Справа № 2а-17819/10/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року м. Київ К/9991/25506/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.02.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2011 у справі № 2а-17819/10/2670

за позовом Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції (Новосаржанське відділення)

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2010 року Підприємство звернулось до суду з позовом, з урахуванням уточнень, до Державної податкової інспекції про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції від 19.04.2010 № /0, № /0, від 05.07.2010 № /1, № /1, від 15.09.2010 № /2, № /2, від 02.12.2010 № /3 та № /3, якими до позивача застосовано штрафи за порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобов'язань з рентної плати за нафту у розмірах 110 772,56 грн. та 71 088,19 грн. відповідно.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.02.2011, залишеною без змін ухвалюю Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2011, у задоволенні позовних вимог відмовлено з тих підстав, що рентні платежі за нафту є за своєю правовою природою податковим зобов'язанням, а тому порушення строків їх сплати тягне за собою застосування до платника податків штрафу в порядку п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами на державними цільовими фондами".

Не погодившись із судовими рішеннями, позивач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Судами встановлено, що фактичною підставою визначення позивачу сум фінансових санкцій згідно п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", слугував висновок фахівців податкового органу, викладений в акті перевірки від 06.04.2010, що позивачем порушено строки сплати рентної плати за нафту, що видобувається в Україні.

Причиною виникнення спору у справі стало питання стосовно юридичної природи рентної плати за нафту, що видобувається в Україні, та порядку сплати цього платежу.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про систему оподаткування" від 25.06.1991 № 1251-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) під податком і збором (обов'язковим платежем) слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету або державного цільового фонду в порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Статтею 1 Закону України "Про рентні платежі за нафту, природний газ і газовий конденсат" (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) рентні платежі за нафту, природний газ і газовий конденсат визначено як загальнодержавні обов'язкові платежі, які сплачуються з вартості обсягів нафти, природного газу і газового конденсату, видобутих у межах території України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 14 цього Закону рентні платежі відносяться до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів).

Частиною 3 ст. 1 цього Закону передбачено, що ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Законом України від 30.11.2006 № 398-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань оподаткування", який набрав чинності з 01.01.2007, було внесено зміни до спеціальних законів з питань оподаткування, зокрема до Закону України "Про податок на додану вартість", Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", та встановлено нові ставки та механізм справляння рентних платежів за видобуті нафту, природний газ і газовий конденсат в Україні.

На виконання вимог п. 4 розділу II "Прикінцевих положень" Закону № 398-V, відповідно до яких Уряд протягом місяця після набрання чинності цим Законом повинен забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону та забезпечити приведення органами виконавчої влади виданих ними нормативно-правових актів у відповідність із нормами цього Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2006 № 1850 було внесено відповідні зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2001 № 256 "Про затвердження порядку обчислення та внесення рентної плати за нафту, природний газ і газовий конденсат"

У п. 1 Порядку зазначено, що цей Порядок визначає механізм обчислення та внесення до Державного бюджету України рентної плати за нафту, природний газ і газовий конденсат у розмірах, установлених законом.

Системний аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що поняття "рентна плата" та "рентні платежі" є тотожними по суті, а Закон № 398-V, постанова Кабінету Міністрів України № 256 та внесені відповідні зміни до неї постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2006 № 1850 прийняті на підставі та на виконання закону з питань оподаткування.

У преамбулі Закону України від 21.12.2000 № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" зазначено, що цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

У разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах, зокрема, при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу, а у разі затримки від 31 до 90 календарних днів включно - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу (пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-III).

Таким чином, враховуючи вищезазначене та те, що фактично позивачем було допущено порушення граничних строків сплати податкових зобов'язань з рентної плати за нафту, Державна податкова інспекція цілком правомірно, керуючись ст. 17 Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", визначила позивачу штрафні санкції за несвоєчасну сплату рентної плати.

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції відхиляє доводи Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", викладені у касаційній скарзі, і не вбачає підстав для скасування законних та обґрунтованих судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" області відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.02.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2011 у справі № 2а-17819/10/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-239 1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко