Справа № 826/1805/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

06 лютого 2015 року м. Київ № 826/1805/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Качура І.А., при розгляді адміністративного позову та доданих до нього документів

за позовом ОСОБА_1
до Національного інституту стратегічних досліджень
провизнання звільнення незаконним та поновлення на посаді
В С Т А Н О В И В:

05.02.2015р. до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Національного інституту стратегічних досліджень, в якому просила:

- визнати незаконним звільнення позивача з посади заступника завідувача відділу зовнішньої політики Національного інституту стратегічних досліджень;

- скасувати наказ Національного інституту стратегічних досліджень № 207-К від 22.10.2013р. в частині виведення зі штатного розпису посади «заступник завідувача відділу» у відділі зовнішньої політики;

- скасувати наказ Національного інституту стратегічних досліджень № 278-К «Про звільнення ОСОБА_1» від 23.12.2013р.;

- поновити ОСОБА_1, на посаді заступника завідувача відділу зовнішньої політики Національного інституту стратегічних досліджень;

- зобов'язати Національний інститут стратегічних досліджень виплатити ОСОБА_1, середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- визнати причини пропуску звернення до суду поважними та захистити права позивача за межами встановленого строку

- зобов'язати Національний інститут стратегічних досліджень відшкодувати ОСОБА_1 витрати на юридичні послуги у розмірі 1000,00 грн.

Ознайомившись із позовною заявою та поданими документами, з доводами щодо причин пропущення строку звернення до суду, суд прийшов до висновку про їх необґрунтованість, з огляду про наступне.

З позовного матеріалу встановлено, що позивач з 2007 по 2013 рік, працювала в Національному інституті стратегічних досліджень на різних посадах.

Так, у період з 03.09.2012 по 23.12.2013рр. займала посаду заступника завідувача відділу зовнішньої політики.

23.12.2013р. позивач була звільнена з Інституту наказом № 278-К «Про звільнення ОСОБА_1» у зв'язку зі змінами в організації виробництва та праці на підставі наказу №207-К від 22.10.2013р. та п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Разом з тим, на підставі поданих документів, встановлено, що з первісним позовом про оскарження наказу № 278-К «Про звільнення ОСОБА_1» від 23.12.2013р. позивач звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва лише 10.11.2014р., тобто з пропуском встановленого строку звернення до суду.

Так, у зв'язку з невиконанням вимог Ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2014р. про залишення без руху, Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.12.2014р. позовну заяву ОСОБА_1 у справі №826/17425/14 повернуто.

З даною позовною заявою ОСОБА_1 звернулась 05.02.2015р. Водночас у позовній заяві міститься клопотання про поновлення пропущеного з поважних причин строку звернення до суду. Так, позивач зазначала, що з моменту звільнення до жовтня місяця 2014року вона намагалась відновити свої порушені права у позасудовому порядку, зокрема зверталась з відповідними листами до Національного інституту стратегічних досліджень від 30.12.2013р., 23.10.2014р.

А враховуючи, що за наслідками вказаних звернень відповідь позивачем отримана лише 05.11.2014р., а відтак на її переконання даний позов має бути пред'явлений протягом місяця з 05.11.2014р. на підставі п. 4 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства.

Суд категорично не погоджується з такими доводами позивача, з огляду про наступне.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року №2747- ІV (КАС України) публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Так, до публічної служби у встановлених випадках відноситься державна служба. Так, за змістом статті 1 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII державна служба - це професійна діяльність осіб, що займають посади в державних органах та їх апараті з метою практичного виконання завдань і функцій держави та одержують зарплату за рахунок державних коштів. Віднесення служби до державної, тобто публічної, можливе, якщо це: професійна діяльність осіб, які її обіймають, здійснюється на основі Конституції, законів та інших нормативно-правових актів, за змістом полягає у виконанні завдань та і функцій держави, оплачується з державних коштів.

При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися із адміністративним позовом, але у задоволенні цього позову може бути відмовлено на тій підставі, що пропущено строк звернення.

Частиною 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд звертає увагу на те, що строки звернення до суду, визначені п. 4 ст. 99 КАС України, на які покликається позивача у позовній заяві, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, з огляду про наступне.

З позовної заяви та долучених до неї документів вбачається, що до моменту звільнення, позивач проходила державну службу в Національному інституті стратегічних досліджень.

Специфіка правового регулювання відносин з приводу прийняття, проходження та звільнення з публічної (державної служби) визначається спеціальними законами України.

Таким чином, при визначені питання щодо строку звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про визнання протиправними та скасування наказів, що стосуються звільнення з публічної служби застосуванню підлягають норми, визначені ч. 3 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (частина 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд звертає увагу на те, що позивач у позовній заяві підтверджує факт обізнаності про звільнення з заступника завідувача відділу зовнішньої політики Національного інституту стратегічних досліджень ще 30.12.2013р., оскільки саме вказаною датою підписана заява про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, яка зі слів позивача скеровувалась відповідачу з метою досудового врегулювання спору.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що доказів відправлення на адресу відповідача вказаного листа (чи вручення наручно його повноважним представникам) до суду не надано.

Однак, особливу увагу суд звертає на те, що доводи позивача про спроби досудового врегулювання спору не приймаються до уваги як підтвердження поважності причин пропущення строку звернення до суду, позаяк чинне спеціальне законодавство не передбачає досудового порядку врегулювання спорів, пов'язаних з прийняттям громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби.

Крім того, звернення позивача до Національного інституту стратегічних досліджень з заявами про скасування наказу про звільнення є не обставиною, що перешкоджала позивачу захищати свої порушені права у судовому порядку шляхом пред'явлення відповідного позову, у порядку та строки, що визначені законодавством.

В той час, як поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Разом з тим, не може прийматись судом до уваги аргумент позивача, викладений у п. 7 прохальної частини, а саме: "захистити права позивача за межами встановленого строку", з огляду про наступне.

Частиною 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Як вже судом зазначалось, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч.1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, суд звертає увагу на те, що оскільки чинне процесуальне законодавство на імперативному рівні чітко встановлює строк звернення до суду з позовом про оскарження звільнення з публічної (державної) служби, заклик позивача про "захист права позивача за межами встановленого строку" є таким, що не узгоджується з приписами законодавства.

За таких обставин, виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства України, суд прийшов до висновку про неповажність причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом, а відтак і відсутність правових підстав для поновлення строку звернення до суду.

Суд також звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч. 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Керуючись ст. 100, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень про визнання звільнення незаконним та поновлення на посаді.

У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.А. Качур