підприємство - Колективне підприємство (а. с.120).

За визначенням, наведеним у статті 2 Закону України «Про підприємства в Україні» від 27.03.91 р. № 887-XII (який був чинним до 01.01.2004 р.) колективне підприємство, засноване на власності трудового колективу підприємства.

У відповідності до положень статті 34 вказаного Закону ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, - за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду.

Підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України.

У разі злиття підприємства з іншим підприємством усі майнові права та обов'язки кожного з них переходять до підприємства, яке виникло в результаті злиття.

При приєднанні одного підприємства до іншого до останнього переходять усі майнові права та обов'язки приєднаного підприємства.

У разі поділу підприємства до нових підприємств, які виникли в результаті цього поділу, переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов'язки реорганізованого підприємства.

При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов'язки реорганізованого підприємства.

При перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов'язки колишнього підприємства.

Проте, матеріали справи не містять документальних доказів, які б свідчили про наявність рішення уповноваженого органу чи загальних зборів колективу про реорганізацію (перетворення) Петропавлівського міжгосподарського інкубаторно-птахівничого підприємства у ТОВ «Птахівник».

Також матеріали справи не містять доказів того, що Інкубаторно-птахівнича станція входила до складу чи приєднувалась до Петропавлівського міжгосподарського птахівничого підприємства або до Петропавлівського міжгосподарського інкубаторно-птахівничого підприємства.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що матеріали справи місять рішення виконкому Петропавлівської райради народних депутатів № 352 від 23.10.85 р. щодо надання дозволу Петропавлівській міжколгоспній інкубаторно-птахівничій станції на будівництво ветсанпропускника на своїй території (а. с.121).

При цьому, як вбачається з висновку про відвід земельної ділянки під будівництво №67 від 17.10.85 р., акту вибору та обстеження ділянки під будівництво від 14.10.85 р. Петропавлівській міжколгоспній інкубаторно-птахівничій станції земельна ділянка для будівництво ветсанпропускника площею 1,2 га виділена за адресою: смт.Петропавлівка, АДРЕСА_2 (а. с.123, 124).

Положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачається обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС України).

При цьому, згідно ч.ч.1, 3, 4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Отже, відповідачем та третьою особою не доведено, що ТОВ «Птахівник» є правонаступником Інкубаторно-птахівничої станції (по ланцюгу правонаступництв) або власником її майна, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, і, відповідно, має право постійного користування вказаною земельною ділянкою.

Тим більш, що за приписами ч.1 ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Матеріали справи не місять доказів того, що за ТОВ «Птахівник» оформлене відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності або право постійного користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст.2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи спірне рішення від 11.07.2013 р. № 664-25/6, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, що свідчить про його незаконність.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, п.1 ч.3 ст.2 та ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованою відмову суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання спірного рішення Петропавлівської селищної ради від 11.07.2013 р. № 664-25/6 "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2.» неправомірним, оскільки наявність законних підстав для такого задоволення доведена.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивачем заявлено позовну вимогу щодо визнання спірного рішення Петропавлівської селищної ради неправомірним, яке прийнято відносно конкретної фізичної особи - ОСОБА_2, а отже є актом індивідуальної дії.

Проте, системний аналіз статей 105, 162, 171 КАС України дає підстави вважати, що даний спосіб захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб може стосуватись, виключно, оскарження нормативно-правових актів, оскільки у разі визнання протиправним (незаконним) акт індивідуальної дії є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий акт, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, - втрачає чинність після набрання рішенням суду законної сили.

Таким чином, враховуючи положення ч.2 ст.11 КАС України, для повного захисту прав, свобод позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог в частині визнання даного рішення неправомірним, визнавши оскаржуване рішення протиправним та скасувавши його.

Разом з тим, не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 з огляду на вищенаведені приписи п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо виключних повноважень селищної ради на пленарних засіданнях вирішувати питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до Рекомендацій № К(80)2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятий Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року термін «дискреційне повноваження» означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Отже, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з'ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Зважаючи на те, що вчинення таких дій віднесено до виключної компетенції органу місцевого самоврядування, колегія суддів дійшла висновку, що зобов'язуючи відповідача вчинити певні дії - затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2, суд фактично перебере на себе функції, пов'язані з розпорядженням земельними ділянками. Тому, в цій частині заявлені позовні вимоги задоволені бути не можуть.

Відповідно до положень ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової про часткове задоволення позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2013 р. у справі № 188/1898/13-а(2а/188/52/2013) задовольнити частково.

Постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2013 р. у справі № 188/1898/13-а(2а/188/52/2013) скасувати та прийняти нову про задоволення адміністративного позову частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області від 11.07.2013 р. № 664-25/6 "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2.».

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути судовий збір з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 17,25 грн. судового збору.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко