Справа № 2а-1113/11/1304
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2015-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року м. Київ К/9991/61381/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач),
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи

за позовом ОСОБА_4 до Львівської міської ради про визнання недійсним, скасування рішення від 14 липня 2011 року № 699 та зобов'язати вчинити певні дії за касаційною скаргою Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 20 грудня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2012 року

в с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року ОСОБА_4 в Галицькому районному суді м. Львова пред'явила позов до Львівської міської ради про визнання недійсним, скасування рішення від 14 липня 2011 року № 699 та зобов'язати вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є пенсіонеркою за станом здоров'я та віком, інвалідом 1-ої групи та дитиною війни. Відповідно до статті 5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" діти війни мають право на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва та городництва. У березні 2010 року вона звернулася до Львівської міської ради з заявою про погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0820 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку.

21 квітня 2011 року на сесії Львівської міської ради розглядався проект ухвали "Про погодження гр. ОСОБА_4 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1", однак, ця ухвала була відхилена як така, що не набрала необхідної кількості голосів.

Ухвалою Львівської міської ради від 14 липня 2011 року № 699 "Про внесення змін до ухвали міської ради від 31 березня 2011 року № 331 та затвердження переліку земельних ділянок, призначених для продажу у власність або для права оренди на аукціонах" земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,09 га включено в перелік ділянок, призначених для продажу у власність або для права оренди на аукціонах.

ОСОБА_4 вказує, що після майже півторарічного розгляду її неодноразових звернень Львівська міська рада не тільки не прийняла рішення про погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0820 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, але й включила дану земельну ділянку до переліку ділянок, які призначені для продажу у власність або для надання на умовах оренди на аукціонах, тобто фактично відмовила їй у наданні вищевказаної земельної ділянки.

Просила визнати неправомірною відмову Львівської міської ради у наданні їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки, а також визнати нечинною ухвалу Львівської міської ради від 14 липня 2011 року № 699 в частині включення земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,09 га до переліку ділянок, призначених для продажу у власність або для передачі на умовах оренди на аукціонах, оскільки вона суперечить чинному законодавству та порушує її право на першочергове отримання у власність земельної ділянки.

З урахуванням уточнених позовних вимог просила зобов'язати Львівську міську раду повторно розглянути її заяву про погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 20 грудня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2012 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано протиправною відмову Львівської міської ради у погодженні ОСОБА_4 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки площею 0,0820 га по АДРЕСА_1 у м. Львові.

Визнано нечинною ухвалу Львівської міської ради від 14 липня 2011 року № 699 "Про внесення змін до ухвали міської ради від 31 березня 2011 року № 331 та затвердження переліку земельних ділянок, призначених для продажу у власність або для права оренди на аукціонах" в частині включення земельної ділянки, по АДРЕСА_1 у розмірі 0,0900 га до переліку ділянок, призначених для продажу у власність або для передачі на умовах оренди на аукціонах.

Зобов'язано Львівську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_4 щодо погодження місця розташування земельної ділянки та Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0820 га по АДРЕСА_1 у м. Львові для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку.

Посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права Львівська міська рада просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є пенсіонеркою за станом здоров'я та віком, інвалідом 1-ої групи, має статус дитини війни.

24 грудня 2009 року вона звернулася до Львівської міської ради з заявою про надання дозволу на розробку містобудівного обґрунтування для будівництва та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 у м. Львові. У відповідь на вказану заяву Управління архітектури Львівської міської ради листом від 13 січня 2010 року, № 2401-3 вих-13 повідомило, що у відповідності до статей 24, 27 Закону України "Про планування та забудову територій" їй може бути надано наказ на виготовлення містобудівного обґрунтування після прийняття рішення Львівською міською радою про надання земельної ділянки для розміщення об'єкта містобудування.

09 березня 2010 року ОСОБА_4 звернулася до Львівської міської ради із заявою про погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку у відповідності до вимог статті 118 Земельного кодексу України, а 27 квітня 2010 року надіслала скаргу на ім'я міського голови Садового П.А., у відповідь на яку Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради листом від 12 травня 2010 року, № 2403-3вих-1115 повідомило, що оскільки у Львівській міській раді зареєстровано два звернення щодо погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (від благодійного фонду "Спадщина Митрополита Шептицького") управлянням підготовлено два альтернативні проекти ухвал Львівської міської ради, відповідно до одного з яких пропонується погодити благодійному фонду "Спадщина Митрополита Шептицького" місце розташування земельної ділянки у постійне користування для будівництва християнсько-екуменічного хустеля. Цей проект ухвали Львівської міської ради було включено до порядку денного пленарного засідання 17-ї сесії Львівської міської ради, яке відбулось 07 травня 2010 року (рішення не прийнято), а проект ухвали щодо звернення ОСОБА_4 не був включений у порядок денний пленарного засідання 17-ї сесії Львівської міської ради 07 травня 2010 року, оскільки проходить візування у структурах Львівської міської ради.

01 вересня 2010 року у зв'язку з бездіяльністю посадових осіб Львівської міської ради ОСОБА_4 подала чергове звернення на ім'я міського голови Садового П.А. про усунення порушень її законних прав на одержання земельної ділянки та подала документи, які підтверджують її право на позачергове одержання земельної ділянки, зокрема, посвідчення, якими підтверджується її пенсійний вік, інвалідність та те, що вона є дитиною війни. У відповідь на це звернення Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин листом від 21 вересня 2010 року № 2403-3 вих.-2354 повідомило, що матеріали з питання, порушеного у зверненні позивачкою, скеровано для погодження постійною депутатською комісією землекористування та подання на розгляд чергової сесії Львівської міської ради.

25 травня 2011 року ОСОБА_4 до Львівської міської ради було надіслане ще одне звернення з вимогою дати відповідь про внесення до порядку денного чергової сесії питання про погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0820 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку.

У відповідь на вказане звернення секретар Львівської міської ради листом від 30 червня 2011 року, № 2403-3 вих.-1367 повідомив, що на пленарному засіданні сесії міської ради, яка відбулася 21 квітня 2011 року, розглядалися проекти ухвал "Про погодження благодійному фонду "Спадщина Митрополита Шептицького" місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 та "Про погодження гр. ОСОБА_4 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1". Зазначені ухвали були відхилені як такі, що не набрали необхідної кількості голосів та прийнято рішення включити зазначену земельну ділянку в перелік ділянок, які підлягають продажу на земельних торгах.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок з земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у містах - не більше 0,10 гектара.

Згідно з частиною шостою статті 118 ЗК України (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду, тобто 09 березня 2010 року) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган, зокрема, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав, з яких орган місцевого самоврядування може відмовити у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину для будівництва і обслуговування жилого будинку.

Відповідно до частини першої статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За приписами частини другої статті 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, зокрема, у разі передачі громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями.

Крім того, згідно з частиною третьою статті 134 ЗК України земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 ЗК України, зокрема, при безоплатній передачі земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів правомірності включення земельної ділянки для продажу на аукціоні та відмови позивачу у наданні цієї земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку.

Суди першої та апеляційної інстанцій також правильно дійшли висновку, що благодійні фонди не належать до релігійних організацій, оскільки відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об'єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об'єднання представляються своїми центрами (управліннями). На інші організації, утворені за релігійною ознакою, дія цього Закону не поширюється.

Судові рішення є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування немає.

Доводи касаційної скарги правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 20 грудня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2012 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Львівської міської ради про визнання недійсним, скасування рішення від 14 липня 2011 року № 699 та зобов'язати вчинити певні дії - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.