Справа № 809/4095/14
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. Справа № 809/4095/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Скільського І.І.

за участі секретаря судового засідання - Волочій Л.І.,

представника позивача - Созоник Т.Б.,

представників відповідача - Яремак Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілвуд» до Долинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області, Управління Державної казначейської служби України у Долинському районі про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 28.11.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілвуд» (далі-позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Долинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області (далі-відповідач1), Управління Державної казначейської служби України у Долинському районі (далі-відповідач2) про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 28.11.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем -1 проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТзОВ «Мілвуд» з питань правомірності нарахування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за серпень 2014 року. За результатами перевірки складено акт №2349/09-05-15/37322161 від 17.11.2014 року, яким встановлено порушення п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого ТзОВ «Мілвуд» відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по декларації за серпень 2014 року у розмірі 426705 грн.; - п.198.2 ст.198, п.200.4 ст.200, п.201.1, п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого ТзОВ «Мілвуд» завищено суму бюджетного відшкодування за серпень 2014 року на 8325 грн. Позивач вважає висновки податкового органу безпідставними, оскільки віднесення вказаних сум здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують виконання господарських зобов'язань між сторонами. Вважає податкові повідомлення-рішення недійсними та такими, що не відповідають вимогам закону та підлягають до скасування.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала з підстав викладених в адміністративному позові та просила суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - 1 щодо задоволення позовних вимог заперечив з мотивів наведених у письмовому запереченні та доповненні до заперечення, надав аналогічні за їх змістом пояснення (а.с. 28-31, 137-138).

Представник відповідача - 2 в судове засідання не прибула, хоча про розгляд справи повідомлялася завчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У попередніх засіданнях щодо позовних вимог заперечувала з підстав викладених у письмовому запереченні (а.с.35).

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні та витребувані докази, судом встановлено наступне.

Долинською об`єднаною державною податковою інспекцією проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілвуд» щодо правомірності нарахування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за серпень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт за №2349/09-05-15/37322161 від 17.11.2014 року (а.с.9-10,139-150), у відповідності до висновків якого податковим органом встановлено порушення:

- п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого ТзОВ «Мілвуд» відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по декларації за серпень 2014 року у розмірі 426705 грн.;

- п.198.2 ст.198, п.200.4 ст.200, п.201.1, п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого ТзОВ «Мілвуд» завищено суму бюджетного відшкодування за серпень 2014 року на 8325 грн.

Не погодившись з висновками Долинської оДПІ про результатами перевірки, ТзОВ «Мілвуд» подано заперечення на акт перевірки (а.с.11-13).

Долинською оДПІ вказане заперечення розглянуто та надано відповідь за №3660/10/09-05-15/1283 від 28.11.2014 року (а.с.14-15).

За результатами проведеної перевірки в зв'язку з встановленими порушеннями, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення форми «В3» № від 28.11.2014 року, яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 426705 грн., та рішення форми «В1» № від 28.11.2014 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов`язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 8325 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 4163 грн. ( а.с.16-17).

Щодо правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень № та № від 28.11.2014 року, слід зазначити наступне.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Досліджуючи фактичність проведених господарських операцій та їх зв'язок з господарською діяльністю позивача, судом встановлено наступне.

Між позивачем - ТзОВ «Мілвуд» (Покупець) та ПП «Брати КІП» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу №10-02 від 10.02.2014 року, відповідно до якого Продавець зобов`язується передати за договірною ціною в погоджені строки Покупцеві будівельні матеріали (а.с.133).

На підставі отриманих податкових накладних за липень 2014 року ТзОВ «Мілвуд» включило до складу податкового кредиту 8325 грн., податку на додану вартість по придбаних будівельних матеріалів (піску та щебені) у ПП «Брати КІП».

Факт виконання умов договору підтверджується тим, що ТзОВ «Мілвуд» проведено оплату за постачання будівельних матеріалів в загальній сумі 52331,18 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 8721,86 грн. згідно платіжного доручення від 03.07.2014 року №299 в загальній сумі 19875,98 грн., в т.ч. ПДВ 3312,66 грн.; платіжного доручення від 08.07.2014 року №307 в загальній сумі 5503,20 грн., в т.ч. ПДВ 917,20 грн.; платіжного доручення від 11.07.2014 року № 320 в загальній сумі 22012,80 грн., в т.ч. ПДВ 3668,80 грн.; платіжного доручення від 31.07.2014 року №349 в загальній сумі 4939,20 грн. в т.ч. ПДВ 823,20 грн. Вказане підтверджується даними з виписок особового рахунку ТзОВ «Мілвуд» (а.с.124-132).

Протягом липня 2014 року ТзОВ «Мілвуд» отримано будівельні матеріали (пісок, щебінь) на загальну суму 52331,18 грн., в т.ч. ПДВ 8721,86 грн. відповідно до видаткової накладної від 04.07.2014 року №0407141 на загальну суму 11642,40 грн., в т.ч. ПДВ 1940,40 грн.; видатковою накладною від 07.07.2014 року №0707141 на загальну суму 41057,20 грн., в т.ч. ПДВ 676,20 грн.; видатковою накладною від 10.07.2014 року №1007142 на загальну суму 34249,90 грн., в т.ч. ПДВ 396,95 грн.; видатковою накладною від 22.07.2014 року №02207143 на загальну суму 2381,68 грн., в т.ч. ПДВ 396,95 грн. (а.с.87, 96, 98,108, 112).

На виконання умов договору ПП «Брати «КІП» видано податкові накладні на загальну суму 52331,18 грн., в т.ч. ПДВ 8721,86 грн., зокрема податкова накладна від 04.07.2014 року №407141 на загальну суму 11642,40 грн., в т.ч. ПДВ 1940,40 грн.; податкова накладна від 07.07.2014 року №707141 на загальну суму 41057,20 грн., в т.ч. ПДВ 676,20 грн.; податкова накладна від 10.07.2014 року №1007142 на загальну суму 34249,90 грн., в т.ч. ПДВ 5708,32 грн.; податкова накладна від 22.07.2014 року №2207143 на загальну суму 2381,68 грн., в т.ч. ПДВ 396,95 грн. (а.с.114-123).

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно вимог п. 202.1 ст.202 ПК України, звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал.

Враховуючи системний аналіз наведених податкових норм, аналіз досліджених первинних документів, а також враховуючи те, що оплата за отриманий товар (пісок,щебень) і його поставка, відбулись в один податковий період, визначений для нарахування податку на додану вартість, суд погоджується із твердженнями позивача, що наведена господарська операція не вплинула на зміну податкового періоду щодо нарахування ПП «Брати КІП»податкового зобов'язання та податкового кредиту ТзОВ «Мілвуд».

Відповідачем не доведено факту невідповідності, досліджених судом податкових накладних, вимогам абз. 2 п. 201.1 ст. 201 ПК України, якою визначено перелік обов'язкових реквізитів податкової накладної, оскільки в такому переліку не передбачено такої вимоги, як «відповідність дати суми операції».

Податковою інспекцією не наведено переконливих доводів та не подано доказів, які б безспірно підтверджували недобросовісність саме позивача як платника податків.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем правомірно включено до складу податкового кредиту 8325,00 грн., по придбаному піску та щебеню у ПП «Брати КІП».

Щодо порушення позивачем п.200.4 ст. 200 ПК України в результаті чого ТзОВ «Мілвуд» відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по декларації за серпень 2014 року у розмірі 426705,00 грн., слід зазначити наступне.

Як слідує з акту перевірки, ТзОВ «Мілвуд» завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за серпень 2014 року на 426705,00 грн., по здійсненній попередній оплаті ТзОВ «Ллентаб Україна» в сумі 2560227,83 грн., в тому числі 426704,64 грн., податку на додану вартість, так як виконання монтажу Конструкції з комплектатом (факту придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності) у даних періодах не відбулося.

Одночасно відповідачем не заперечується правомірність включення ТзОВ «Мілвуд» до податкового кредиту сплачену суму ПДВ в розмірі 426704,64 грн.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між ТзОВ «Мілвуд» (Замовник) та ТзОВ «Ллентаб Україна» (Виконавець) укладено договір № U-02-04-2014 від 08.04.2014 року. Предметом вказаного договору є монтаж конструкції (металоконструкція з комплектатором (проект UA0576) на об`єкті замовника з доставкою всіх необхідних елементів конструкції виконавцем відповідно до умов затвердженої сторонами специфікації і кресленнями, які є додатком до цього договору та його невід`ємною частиною. Замовник заявляє, що конструкція буде повністю використовуватись за її цільовим призначенням. Цільове призначення конструкції: деревообробний (столярний) цех. Монтаж конструкції виконується на об`єкті замовника на спеціально підготовленому замовником бетонному фундаменті згідно з документацією, підготовленою відповідно до вимог виконавця.

На виконання умов договору ТзОВ «Мілвуд» здійснило протягом липня 2014 року оплату на загальну суму 2560227,83 грн., в т.ч. ПДВ 426704,64 грн. згідно платіжного доручення від 09.07.2014 року №311.

ТзОВ «Мілвуд», на підставі п.198.2 ст. 198 ПК України, дані суми ПДВ включено до податкового в рядок 10.1 декларації по податку на додану вартість за липень 2014 року.

Відповідно до п. 198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, інших документів які б підтверджували право платника податків на податковий кредит законодавством не вимагається.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), визначено ст. 200 ПК України.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п.200.2 ст. 200 ПК України).

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст. 200 ПК України).

Згідно п.200.4 «а» ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.

Відповідно до пункту 200.5 ст. 200 ПК України, не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які: були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів); мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Виходячи з аналізу норм Податкового кодексу України, ТзОВ «Мілвуд» правомірно включено до податкового кредиту сплачену суму ПДВ в розмірі 426704,64 грн., та заявлено до бюджетного відшкодування, оскільки стаття 200 ПК України не містить імперативних приписів про відмову у бюджетному відшкодуванні через відсутність повного виконання договору, фактичного надання послуг (монтаж Конструкції).

Відповідно до пункту 200.7 та п.200.10 статті 200 Податкового кодексу України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Пунктом 200.11 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки. Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.200.12 статті 200 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України).

Пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Підсумовуючи все вищевикладене, суд констатує, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваних рішень, а відтак податкові повідомлення - рішення за № та № від 28.11.2014 року є протиправними та такими, що підлягають до скасування.

Враховуючи наведене, підлягає стягненню з Державного бюджету України бюджетна заборгованість з податку на додану вартість в сумі 435030,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Факт сплати позивачем до бюджету судового збору в розмірі 4872,00 грн., підтверджується платіжним дорученням №1979 від 04.12.2014 року (а.с.3).

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Долинської об`єднаної ДПІ Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області № та № від 28.11.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ТзОВ «Мілвуд» бюджетну заборгованість з податку на додану вартість в сумі 435030,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ТзОВ «Мілвуд» понесені судові витрати в розмірі 4872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві гривні) судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ Скільський І.І.

Постанова складена в повному обсязі 09.02.2015 року.