Справа № 357/524/15-а
Суддя: Голуб А. В.
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/524/15-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Голуб А. В. ,

при секретарі - Руденко Н. Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біла Церква залі суду № 4 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про зобов"язання відповідача провести перерахунок та виплату щорічної одноразової допомоги на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 20.01.2015 року звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1 та інвалідом третьої групи і згідно законодавства має право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат, розмір якої визначається на момент виплати, але відповідачем виплачено вказану допомогу за 2014 рік у значно нижчому розмірі. Оскільки відповідач відмовляється провести перерахунок та виплату доплати вказаної грошової допомоги, то позивач просив суд визнати дії відповідача неправомірними, зобов'язати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради провести перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат встановлених на момент виплати згідно ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з врахуванням виплаченої допомоги.

23.01.2015 року суддею було відкрито провадження по вказаній справі відповідно до КАС України в порядку скороченого провадження.

Ухвалою судді від 05.02.2015 року справу було призначено до розгляду у судовому засіданні за загальними правилами, встановленими КАС України.

Позивач до суду не з"явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив суду клопотання в якому просив справу розглядати у його відсутності, у заяві вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача до суду не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення відповідача на позов та клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Так, по справі встановлено, що позивач являється особою, яка постраждала внаслідок Чорноби льської катастрофи категорія 1 та інвалідом третьої групи, що підтверджується копіями посвід чень.

Судом встановлено, що відповідачем виплата щорічної допомоги на оздоровлення позивачу проведена за 2014 рік в розмірі 90 грн.- 21.07.2014 року, що підтверджується відповіддю відповідача від 23.12.2014 року на звернення позивача, та не заперечується позивачем в позовній заяві.

Зазначена допомога на оздоровлення була виплачена відповідачем позивачу в тих розмірах, які встановлені постановою КМ України від 12.07.2005 року за № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У зв'язку з виникненням у позивача сумнівів щодо правильності нарахування йому компен сації, він звернувся із відповідною письмовою заявою про перерахунок вищевказаної допомоги від 04.12.2014 року (а.с. 5).

На вказану заяву відповідачем було надано відповідь від 23 грудня 2014 року, у якій зазначено, що підстав для перерахунку та виплати позивачу щорічної допомоги в іншому розмірі не має (а.с. 6).

Позивач просив суд при визначенні розміру вказаної допомоги застосувати як розрахункову величину розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати.

В своїх письмових запереченнях проти позову відповідач посилається на те, що згідно ст.62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобиль ської катастрофи" визначено, що роз"яснення порядку застосування цього закону проводиться у порядку визначеному КМ України, рішення якого є обов"язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами держав ної виконавчої влади, всіма суб"єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкова ності та форм власності. А саме в розмірах, які і визначені КМ України виходячи з реальних можливостей Державного бюджету України згідно з бюджетними призначеннями і враховуючи вимоги ст.95 Конституції України, проведена позивачу виплата зазначеної допомоги на оздоровлення.

Але суд не приймає до уваги вказані заперечення відповідача з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.113 Конституції України КМ України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на збереження їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраж дали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачена виплата щорічної допомоги на оздоров лення інвалідам третьої групи в розмірі - чотири мінімальних заробітних плати. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Згідно до п. 17 ч. 1 ст. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки, запобігання виникненню та ліквідації надзвичайних ситуацій та наслідків стихійного лиха.

За змістом п.6 та п.7 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено, що норми і положення ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабіне том Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціаль ного страхування на 2014 рік.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до зазначених вище норм, визначення порядку та розмірів виплат визначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України.

Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Кабінетом Міністрів України станом на дату виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік, таке право реалізовано не було. Таким чином, не було прийнято відповідного нормативно-правового акта Кабінету Міністрів України на виконання вимог п.6, 7 Прикінцевих положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп2012 дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення-справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Суд вважає, що враховуючи особливість дії в часі законів про Державний бюджет України на відповідний рік, нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, виданий на його виконан ня, також діє у межах бюджетного року.

Таким чином, Постанова Кабінету Міністрів України №562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була видана на виконання Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», а тому не підлягає застосуванню при визначенні розміру виплат щорічної допомоги на оздоровлення у бюджетному періоді 2014 року.

Суд вважає, що розмір щорічної допомоги на оздоровлення особам, які стали інвалідами ІІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, Постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - закріплено у розмірі 90,00 грн., що не відповідає ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Приписами ч.4 ст. 9 КАС України визначено, що, у разі невідповідності нормативно-право вого акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Ст.95 Конституції України, на яку посилається відповідач, передбачено, що виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір, і цільове спрямування цих видатків.

Але Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 р. не містить жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема ст. 48 вказаного Закону, яким визначено щорічну допомогу на оздоровлення.

Крім того, ст.62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на яку також посилається відповідач заперечуючи проти позову, дійсно роз"яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначе ному Кабінетом Міністрів України, але у Законі КМУ не делегуються повноваження щодо визначення розміру допомоги на оздоровлення, встановленої цим Законом.

Відповідно до ст.71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" дія положень цього Закону не може призупи нятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачу з 01 січня 2014 року застосуванню підлягає норма ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від № 562 від 12 липня 2005 р.

Згідно до ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік", установлено у 2014 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1218 гривень.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, тобто, відповідачем неправомірно, зокрема, у порушення ст. 19 Конституції України, занижений розмір соціального забезпечення, обов'язок виплати якого покладено на відповідача, у зв'язку з чим дії відповідача є такими, що порушують права позивача на отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, дії відповідача щодо не виплати позивачу у повному розмірі щорічної допомоги на оздоровлення у 2014 році є неправомірними.

Таким чином позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, а тому слід визнати дії відповідача при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік неправомірними, та необхідно зобов"язати відповідача провести перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат встановлених на момент виплати згідно ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з врахуванням виплаченої допомоги.

На підставі вищевикладеного та ст.ст.19,46,113 Конституції України, ст.ст 48,62,71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», Рішення Конституцій ного Суду України №3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, Постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», керуючись ст.ст. 6,9,17,89,99,100,158-163,185,186 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати дії Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік неправомірними.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради провести перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат встановлених на момент виплати згідно ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з врахуванням виплаченої допомоги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя А. В. Голуб