Справа № 640/15171/14-а
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2015-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 р.Справа № 640/15171/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Запара Е.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2014р. по справі № 640/15171/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Харківського міського центру зайнятості третя особа Харківського обласного центру зайнятості

про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.( далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Харківського міського центру зайнятості ( далі - відповідач) третя особа Харківський обласний центр зайнятості про визнання дій незаконними в припиненні його реєстрації безробітного з 29.07.2014 року наказом від 05.08.2014 року.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2014 року задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості, третя особи Харківський обласний центр зайнятості про визнання дій Харківського міського центру зайнятості в припиненні його реєстрації безробітного з 29.07.2014 року наказом від 05.08.2014 року незаконними - відмовлено в повному обсязі.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги

В обґрунтування апеляційної скарги позивачем зазначено, що судом першої інстанції неправильно застосовані та порушено норми матеріального та процесуального права

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, що позивач перебуває на обліку в Харківському міському центрі зайнятості з 17.06.2008 року.

24.06.2008р. позивачу наданий статус безробітного, його було ознайомлено з правами та обов'язками

безробітних, він був повідомлений про необхідність виконання рекомендацій центру зайнятості, про санкції за їх недотримання.

Позивач був зареєстрований Дзержинським районним центром зайнятості м. Харкова як такий, що шукає роботу. 17.06.2008 року (правонаступником якого є Харківський міський центр зайнятості). Статус безробітного надано 24.06.2008 року з призначенням допомоги по безробіттю застрахованим особам без урахування страхового стажу строком 360 календарних днів відповідно до п.п. 2, 4 ст. 22 та п. 2 ст. 23 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 24.06.2006 року по 18.06.2009 року.

У 2008 році на момент реєстрації позивачем надані документи, які засвідчують вищу освіту отриману в ХНУ ім В.М. Каразіна за спеціальністю «соціологія» і наявність кваліфікації соціолога, викладача соціологічних дисциплін. Останнє місце роботи позивача «Центр зайнятості соціальних служб для сім'ї та молоді Дзержинського району м. Харкова», спеціаліст 1 категорії. Звільнений з останнього місця роботи 03.06.2008 року за власним бажанням без поважних причин, за ст. 38 КЗпП України.

Також, відповідно до наказу від 01.07.2014 року № НТ 140701 ОСОБА_1 було поновлено статус безробітного та на підставі пп. 4,5 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття» відмовлено в призначенні допомоги по безробіттю.

При відвідуванні ХМЦЗ 15.07.2014 року, в порядку надання соціальних послуг, ОСОБА_1 було запропоновано працевлаштування до органу місцевого самоврядування Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району м.Харкова на посаду - спеціаліст державної служби, до КП «Тролейбусне депо №2» - контролер пасажирського транспорту. Направлення на працевлаштування позивач брати відмовився. За фактом подій 15.07.2014 року ХМЦЗ складені акти, з якими ОСОБА_1 було ознайомлено.

Також, під час прийому 29.07.2014 року позивачу запропоновано опрацювати направлення на працевлаштування до вищезазначених підприємств, які були запропоновані під час зустрічі 15.07.2014 року, але взяти ці направлення позивач відмовився. Також був здійснений підбір роботи і видано направлення до ТОВ «Виробничо-технічне об'єднання «Індекс» на посаду охоронник.

На відвідуванні 05.08.2014 року ОСОБА_1 відмовився надати спеціалісту корінець направлення з прийнятим по особі рішенням роботодавця. Корінець направлення з відмовою у працевлаштуванні ТОВ «Виробничо-технічне об'єднання «Індекс» ОСОБА_1 було надано до заяви на ім»я директора ХМЦЗ від 05.08.2014 року, але це не впливає на прийняте центром зайнятості рішення про припинення реєстрації як безробітного.

Також, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до розробленого направлення на працевлаштування (Наказ Міністерства соціальної політики У країни від 16.05.2013 року № 270) вбачається, що корінець направлення на працевлаштування з прийняття рішення необхідно повернути територіальному органу в особі Харківського міського центру зайнятості через направлену особу протягом семи календарних днів з дати направлення особи на працевлаштування.

Судом першої інстанції встановлено, що в матеріалах справи ОСОБА_1 є дві відмови без поважних причин від підходящої роботи : орган місцевого самоврядування управління праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району м. Харкова на посаду спеціаліст державної служби ; КП «Тролейбусне депо на посаду контролер пасажирського транспорту.

Наказом від 05.08.2014 року № НТ 140805, прийнято рішення про припинення обліку у зв'язку з відмовою від двох пропозицій підходящої роботи з 29.07.2014 року.

Позивач не погодившись з діями відповідача звернувся до суду з позовом

Відмовляючи у задоволенні позову судом першої інстанції зроблено висновок, що відповідач діяв в межах та на підставі чинного законодавства, не порушуючи при цьому законних прав та інтересів ОСОБА_1, що в свою чергу свідчить про те, що вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

У статті 2 Закону України "Про зайнятість населення" зазначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані в державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Стаття ст. 19 Закону України "Про зайнятість населення" визначає обов'язки та права державної служби зайнятості, до яких, зокрема відносяться: організація при потребі професійної підготовки і перепідготовки громадян у системі служби зайнятості або направлення їх до інших навчальних закладів, що ведуть підготовку та перепідготовку працівників; надання послуг з працевлаштування та професійній орієнтації працівникам, які бажають змінити професію або місце роботи (у зв'язку з пошуками високооплачуваної роботи, зміною умов і режиму праці тощо), вивільнюваним працівникам і незайнятому населенню; реєстрація безробітних і подання їм у межах своєї компетенції допомоги, в т. ч. і грошової; розпорядження в установленому законодавством порядку коштами Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; оплачувати вартість професійної підготовки осіб, працевлаштування яких потребує здобуття нової професії (спеціальності), а також установлювати їм на період навчання стипендії у розмірах, передбачених законодавством України про зайнятість населення; в установленому законодавством порядку подавати громадянам допомогу з безробіття та матеріальну допомогу з безробіття, припиняти і відкладати їх виплати.

У відповідності до ч. 2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 вищевказаного Закону зареєстровані безробітні зобов'язані: самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення" підходящою роботою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням допустимості транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний.

Частиною 3 ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що у разі коли неможливо надати безробітному роботу за професією протягом шести місяців з дня перебування на обліку в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, йому пропонується підходяща робота з урахуванням здібностей, стану здоров'я і професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці.

Згідно з п. 19 Постанови Кабінету Міністрів України " Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу" № 198 від 20.03.2013 року (далі Порядок №198), у разі коли протягом шести місяців з дня реєстрації безробітному неможливо підібрати роботу за професією, підходящою є робота, що потребує зміни професії з урахуванням його здібностей, стану здоров'я, професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці.

Відповідно до пп.1 п. 37 зазначеного Порядку № 198 територіальний орган припиняє реєстрацію з дня відмови від двох пропозицій підходящої роботи, в тому числі за набутою професією за направленням територіального органу, а для безробітного, який вперше шукає роботу та не має професії (спеціальності), - відмови від двох пропозицій проходження професійного навчання у період з дня реєстрації (перереєстрації).

Так., відповідно до п.17 ч.1 ст.45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з інших підстав, передбачених порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять дві відмови ОСОБА_1 без поважних причин від підходящої роботи : орган місцевого самоврядування управління праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району м. Харкова на посаду спеціаліст державної служби ; КП «Тролейбусне депо на посаду контролер пасажирського транспорту.

Відповідно до розробленого направлення на працевлаштування (Наказ Міністерства соціальної політики України від 16.05.2013 року № 270) вбачається, що корінець направлення на працевлаштування з прийняття рішення необхідно повернути територіальному органу в особі Харківського міського центру зайнятості через направлену особу протягом семи календарних днів з дати направлення особи на працевлаштування.

Наказом від 05.08.2014 року № НТ 140805, прийнято рішення про припинення обліку у зв'язку з відмовою від двох пропозицій підходящої роботи з 29.07.2014 року відповідно до пп.1 п.37 Постанови Кабінету Міністрів України " Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу" № 198 від 20.03.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені рішенням в адміністративній, цивільній чи господарській справі не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, враховуючи приписи пп.1 п. 37 Порядку № 198 відповідачем правомірно , саме з дня відмови від двох пропозицій підходящої роботи за направленнями територіального органу припинено реєстрацію позивача як безробітного про що видано відповідний наказ від 05.08.2014 року № НТ 140805

Прийняття вказаного наказу відповідно до пп.1 п. 37 Порядку № 198 узгоджується з приписами п.17 ч.1 ст.45 Закону України "Про зайнятість населення".

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що приймаючи рішення про припинення реєстрації у зв'язку з відмовою від двох пропозицій підходящої роботи та відповідний наказ від 05.08.2014 року № НТ 140805 відповідач діяв в межах та на підставі вимог чинного законодавства, тому вимоги позивача є неправомірні, необґрунтовані і не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги є помилковими та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2014р. по справі № 640/15171/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Калитка О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 23.02.2015 р.