Справа № 361/2133/14-а (2а/361/147/14)
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2015 р. м. Київ К/800/43461/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі також - позивач), звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області (надалі - відповідач, Управління), в якому просив:

- визнати протиправними дії(бездіяльність) Управління щодо відмови зарахувати йому до страхового стажу час по догляду за постраждалою від ЧАЕС дитиною з 10 червня 1999 року до 10 червня 2011 року;

- зобов'язати відповідача зарахувати до страхового стажу час по догляду за дитиною, яка постраждала від ЧАЕС з 10 червня 1999 року до 10 червня 2011 року;

- зобов'язати відповідача анулювати період стажу з 30 квітня 1994 року по 13 червня 1996 року, який, всупереч заяви позивача, зарахували до страхового стажу;

- зобов'язати відповідача відшкодувати моральні та матеріальні збитки позивачу, в розмірі 1 тисячі грн., які завдані відповідачем внаслідок порушення прав та свобод позивача, його конституційного права на інформацію та внаслідок відмови зарахувати позивачу страховий стаж по догляду за дитиною, яка є постраждалою від ЧАЕС дитиною, з 10 червня 1999 року до 10 червня 2011 року.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року, позов задоволено частково: визнано протиправними дії Управління щодо відмови зарахувати ОСОБА_2 до страхового стажу час по догляду за постраждалою від ЧАЕС дитиною з10 червня 1999 року до 10 червня 2011 року; зобов'язано Управління зарахувати ОСОБА_2 до страхового стажу час по догляду за постраждалою від ЧАЕС дитиною з 10 червня 1999 року до 10 червня 2011 року; зобов'язано Управління анулювати запис про період стажу з 30 квітня 1994 року по 13 червня 1996 року, який зарахували позивачу до страхового стажу. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями суду апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив скаргу задовольнити, скасувати рішення суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 січня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Управління із заявою про зарахування до його трудового стажу час по догляду за дитиною, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС з10 червня 1999 року до 10 червня 2011 року та просив повідомити про його загальний трудовий стаж.

Листом від 22 січня 2014 року відповідач повідомив позивача про відмову в задоволенні заяви, оскільки ОСОБА_2 є зареєстрованим підприємцем з 14 червня 1996 року, що, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», позбавляє його права на зарахування до страхового стажу терміну з 10 червня 1999 року до 10 червня 2011 року. Також Управління повідомило, що час з 30 квітня 1994 року по 13 квітня 1996 рік зараховано до страхового стажу позивача, а загальний трудовий стаж становить 17 років 5 місяців 25 днів.

Вважаючи відмову Управління протиправною, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку про неправомірність дій Управління щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача часу по догляду за дитиною, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС з 10 червня 1999 року по 10 червня 2011 року внаслідок зайняття позивачем підприємницькою діяльністю, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що підприємницькою діяльністю ОСОБА_2 не займався.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції, зазначивши, що

відповідно до Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 4 липня 2014 року в реєстрі відсутні відомості щодо ОСОБА_2.

Однак, із даним висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 13 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28 лютого 1991 року час догляду за дитиною, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12 років зараховується до стажу роботи одному із батьків.

Пунктом 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі:

свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть);

посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення;

заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

документів про те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював.

Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, і те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є:

виписка з трудової книжки;

відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією;

інформація із системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.

Отже, для зарахування часу догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку необхідно встановлення факту того, що один з батьків, якому даний стаж буде зараховуватись, не працював до досягнення дитиною 12-річного віку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 18944726 станом на 4 липня 2014 року у Єдиному реєстрі відсутні відомості щодо ОСОБА_2, однак в даній довідці зазначено, що інформація про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців зареєстрованих до 1 липня 2004 року та не включених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців отримується в органі виконавчої влади, в якому проводилась державна реєстрація.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судами попередніх інстанцій не встановлено відсутності факту зайняття підприємницькою діяльністю позивачем в період з 10 червня 1999 року по 10 червня 2011 року.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З наведених вище підстав оскаржувані судові рішення не можуть вважатись законними та обґрунтованими, що є підставою для їх скасування відповідно до вимог частини другої статті 227 КАС України.

За правилами цієї статті підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області задовольнити.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною та не підлягає перегляду в апеляційному чи касаційному порядку.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.