Справа № 803/163/14
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2015-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року Справа № 876/3134/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Кухтея Р.В., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представників позивача Матчука Ю.С., Тарана О.П.,

представника відповідача Крижановської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Клеодора-М» до Ягодинської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання неправомірними дій, скасування рішення та картки відмови та стягнення надмірно сплачених платежів,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Клеодора-М» (далі - ТОВ «Клеодора-М») звернулося до адміністративного суду з позовом, у якому після уточнення своїх вимог просило

визнати неправомірними дії Ягодинської митниці Міндоходів (далі - Митниця) щодо прийняття картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.12.2013 року №205000004/2013/00012 (далі - Картка відмови) та скасувати її;

скасувати рішення Митниці про коригування митної вартості товарів від 25.12.2013 року № 205000006/2013/000134/2 (далі - Рішення).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року у справі № 803/163/14 позов було задоволено.

У поданій апеляційній скарзі Митниця просила зазначене судове рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що 24.12.2013 року для здійснення митного контролю та митного оформлення товару «бувший у використанні кузов до легкового автомобіля MERSEDES BENZ, модель W221, 2008 року випуску (номер WDD 2211761А227634, тип кузова - седан, чорного кольору) до підрозділу митного оформлення митного поста «Ковель» позивачем, через уповноваженого представника було подано митну декларацію №205060000/2013/030287 та комплект документів.

Для митного оформлення декларантом самостійно було обрано резервний метод, що передбачений ст. 64 Митного кодексу України (далі - МК України), про що відображено у відповідних графах митної декларації №205060000/2013/030287 від 24.12.2013 року.

Відповідачем належним чином була опрацьована можливість послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, проте, з огляду на численні розбіжності у поданих під час митного оформлення документах у частині вартості розмитнюваного товару, з декларантом було досягнуто згоди, щодо обрання резервного методу.

Під час митного оформлення товару, задекларованого позивачем, у митного органу виникли сумніви щодо достовірності наданих декларантом до митного оформлення відомостей.

Декларанту у відповідності до ч. 3 ст. 53 МК України було запропоновано надати: копію декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експортними організаціями, що ним не заперечується та встановлено судом першої інстанції.

Листом від 25.12.2013 року №273/61 декларант повідомив орган доходів і зборів про неможливість надання декларації країни відправлення, чим фактично підтвердив підставність сумнівів митного органу. Розрахунок вартості товару позивачем обґрунтовано висновками експертного автотоварознавчого дослідження Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз та у висновку про оцінку кузова автомобіля № 8546 від 06.12.2013 року та № 1936 від 24.12.2013 року, що є некоректним з огляду на предмет дослідження.

Вимога про надання копії митної декларації країни відправлення чітко передбачена п. 7 ч. З ст. 53 МК України, а її ненадання може слугувати підставою для відмови у митному оформленні згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України.

Позиція суду про те, що позивачем було надано митному органу всі документи, передбачені ст. 53 МК України, що дають можливість визначити митну вартість за резервним методом визначення митної вартості, на переконання апелянта, не можна вважати обґрунтованою, оскільки ні документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, які є обов'язковими при митному оформленні, ні додаткові документи, передбачені ч. 3 ст. 53 МК України, які законно витребовувались Митницею, декларантом у повному обсязі подані не були, а ті, що надавалися, містили численні розбіжності про що неодноразово зазначалось вище.

Позивачем через представника було подано нову митну декларацію, за якою товар був випущений у вільний обіг. Відповідно до ч. 8 ст. 55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Проте, відповідним правом декларант не скористався, що зайвий раз підтверджує підставність сумнівів митного органу щодо недостовірності митної вартості заявленої декларантом.

Щодо посилання у розрахунку митної вартості товару на наказ ДМС України від 31.01.2007р. № 74 «Про затвердження Методичних рекомендацій із застосування окремих положень Митного кодексу України, що стосуються питань визначення митної вартості товарів, які імпортуються на митну територію України», то таке було здійснене лише у контексті врахування при розрахунку положень ст. 64 МК України відповідно до якої митна вартість, визначена за шостим методом повинна ґрунтуватися на раніше визнаних органами доходів і зборів митних вартостях, з врахуванням практики попередніх оформлень та з огляду на відсутність довідкових даних щодо вартості щитка вимірювальних приладів, системи запалювання, а також на неточності у графі 31 МД (зокрема, вказано, що відсутня коробка передач, яка є частиною трансмісії і трансмісія; відсутні паливний бак, паливний насос і в той же час, зазначено, що відсутня паливна система).

Визначення митної вартості кузова регламентується п. 7.53.13 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом держмайна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

У той же час п. 7.45 Методики передбачено, що якщо укомплектованість оцінюваної складової частини КТЗ (в даному випадку кузова КТЗ) не відповідає даним довідника, з якого береться цінова інформація, то вартість відсутніх (або додатково застосованих) деталей віднімається (додається) від (до) його ціни з урахуванням їх фізичного зносу. Відповідно до графи 31 МД від 24.12.13 № 205060000/2013/030287 на б/в кузові відсутні: двигун у зборі, передня і задня підвіска в зборі, трансмісія, паливна система, паливний бак, паливний насос, передні та задні фари, кермо, кермівна рейка, щиток вимірювальних приладів, коробка передач, система запалювання, глушіння.

Щодо доводів суду про те, що наведений в розрахунку спосіб визначення Митницею митної вартості товару шляхом віднімання від ціни товару вартості відсутніх деталей, які не тільки не є аналогічними тим, що дійсно встановлюються на автомобілі марки MERCEDES BENZ, моделі W 221, але й взагалі не відповідають їх характеристикам, апелянт звертає увагу на те, що митним органом була взята наявна інформація щодо митного оформлення аналогічних складників згідно з положеннями МК України за МД від 16.12.2013 року № 205060000/2013/029459, у якій відправником є фірма Favor International Inc., що також була відправником кузова згідно МД від 24.12.2013 р. № 205060000/2013/030287.

Представник Митниці у ході апеляційного розгляду підтримала доводи, викладені у апеляційній скарзі, та просила задовольнити її у повному обсязі.

Представники ТОВ «Клеодора-М» заперечили обґрунтованість вимог апелянта, просили залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем 24.12.2013 року до підрозділу митного оформлення митного поста «Ковель» було подано для митного оформлення вживаний кузов до легкового автомобіля MERCEDES BENZ, модель W221, 2008 року випуску, номер кузова WDD 2211761А227634, тип кузова - седан, чорного кольору, придбаний згідно з контрактом купівлі-продажу №01-09/02 від 02.09.2013 року.

У графах 12 та 45 ВМД № 205060000/2013/030287 від 24.12.2013 року позивачем було вказано митну вартість товару у розмірі 13020 євро, визначену за резервним методом, передбаченим ст. 64 МК України, з каталогу «SchwackeListe» 12/13 стор. 1092.

25.12.2013 року Митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №205000006/2013/000134/2, яким встановлено митну вартість товару на рівні 17360 євро. При цьому був наданий перелік додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визнана, а саме копія декларації країни відправлення, документальна інформація про розрахунок числового значення складових митної вартості товару, визначеної та заявленої декларантом.

Позивачем листом від 25.12.2013 року № 273/61 у відповідь на зазначену вимогу Митниці повідомлено про неможливість надати копію митної декларації країни відправлення та про те, що фактично розрахунок вартості був поданий у висновках експертного автотоварознавчого дослідження Львівського НДІСЕ та оцінки кузова автомобіля, копії яких долучено до вказаного листа.

25.12.2013 року Митницею було відмовлено у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205000004/2013/00012. Різниця між митною вартістю, визначеною відповідачем, та митною вартістю, визначеною декларантом за резервним методом, склала 4340 євро.

25.12.2013 року позивачем через декларанта подано нову ВМД № 205060000/2013/030554 із зазначенням у графах 12 та 45 митної вартості, що визначена органом доходів і зборів.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що надані позивачем письмові докази підтверджують правильність визначення митної вартості кузова до легкового автомобіля MERCEDES BENZ, який імпортувався за ВМД від 24.12.2013 року № 205060000/2013/030287, здійсненої у порядку, визначеному статтею 64 МК України.

Одночасно суд першої інстанції вважав неправомірними дії Митниці щодо застосування одразу шостого (резервного) методу визначення митної вартості товару без послідовного застосування попередніх п'яти, як це встановлено ст. 57 МК України.

На переконання суду першої інстанції, при декларуванні вартості товару згідно із ВМД від 24.12.2013 року №205060000/2013/030287 за резервним методом, встановленим ст. 64 МК України, позивач надав митному органу документи, передбачені ст. 53 МК України, що давали можливість визначити митну вартість за вказаним методом, і відповідачем не надано доказів недостовірності поданих декларантом відомостей.

При цьому наданий на вимогу суду розрахунок митної вартості товару - кузова автомобіля в розмірі 17360 євро, що покладений в основу при винесенні оскаржуваного Рішення, викладений у листі від 10.02.2014 року № 1/1.2-6/631, є необґрунтованим, містить посилання на нормативно-правовий акт, що втратив чинність на до моменту виникнення спірних правовідносин. Крім того, у даному розрахунку Митницею при визначенні митної вартості кузова до автомобіля марки MERCEDES BENZ, моделі W 221, 2008 року випуску, було використано вартість відсутніх деталей, які не тільки не є аналогічними тим, що дійсно встановлюються на автомобілі марки MERCEDES BENZ, моделі W 221, але й взагалі не відповідають їх характеристикам, в тому числі й вартісним.

Окрім того, судом було враховано те, що Митницею не було взято до уваги при митному оформленні двох наданих позивачем ВМД, за якими здійснювалось митне оформлення аналогічного товару - кузовів до автомобіля марки MERCEDES BENZ, моделі W 221, 2008 року випуску.

Даючи оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч. 7 ст. 56 МК України).

Згідно із ч.1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, позивачем 24.12.2013 року було подано для митного оформлення кузов до легкового автомобіля MERCEDES BENZ, модель W221, що був у вжитку, 2008 року випуску, номер кузова WDD 2211761А227634, тип кузова - седан, чорного кольору, який придбано згідно з контрактом купівлі-продажу №01-09/02 від 02.09.2013 року, з пакетом необхідних документів.

При цьому у ВМД № 205060000/2013/030287 від 24.12.2013 року позивачем було вказано митну вартість товару у розмірі 13020 євро, визначену ним за резервним методом з джерела інформації каталогу «SchwackeListe» 12/13 стор. 1092.

25.12.2013 року Митниця не погодилася із визначеною позивачем митною вартістю, прийняла оспорювань Рішення, яким встановила митну вартість вказаного товару на рівні 17360 євро. При цьому позивачу був наданий перелік додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визнана, який містив копію декларації країни відправлення та документальну інформацію про розрахунок числового значення складових митної вартості товару, визначеної та заявленої декларантом.

У відповідь на зазначену вимогу Митниці позивач листом від 25.12.2013 року № 273/61 повідомив про неможливість надання копії митної декларації країни відправлення, а також зазначив, що фактичний розрахунок вартості товару поданий у висновках експертного автотоварознавчого дослідження Львівського НДІСЕ та оцінки кузова автомобіля, копії яких долучено до листа.

Даючи оцінку відмові Митниці у митному оформленні товару та видачі Картки відмови, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем було надано відповідні письмові докази в обґрунтування визначеної ним за резервним методом митної вартості кузова до легкового автомобіля MERCEDES BENZ, який імпортувався за ВМД від 24.12.2013 року № 205060000/2013/030287, а саме контракт № 01-09/02 від 02.09.2013 року, інформацію з каталогу SchwackeListe 12/13 стор. 10920, згідно з якою вартість кузова до легкового автомобіля марки MERCEDES BENZ, моделі W 221, 2008 року випуску становить 21700 євро; висновок експертного дослідження № 1936 від 24.12.2013 року; висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 8546 від 06.12.2013 року; ВМД №205060000/2013/021823 від 23.08.2013 року; ВМД №205060000/2013/020869 від 15.08.2013 року.

На переконання апеляційного суду, що законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребовування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Сумніви слід вважати обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, приписи вказаних статей зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган Міндоходів повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд апеляційної інстанції погоджується із думкою суду першої інстанції про те, що відповідачем не подано належних доказів про недостовірність поданих декларантом відомостей щодо митного оформлення товару.

Одночасно слід погодитися із судом першої інстанції у тому, що наданий Митницею розрахунок митної вартості кузова автомобіля в розмірі 17360 євро, що покладений в основу оскаржуваного Рішення, викладений у листі першого заступника начальника Ягодинської митниці Міндоходів Єленича Л.С. від 10.02.2014р. №1/1.2-6/631, містить посилання на наказ ДМС України від 31.01.2007 року № 74 «Про затвердження Методичних рекомендацій із застосування окремих положень Митного кодексу України, що стосуються питань визначення митної вартості товарів, які імпортуються на митну територію України», що втратив чинність на до моменту виникнення спірних правовідносин.

Крім того, при визначенні митної вартості кузова автомобіля марки MERCEDES BENZ, моделі W 221, 2008 року випуску Митницею було здійснено віднімання від ціни товару, зазначеної у каталогу SchwackeListe 12/13 стор. 10920 - 21 700 євро, вартості відсутніх деталей, які не тільки не є аналогічними до відсутніх деталей, але й абсолютно відмінні за своїми властивостями та технічними показниками. Покликання представника Митниці у судовому засіданні апеляційного суду на відсутність у відповідача відповідної інформації є, на думку суду апеляційної інстанції, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на її загальну доступність у спеціалізованих джерелах.

Окрім того, суд першої інстанції підставно звернув увагу на необґрунтоване ігнорування відповідачем наданих позивачем двох ВМД, за якими здійснювалось митне оформлення аналогічного товару - кузовів до автомобіля марки MERCEDES BENZ, моделі W 221, 2008 року випуску.

Посилання Митниці на безпідставне врахування позивачем при визначенні митної вартості висновку експертного дослідження № 1936 від 24.12.2013 року та висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 8546 від 06.12.2013 року, на думку апеляційного суду, належним чином не аргументовані, оскільки їх обґрунтованість у ході судового розгляду спростована не була.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року у справі № 803/163/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Р.В.Кухтей

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 20 лютого 2015 року.