Справа № 420/1339/13-а
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2015-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бондар Ю.О.
Суддя-доповідач - Василенко Л. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року справа №420/1339/13-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів Гімона М.М., Гайдара А.В.

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області на постанову Новопськовського районного суду Луганської області від 25 грудня 2014 р. у справі № 420/1339/13-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області, третя особа: Комунальна лікувально-профілактична установа «Міська станція швидкої допомоги міста Єнакієве» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Новопськовського районного суду Луганської області від 20 листопада 2013 р. позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області (далі УПФУ в Новопсковському районі Луганської області), третя особа: Комунальна лікувально-профілактична установа «Міська станція швидкої допомоги міста Єнакієве» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, задоволено частково: визнано неправомірними дії УПФУ в Новопсковському районі Луганської області, щодо відмови № 19/А-14 від 25.04.2013 року в проведенні перерахунку державної і додаткової пенсії, ОСОБА_2, як інваліду 2 групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою; зобов'язано УПФУ в Новопсковському районі Луганської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до діючого законодавства України з урахуванням заробітної плати за час роботи в зоні відчуження ЧАЕС у відповідності до довідки № 159 від 03.12.2004 року, виданої комунальною лікувально-профілактичною установою «Міська станція швидкої допомоги м.Єнакієве», починаючи з 01.02.2012 року, враховуючи фактично виплачені суми. В задоволені іншої частині позовних вимог відмовлено (а.с. 49-51).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.01.2014 року скасовано постанову Новопськовського районного суду Луганської області від 20 листопада 2013 р. та відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 до УПФУ в Новопсковському районі Луганської області (а. с. 75-76).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.10.2014 року скасовано постанови судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а. с. 119-122).

Постановою Новопськовського районного суду Луганської області від 25.12.2014 р. позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області, третя особа: Комунальна лікувально-профілактична установа «Міська станція швидкої допомоги міста Єнакієве» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, задоволено частково, а саме: визнано дії незаконними та зобов'язано УПФУ в Новопсковському районі Луганської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до діючого законодавства України з урахуванням заробітної плати за час роботи в зоні відчуження ЧАЕС у відповідності до довідки № 159 від 03.12.2004 року, виданої комунальною лікувально-профілактичною установою «Міська станція швидкої допомоги м.Єнакієве», починаючи з 01.02.2012 року, враховуючи фактично виплачені суми. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 148-150).

Відповідач не погодився з вказаною постановою суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог і подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати в зв'язку з порушенням норм матеріального права, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог (а. с. 154-156).

Позивачем подано письмові заперечення на доводи апеляційної скарги відповідача, в якій просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення першої інстанції без змін (а. с. 173-176).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів вивчила матеріали справи, доводи апеляційної скарги і дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач відноситься до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом 2 групи інвалідності, у зв'язку з захворюванням, яке пов'язане з ліквідацію наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач знадиться на обліку відповідача та користується правами та пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Встановлено, що в період з 23.09.1986 року до 23.10.1986 року ОСОБА_2 приймав участь на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Починаючи з 2006 року позивач отримував пенсію по інвалідності, нараховану відповідно до довідки, виданої Комунальною лікувально - профілактичною установою «Міська станція швидкої медичної допомоги міста Єнакієве» № 159 від 03.12.2004 р. з його заробітної плати, заробленої за час роботи в Чорнобильській зоні.

В період з 01.11.2006 р. до 31.10.2011 р. ОСОБА_2 отримував державну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до постанови Новопсковського районного суду Луганської області від 23.10.2007 року.

З 01.11.2011 року перерахунок позивачу пенсії було здійснено, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Станом на січень 2012 року ОСОБА_2 була нарахована та виплачена пенсія з урахуванням вимог п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року у розмірі 8178,29 грн., що підтверджено довідкою пенсійного органу (а. с. 13).

На початку 2012 року працівниками УПФУ в Новопсковському районі було проведено вивчення документів пенсійної справи позивача, за результатами якого відповідачем було встановлено, що в довідці № 159 від 03.12.2004р. про збережену заробітну плату за роботу в зоні відчуження, виданої Комунальною лікувально- профілактичною установою «Міська станція швидкої медичної допомоги міста Єнакієве», містяться недостовірні відомості.

04.09.2012 року спеціалістом УПФУ в м.Єнакієве Донецької області було складено акт № 470 зустрічної перевірки достовірності наданих документів про стаж (заробітну плату) для призначення пенсії згідно Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В зазначеному акті перевірки, на думку відповідача, не підтверджено підстави, перелік та види доплат при донарахуванні заробітної плати позивачу.

Відповідач, враховуючи вищезазначений акт перевірки, пенсійну справу позивача привів у відповідність до чинного законодавства, в результаті чого виплата пенсії з 01.02.2012 року проводиться з урахуванням заробітної плати в розмірі, що був встановлений рішенням Уряду в період 1986-1990 р.р. - 350 крб. (70 крб х 5-ти кратний розмір), тобто без урахування заробітної плати за роботу в зоні відчуження ЧАЕС, в результаті чого розмір пенсії позивача з 01.02.2012 р. визначений на рівні 2096,10 грн. Тобто, не піддаючи сумніву статус позивача, як постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС, та тієї обставини, що в період з 23.09.1986 року до 23.10.1986 року позивач приймав участь на роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідач визнав недостовірною довідку про заробітну плату № 159 від 03.12.2004 року, одержану за вказаний період роботи, відповідно до якої ОСОБА_2 була нарахована та виплачувалася пенсія з 2006 року до 01.02.2012 року.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення встановлено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ. (далі - Закон № 796).

Згідно ч. 1 ст. 54 Закону № 796, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990рр.,у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 рр. осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» зазначено, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року 135286 №10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року № 1767-рс і від 11 грудня 1986 р. № 2488-рс.

В цьому ж листі зазначено, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 р. №207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16 грудня 1986 року №694-рс, від 6 січня 1988 р. №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 9 травня 1986 року, №58с від 11 червня 1986 року, №132с від 16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986 року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 5 жовтня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року N 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, І зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. № 964 - у III, II, І зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 р № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7).

Відповідно до пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадиться з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (наказ МВС СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року та № 0189 від 30 червня 1986 року, вказівка МВС СРСР № 35з від 30 травня 1986 року.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 жовтня 1986 року № 153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

В ст.3 Закону України «Про правонаступництво України», статті 3 Закону України «Про правонаступництво України» вказані нормативні акти не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України, іншими нормативними актами порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, не передбачені, у зв'язку з чим вони є діючими на теперішній час.

Довідка № 159 від 03.12.2004 р, відповідно до якої ОСОБА_2 нараховувалася та виплачувалася пенсія з 2006 року до 2012 року в судовому порядку недійсною не визнавалася.

Отже, відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо відмови № 19/А-14 від 25.04.2013 року в проведенні перерахунку державної і додаткової пенсії, ОСОБА_2, як інваліду 2 групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

На виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 22.10.2014 р. у даній справі судом було здійснено запит до комунальної лікувально-профілактичної установи (КЛПУ) «Міська лікарня № 7», та встановлено, що виплата заробітної плати ОСОБА_2 за жовтень 1986 р. підтверджується розрахунковим листом Міської лікарні № 7, згідно якого за вказаний період ОСОБА_2 фактично отримав 160,40 крб. та 400, 70 крб., всього 561,10 крб.

Згідно розрахункового листа міської станції швидка медична допомога м. Єнакієве ОСОБА_2 за жовтень 1986 р. заробітна плата складає 1858,62 крб.

В довідці швидкої медичної допомоги м. Єнакієве вказано, що у довідці № 159 від 03.12.2004 року збережений заробіток вказаний за фактичні дні перебування в зоні ліквідації аварії на ЧАЕС, тобто за 21 день.

Враховуючи зазначене, в акті № 470 від 04.09.2012 р. зустрічної перевірки достовірності наданих документів про стаж (заробітну плату) для призначення пенсії згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є достатні підстави, перелік та види доплат при донарахуванні заробітної плати позивачу. Розмір пенсії по інвалідності ставиться в залежності від заробітку, фактично отриманого особою у період її роботи в зоні відчуження.

На підставі викладеного колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо задоволення позову про зобов'язання УПФУ в Новопсковському районі Луганської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до діючого законодавства України з урахуванням заробітної плати за час роботи в зоні відчуження ЧАЕС відповідно до довідки №159 від 03.12.2004 року, виданої комунальною лікувально-профілактичною установою «Міська станція швидкої допомоги м.Єнакієве», починаючи з 01.02.2012 року, враховуючи фактично виплачені суми.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд правильно вирішив справу за суттю позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст.197, ст. 198 ч.1 п.1, ст.200, ст.205 ч.1 п.1, ст.206, ст.212, ст.254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області залишити без задоволення.

Постанову Новопськовського районного суду Луганської області від 25 грудня 2014 р. у справі № 420/1339/13-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області, третя особа: Комунальна лікувально-профілактична установа «Міська станція швидкої допомоги міста Єнакієве» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Колегія суддів Л.А. Василенко

М.М. Гімон

А.В. Гайдар