Справа № 820/330/15
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 лютого 2015 р. №820/330/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі :

головуючого судді - Волошина Д.А.

за участю секретаря судового засідання Ільницької І.Л.

представників позивача - Пекареніна А.А., відповідача - Костюк В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за адміністративним позовом Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ексергія" про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна ,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Основ'янська об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області , з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ексергія" , в якому просить суд, надати дозвіл на погашення податкового боргу у сумі 51894,03 грн. з податку на додану вартість за рахунок майна ТОВ фірма "Ексергія".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Ексергія" перебуває на податковому обліку як платник податків в Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області. На теперішній час за відповідачем лічиться заборгованість перед бюджетом у сумі 51894,03 грн., що виникла внаслідок несплати в установлений строк зобов'язань зі сплати податку на додану вартість, самостійно визначених платником податку у деклараціях. Наведені обставини свідчать про невиконання відповідачем свого податкового обов'язку, щодо сплати податків та зборів в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України. На думку податкового органу, невиконаний платником податків у добровільному порядку податковий обов'язок, має бути виконаний податковим органом за платника податків у примусовому порядку шляхом продажу майна, котре знаходиться під податковою заставою, що потребує отримання дозволу суду.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Ексергія" зареєстроване за юридичною адресою: м. Харків, вул. Слинько б. 4-а, кв. 52, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та перебуває на податковому обліку як платник податків в Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області .

В ході судового розгляду перелічені обставини були визнані сторонами, суд не має підстав для сумнівів у добровільності визнання цих обставин сторонами та їх достовірності, а тому ці обставини окремо перед судом не доказуються.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2012 р. року по справі № 2-а- 13344/12/2070 задоволено подання Основ'янської міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби до товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ексергія" про стягнення коштів за податковим боргом з податку на додану вартість за жовтень 2012 року у розмірі 12001 грн.

Постанова набрала законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом .( п.п. 16.1.4. ст. 16 Податкового кодексу України)

Відповідно до п.п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Судом встановлено, що згідно облікових даних Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області області відповідач має податковий борг перед бюджетом у розмірі 51894,03 грн., який виник внаслідок несвоєчасно сплачених узгоджених сум податкових зобов'язань протягом граничних строків по податковим деклараціям з податку на додану вартість.

Щодо підстав виникнення заборгованості з податку на додану вартість судом встановлено наступне.

Пунктом 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем були подані до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області податкові декларації з податку на додану вартість:

№ від 19.06.2014 р., якою відповідач визначив свої податкові зобов'язання за червень 2014 року в сумі 7199 грн. по терміну сплати 30.06.2014 року;

№ від 20.08.2013р. якою відповідач визначив свої податкові зобов'язання за серпень 2014 року у сумі 27192 грн. по терміну сплати 30.08.2014 року;

№ від 22.09.2014р. якою відповідач визначив свої податкові зобов'язання за вересень 2014 року у сумі 3730 грн. по терміну сплати 30.09.2014 року;

№ від 16.10.2014р. якою відповідач визначив свої податкові зобов'язання за жовтень 2014 року у сумі 11722 грн. по терміну сплати 30.10.2014 року;

Однак у визначений законом строк суми визначених податкових зобов'язань до бюджету відповідач не сплатив.

Згідно пп. 203.1., 203.2. ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до п.п. 56.11. ст. 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно картки особового рахунку за відповідачем рахується податковий борг з податку на додану вартість у сумі 293436,32 грн., який на теперішній час залишається не сплаченим.

Згідно з п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Судом встановлено, що внаслідок несвоєчасної сплати податків та обов'язкових платежів, на підставі ст. 129 Податкового кодексу України підприємству нарахована пеня в сумі 2051,03 грн., що підтверджується карткою особового рахунку, наявною в матеріалах справи.

Таким чином, загальна сума боргу за заявленими деклараціями складає 51894,03 грн., яка підтверджується приєднаною до справи роздруківкою картки особового рахунку платника податків, котра за правилами ст.70 КАС України та Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів та зборів від 05.12.13 р. № 765, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 р. за N 217/24994, є належним та допустимим доказом невиконаного податкового обов'язку з боку відповідача.

З матеріалів справи, вбачається, що Основ'янською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області винесено податкові вимоги №1/957 від 05.11.2008 року та №2/1086 від 17.12.2008 року, які було отримано відповідачем 17.11.2008 р та 23.12.2008 року.

Сторонами доказів щодо оскарження та скасування вказаних податкових вимог до суду не подано.

Доказів непереривання податкового боргу з моменту виставлення податкових вимог до суду не подано.

Аналізуючи приписи п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що податковий орган має обов'язок скласти податкову вимогу і направити цей документ на адресу платника податків за фактом виникнення податкового боргу, тобто у випадку невиконання податкового обов'язку платником податків, котрий до цього не мав заборгованості перед Державним бюджетом України. В разі збільшення податкового боргу (тобто у випадку продовження існування податкового боргу після направлення податкової вимоги за правилами Податкового кодексу України і зростання розміру невиконаного податкового обов'язку) підстав для формування податковим органом нових податкових вимог на так звану "новоутворену суму податкового боргу " і направлення таких вимог на адресу платника податків не має, оскільки п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідно до п.87.2. ст.87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно з п.88.1. ст.87 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

З урахуванням п.89.2 положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (п.89.2 статті 89 Податкового кодексу України).

Судом встановлено, що начальником податкового органу було прийнято рішення №5 від 22.01.2009 року про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу .

Податковим керуючим складено акт опису активів №4/24-017 від 28.01.2009 р. на загальну суму 46493,65 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги, що правовідносини з приводу погашення податковим органом за платника податків податкового боргу такого платника податків перед бюджетом унормовані ст.95 Податкового кодексу України, відповідно до якої п.95.1 якої орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (п.95.1 ст.95).

З положень наведеної норми закону чітко та однозначно слідує, що підставою для реалізації суб'єктом владних повноважень управлінської функції у спосіб заявлення до суду вимоги про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, є факт недостатності у такого платника власних коштів.

З інкасових доручень (розпоряджень) №31, 32, 35 від 27.03.2014 р. до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ексергія", вбачається, що вони повернуті без виконання або з частковим виконанням.

Таким чином, з вказаних документів вбачається, що у відповідача недостатньо грошових коштів на розрахункових рахунках для погашення податкового боргу.

Згідно п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. п. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Суд зазначає, що в ході судового розгляду справи представником відповідача позовні вимоги визнані в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КАС України передбачено, що позивач може відмовитись від адміністративного позову, а відповідач визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 112 КАС України передбачено, що суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

З наданої до суду заяви відповідача про визнання позову вбачається, що визнання позову не суперечить закону чи порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси, сума боргу підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідач доказів на спростування вимог позивача суду не надав, податковий борг в сумі 51894,03 грн. не сплатив.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача про надання дозволу Основ'янській об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на погашення суми податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ексергія" у розмірі 51894,03 грн. за рахунок його майна, що перебуває у податковій заставі обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 8-14, 35, 71, 94, 159, 160-164, 167, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ексергія" про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна - задовольнити.

Надати Основ'янській об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (м. Харків вул. Богдана хмельницького 17, код 38773167) дозвіл на погашення суми податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ексергія" (м. Харків, вул. Слинько б. 4-а, кв. 52, код 30360918) у розмірі 51894.03 грн. (п'ятдесят одна тисяча вісімсот дев'яносто чотири гривні 03 коп.) за рахунок його майна, що перебуває у податковій заставі.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2015 року.

Суддя Волошин Д.А.