Справа № К/9991/35473/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Київ К/9991/35473/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Кочана В.М.,
Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про визнання особи учасником бойових дій, зобов'язання видати свідоцтво учасника бойових дій належного зразка, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про зобов'язання визнати його учасником бойових дій і видати посвідчення встановленого зразка.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників війни та бойових дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області від 19 грудня 2007 року щодо відмови у визнанні ОСОБА_4 учасником бойових дій. Зобов'язано Комісію з питань розгляду матеріалів про визначення учасників війни та бойових дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області вчинити дії щодо визнання ОСОБА_4 учасником бойових дій та видати йому посвідчення встановленого зразка. Вирішено питання щодо судових витрат.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року і залишити в силі постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 під час навчання у Ростовській спеціальній середній школі підготовки начскладу Міністерства внутрішніх справ СРСР направлявся у службові відрядження для виконання завдань по охороні громадського порядку в республіках Закавказзя та Середньої Азії колишнього СРСР, зокрема: в період з 2 грудня 1988 року по 26 лютого 1989 року у місто Кафан, Вірменської РСР, з 17 червня 1988 року по 21 липня 1989 року у місто Янгіюль Узбецької РСР, що підтверджується відповідною довідкою.

Рішенням комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасників війни та бойових дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, оформленим протоколом № 13 від 19 грудня 2007 року, ОСОБА_4 відмовлено у визнанні учасником бойових дій, оскільки територій держав та періодів, визначених позивачем, в Переліку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 року № 63, немає, а інших доказів, які б підтвердили факт участі у бойових діях ним не надано.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що зазначений вище Перелік не є вичерпним. В ньому також міститься вказівка на те, що бойові дії велися і в інших країнах після грудня 1979 року, а примітка 6 до цього Переліку ніяким чином не обмежує коло осіб, на яких розповсюджується позиція «інші країни після грудня 1979 року».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і відмовляючи у задоволенні позовних вимог апеляційний суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для визнання позивача учасником бойових дій.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

За змістом абзаців 1 і 3 пункту 2 частини 1 статті 6 цього Закону учасниками бойових дій визнаються, зокрема, учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, ОСОБА_7, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для присвоєння статусу учасника бойових дій позивач вважає службу на території Вірменської РСР та Узбецької РСР.

Проте, у Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 року №63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зазначені країни відсутні.

Зі змісту примітки 6 до Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, стосовно можливості визнання осіб учасниками бойових дій, якщо такі мали місце в інших країнах після грудня 1979 року, та не названі у Переліку, вбачається, що її положення поширюються лише на військових фахівців, які направлялися Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР у країни, на території яких велися бойові дії і пільги яким надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту участь у бойових діях.

Оскільки цієї довідки ОСОБА_4 не надав та в зв'язку з відсутністю країн, на території яких позивач виконував завдання із забезпечення охорони громадського порядку, в Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, не вбачається підстав вважати протиправною відмову відповідача у визнанні його учасником бойових дій.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року прийнята з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про визнання особи учасником бойових дій, зобов'язання видати свідоцтво учасника бойових дій належного зразка - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Кочан В.М.

Олексієнко М.М.