Справа № 1810/3108/12
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2015 р. Справа № 1810/3108/12
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:
Головуючого судді: Курило Л.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині та Лебединському районі Сумської області на постанову Лебединського районного суду Сумської області від 14.05.2013р. по справі № 1810/3108/12
за позовом ОСОБА_1
до Міністерства соціальної політики України , треті особи - Сумська обласна державна адміністрація , Управління праці та соціального захисту населення Лебединської міської ради Сумської області -
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИЛА:
06.11.2012 року позивач - ОСОБА_1 - звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, оформлене протоколом №46 від 15.05.2012 року, в частині визнання безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС протиправним та скасувати його.
Постановою Лебединського районного суду Сумської області від 14.05.2013 року позов задоволено.
Визнано рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, оформлене протоколом №46 від 15.05.2012 року, в частині визнання видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпідставною протиправним та скасувати його.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині та Лебединському районі Сумської області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.
В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 11.02.2015 року, учасники процесу не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином.
Управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині та Лебединському районі Сумської області надало клопотання про розгляд справи без участі представника управління.
В надісланій до суду апеляційної інстанції заяві представник Сумської обласної державної адміністрації просив розгляд справи проводити без його участі.
Управління праці та соціального захисту населення Лебединської міської ради Сумської області надало клопотання про розгляд справи без участі представника управління.
Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 призначений на посаду фельдшера швидкої медичної допомоги Лебединської центральної районної лікарні згідно наказу №14 від 14.01.1983 р. ( а.с.63).
В грудні 1992 року ОСОБА_1 надано статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986р. (Категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 10.12.1992 року Сумською обласною державною адміністрацією (а.с. 24).
З матеріалів справи вбачається, що 12.09.2010 року позивачу призначено пенсію за віком згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Як убачається із листа, Сумської об`єднаної державної фінансової інспекції від 21.02.2012 р. №05-14/210, на підставі звернення першого заступника голови правління Пенсійного фонду України від 29.11.2011 року №26602-02 та на виконання п.2.53 плану Держфінінспекції України на ІV квартал 2011 року, інспекцією проведена ревізія окремих питань фінансово - господарської діяльності в частині правильності призначення та виплати пенсій, допомог і компенсацій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та обгрунтованості видачі документів, що слугували підставою для призначення пенсій, допомог і компенсацій управлінням Пенсійного фонду України в м.Лебедені та Лебединському районі Сумської області за період з 01.01.2009 року по 01.12.2011 року. В ході ревізії проведено зустрічну звірку в Лебединській ЦРЛ, в ході якої встановлено, що відносно перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в лікарні є лише наказ про відрядження №26 від 13.05.1986 р., згідно якого ОСОБА_1 відряджений у Київську область з 14.05.1986 року. Вказана інформація направлена на адресу голови комісії Сумської облдержадміністрації з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи для розгляду та прийняття рішення щодо вилучення посвідчень відповідної категорії учасників ліквідації аварії Чорнобильської катастрофи, зокрема, ОСОБА_1 (а.с. 65).
Комісією Сумської облдержадміністрації з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при розгляді документів ОСОБА_1 у зв`язку з виявленою невідповідністю даних, зазначених у наданій позивачем довідці про підвищену оплату праці в зоні відчуження №420, у зв`язку з чим відповідно до вимог п. 12 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997р. №51, справу ОСОБА_1 для прийняття відповідного рішення направлено на розгляд комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України.
Рішенням Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, оформленим протоколом №46 від 15.05.2012 року визнано безпідставною видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 11). Підставою для прийняття рішення про вилучення посвідчення позивача слугували висновки Комісії про відсутність офіційного підтвердження факту перебування позивача у населених пунктах, віднесених до зони відчуження. Крім того, в довідці про підвищену оплату праці, виданій на ім`я позивача, містилася суперечлива інформація стосовно застосованої до заробітної плати кратності, а саме - коефіцієнт 4,2.
Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області листом від 07.06.2012 року за вих. №900 повідомило позивача, що відповідно до рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 15.05.2012 року, протокол №46, визнано безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорія2, у зв`язку з чим посвідчення підлягає вилученню (а.с.10).
Не погодившись з рішенням №46 від 15.05.2012 р., позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України 15.05.2012 року неправомірно визнала видачу позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпідставною, а тому оскаржуване рішення є протиправним.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Відповідно до ст.ст. 10, 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи (у тому числі населених пунктів), віднесених до зони відчуження, затверджено постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991р. №106.
Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997р. №51, затверджено Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно з п. 10 цього Порядку посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС видаються на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
За змістом пункту 12 зазначеного Порядку спірні питання щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, розглядаються комісіями при Київській і Житомирській облдержадміністраціях на підставі відповідних письмових підтверджень, виданих керівниками підприємств, організацій та установ, які направляли цих осіб на роботу до зони відчуження, або керівниками місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування за місцем виконання робіт. Спірні питання щодо визначення статусу осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, розглядаються відповідними комісіями Київської і Житомирської облдержадміністрацій на підставі довідок та інших документів, що засвідчують факт перебування в населеному пункті, віднесеному до зони відчуження, виданих місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінпраці, до складу якої, крім спеціалістів зазначеного Міністерства включаються спеціалісти МОЗ, МНС, Мінюсту, Міноборони, Держкомгідромету та Київської облдержадміністрації за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Рішення зазначених комісій є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 17 травня 2006 року N 187 затверджено Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно з п.1.1 цього Положення комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (далі - Комісія) - це постійно діючий колегіальний орган, що створюється при Міністерстві праці та соціальної політики України (далі - Мінпраці України) для розгляду спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Відповідно до п.5.1. цього Положення рішення Комісії приймаються колегіально і є обов`язковими для виконання Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями щодо визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і видачі відповідного посвідчення або його вилучення як такого, що видане безпідставно.
Рішення Комісії оформляється протоколом, що підписується головою та секретарем Комісії (п.5.3 Положення).
У разі встановлення Комісією факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії воно на підставі рішення Комісії підлягає вилученню.(п.5.6 Положення).
Згідно абзацу 4 пункту 1 постанови Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних спілок від 10.06.1986р. №207-07 "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, які зайняті на роботах, що пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забрудненню навколишнього середовища" оплата праці працівників, що зайняті на роботах у ІІІ, ІІ та І зонах небезпеки, здійснювалися відповідно у 4, 3 та 2- кратному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями.
Як убачається із довідки №420 від 19.11.1992р., виданої Лебединською центральною районною лікарнею, ОСОБА_1 за роботу в с.Ладижичі Чорнобильського району зони відчуження в період з 20.05.1986 р. по 25.05.1986 року за місцем роботи в Лебединській ЦРЛ виплачена заробітна плата в сумі 45 крб. 93 коп., з урахуванням коефіціента 4,2 відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР від 10.06.1986р. №207-7 ( а.с. 13).
Таким чином, довідка №420 від 19.11.1992р. не відповідає вимогам постанови Ради Міністрів Української РСР від 10.06.1986р. №207-7 "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і недопущенням забруднення навколишнього середовища", оскільки коефіцієнт 4,2, вказаною постановою не передбачений.
Відповідно до наказу по Лебединській центральній районній лікарні від 13.05.1986р. №26 фельдшер ОСОБА_1 був відряджений до Київської області з 14.05.1986р. (а.с. 25).
З довідки Іванківської центральної районної лікарні №1046 від 16.11.2009 року убачається, що ОСОБА_1 дійсно перебував у відрядженні у Іванківському районі у складі бригади в період з 19.05.1986. по 24.05.1986р., але інформація щодо перебування в 30-ти километровій зоні або в зоні відчуження відсутня. (а.с. 31).
Як убачається із листа Іванківської центральної районної лікарні №1046 від 14.12.2012 року за вих. №1141, наданого на запит Лебединського районного суду Сумської області, ОСОБА_1 дійсно був відряджений в Іванківській район по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі бригади з Сумської області 21-27 СУА, на посаді фельдшера з 19.05.1986 року по 24.05.1986 року, згідно запису в журналі бригада знаходилась в резерві. ( а.с.76-78).
Тобто, бригада, до складу якої входив позивач, базувалась в смт. Іванків, яке не віднесено до зони відчуження згідно постанови від 23.07.1991р. №106.
Крім того, судовим розглядом встановлено, що нарахування в травні 1986 року заробітної плати позивачу проводилось на загальних підставах, не в підвищеному розмірі, що підтверджується відомостями про нарахування заробітної плати ( а.с.29-30).
Отже, позивачем не надано жодного первинного документа, який би підтверджував його перебування в населених пунктах зони відчуження, на підставі яких позивачу повинно бути визначено відповідний статус.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, оформлене протоколом №46 від 15.05.2012 року, прийнято законно та обґрунтовано.
Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 14.05.2013 року не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно ч.2 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.
Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова судом першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч.1 ст. 198, ст. 202, ч.2 ст. 205, ст.ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лебедині та Лебединському районі Сумської області задовольнити.
Постанову Лебединського районного суду Сумської області від 14.05.2013р. по справі № 1810/3108/12 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.
Повний текст ухвали виготовлений 16.02.2015 року.