Справа № 872/16718/13
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2014 рокусправа № 804/12687/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О. (доповідач)

суддів: Панченко О.М. Чередниченко В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2013р. у справі №804/12687/13-а
за позовом:Державного підприємства «Придніпровський гідрометалургійний завод»
до: про:Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

26.09.2013р. Державне підприємство «Придніпровський гідрометалургійний завод» (далі - ДП «ПГМЗ») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - Дніпропетровська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення / а.с. 2-5/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2013р. за вищезазначеним адміністративним позовом було відкрито провадження в адміністративній справі №804/12687/13-а та справу було призначено до судового розгляду /а.с. 1/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що відповідачем у справі було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питання правильності нарахування та своєчасності плати земельного податку за період з 01.01.2010р. по 31.12.2010р., за результатами якої податковим органом було складено акт №95/1544-30168779 від 12.08.2013р., у якому за результатами проведеної перевірки податковим органом було зроблено висновки про порушення позивачем вимог чинного законодавства про плату за землю, що призвело до заниження суми земельного податку за період з 01.01.2010р. по 31.12.2010р. на загальну суму 307168,03 грн., на підставі акту перевірки, відповідачем 26.07.2013р. було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання підприємства з земельного податку у загальному розмірі на 460752,05 грн., позивач вважає висновки податкового органу у акті перевірки та прийняте за результатами перевірки рішення необґрунтованими з огляду на те, що земельна ділянка за користування якою нараховано земельний податок, передана в користування іншого суб'єкта господарювання, податковим органом пропущено визначений законодавством строк на визначення суми грошового зобов'язання позивача з земельного податку, крім цього відносно підприємства 08.04.2002р. порушена справа про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, що виключає можливість застосування до підприємства суми податкового зобов'язання та штрафних санкцій, тому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 26.07.2013р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2013р. у справі №804/12687/13-а адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Дніпропетровської ОДПІ № від 26.07.2013р. (суддя Куделько Н.Є.) / а.с. 47-49/.

Відповідач, не погодившись з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2013р. у даній справі, подав апеляційну скаргу / а.с. 117-119/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив суд скасувати постанову суду першої інстанції від 23.10.2013р. та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції від 23.10.2013р. у даній справі скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. задовольнити заявлені позивачем вимоги у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з'явився. Позивач про день, годину та місце розгляду даної адміністративної справи апеляційним судом повідомлявся неодноразово. За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.

Заслухавши у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

ДП «ПГМЗ», ідентифікаційний код 30168729, зареєстровано як юридична особа у встановлений чинним законодавством спосіб / а.с. 30/ та перебуває на податковому обліку в Дніпропетровській ОДПІ як платник податків за неосновним місцем обліку - платник земельного податку за місцезнаходженням земельної ділянки - територія Горьківської та Орджонікідзевської сільських рад Дніпропетровського району, за межами населених пунктів.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що посадовими особами відповідача у період з 01.06.2013р. по 06.06.2013р. було проведено документальну позапланову не виїзну перевірку ДП «ПГМЗ» з питання правильності нарахування та своєчасності плати земельного податку за період з 01.01.2010р. по 31.12.2010р., за результатами якої податковим органом було складено акт №95/1544-30168779 від 12.08.2013р. ( далі - акт перевірки) / а.с. 11-15/.

Як вбачається з наданої суду ксерокопії акту перевірки за результатами проведеної перевірки податковим органом було зроблено висновки про порушення позивачем ст.. 14 Закону України «Про плату за землю» , внаслідок чого занижено суму земельного податку за період з 01.01.2010р. по 31.12.2010р. на суму 307168,03 грн.

У подальшому, за результатами проведеної перевірки, на підставі акту перевірки відповідачем у справі 26.07.2013р. було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача з земельного податку на 460752,05 грн., у тому числі основний платіж (збільшення) - 307158,03 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 153584,02 грн. /а.с. 16/.

При цьому необхідно зазначити, що під час розгляду даної адміністративної справи, які судом першої інстанції так і апеляційним судом, позивачем у справі не заперечувався розмір визначеного вищезазначеним податковим повідомлення-рішенням розмір земельного податку та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Крім цього у судовому засіданні під час розгляду даної справи судом встановлено, що ДП «ПГМЗ» на підставі державного акту на право постійного користування (державна реєстрація 27.05.1999 р. за №1291) є користувачем земельної ділянки загальною площею 497,1 га, земельна ділянка надана для промислового використання під хвостосховище «С» та пульпопроводи до нього відповідно до рішення VII сесії XXIII скликання Дніпропетровської районної ради від 12.05.1999р. Згідно довідок Управління держземагенства у Дніпропетровському районі №№ 2524-2525 від 24.04.2013р. станом на 01.01.2013р. в постійному користуванні позивача знаходяться земельні ділянки загальною площею 497,1га за межами населених пунктів на території Орджонікідзевської та Горьківської сільських рад.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що на виконання наказу Міністерства палива та енергетики України від 27.04.2010р. за №164, на підставі акту-приймання передачі об'єктів хвостосховища «Сухачівське» від 28.05.2013р., майно, яке знаходилось на балансі ДП «ПГМЗ» було передано на баланс ДП «Бар'єр» /а.с.20-27/

Але перехід права користування вищезазначеною земельною ділянкою до ДП «Бар'єр» у встановленому законом порядку не оформлявся та державна реєстрація прав постійного користування цією земельною ділянкою за ДП «Бар'єр» не відбувалась, тоді як умовою існування визначеного Законом України «Про плату за землю» обов'язку сплачувати земельний податок є наявність оформленого належним чином права власності або користування земельною ділянкою, при цьому необхідно зазначити, що ДП «Бар'єр» є постійним користувачем іншої земельної ділянки загальною площею 34,3761га, яка розташована на території Горьківської сільської ради і сплачує земельний податок за користування саме цією земельною ділянкою / а.с. 89-99/.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано нормами Закону України «Про плату за землю» та Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Положенням п.п. 102.2.1 п.102.2 ст.102 Податкового кодексу України передбачено, що грошове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо, зокрема, податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов'язання, не було подано.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що на момент проведення перевірки позивачем у справі декларації з земельного податку за перевіряємий період - 2010р. у встановлений чинним законодавством строк до податкового органу не подавались, що зазначено у акті перевірки та не заперечувалось позивачем під час розгляду даної адміністративної справи.

Отже враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства та фактичні обставини справи колегія суддів вважає, що у даному випадку право податкового органу на нарахування податкового зобов'язання не обмежено певними строками з огляду на відсутність у даному випадку податкової декларації з земельного податку за звітній (перевіряємий ) період.

Щодо тверджень позивача про неможливість застосування до нього спірним податковим повідомленням рішенням податкових зобов'язань та штрафних санкцій з огляду на наявність порушеної відносно ДП «ПГМК» справи про банкрутство та введеного мораторію на задоволення вимог кредитора то колегія суддів вважає за необхідне зазначити.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2002 р. у справі №Б26/15/48-02 порушено провадження у справі про банкрутство ДП «ПГМЗ», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, провадження у справі перебуває на стадії санації / а.с. 17-19/ .

Податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської ОДПІ № від 26.07.2013р., яке є предметом оскарження у даній справі, було прийнято відповідачем після проведення перевірки щодо сплати земельного податку за 2010 рік, тобто строк виконання податкових зобов'язань позивачем настав після введення мораторію.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Положеннями ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», передбачено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію, та серед іншого положення цієї статті також передбачають заборону нараховувати протягом дії мораторію неустойку (штраф, пеню), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), стосуються вимог, зобов'язань, які охоплюються поняттям мораторію.

Аналіз вищезазначених норм законодавства, які регулюють питання відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом , дають можливість зробити висновок про те, що введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію, а, отже, не припиняє і заходів, спрямованих на їх забезпечення, таким чином, по зобов'язанням поточних кредиторів, згідно з загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, колегія суддів вважає, що під час розгляду даної справи знайшов своє підтвердження факт користування позивачем у справі спірною земельною ділянкою протягом 2010р. на підставі державного акту на право постійного користування (державна реєстрація 27.05.1999 р. за №1291), що у свою чергу, відповідно до положень ст.. 13 Закону України «Про плату за землю» є підставою для сплати позивачем земельного податку, а враховуючи те, що позивачем протягом 2010р. обов'язок самостійного обчислення такого податку визначений ст. 14 цього закону не було виконано, відповідач у справі обґрунтовано відповідно до положень чинного законодавства здійснив нарахування позивачу земельного податку за 2010р. та застосував штрафні(фінансові) санкції у розмірі встановленому чинним законодавством, що свідчить про правомірність прийнятого відповідачем у справі податкового повідомлення-рішення № від 26.07.2013р. та про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування такого рішення суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у даній справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для скасування рішення суду, а тому необхідно апеляційну скаргу відповідача задовольнити, постанову суду першої інстанції від 23.10.2013р. у даній справі скасувати.

Вирішуючи по суті заявлені позивачем у справі позовні вимоги, колегія суддів враховуючи вищенаведені обставини, які були встановлені під час розгляду даної адміністративної справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які були досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду справи та долучені до матеріалів справи, та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, вважає, що заявлені позивачем у справі позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому у задоволенні таких позовних вимог позивачу необхідно відмовити у зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. /

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196,198,202,205,207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2013р. у справі №804/12687/13-а - скасувати.

В позові відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено - 23.02.2015р. .

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко