Справа № 816/4003/14
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 р. Справа № 816/4003/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 27.11.2014р. по справі № 816/4003/14

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області

до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області (надалі по тексту - ВПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області, відповідач) про скасування постанови ВП №44741996 від 17.09.2014 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду України у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі, не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області винесена протиправно та підлягає скасуванню.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.09.2014 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області направлено для примусового виконання рішення №47 від 29.04.2014 про застосування фінансових санкцій в сумі 170 грн до ДП НАК "Надра України" "Миргороднафтогазрозвідка" (а.с. 10,45, 49).

17 вересня 2014 року державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №44741996, якою позивачу відмовлено в прийнятті до виконавчого провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового рішення №47 від 29.04.2014 про застосування фінансових санкцій в сумі 170 грн. на підставі пункту 2 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження". (а.с.11, 47-48).

Не погоджуючись зі вказаною постановою, позивач звернувся до суду про визнання її протиправною та скасування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що, хоча рішення органу Пенсійного фонду України про нарахування пені або накладення штрафу дійсно були виконавчими документами, проте, у зв'язку з виключенням ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка надавала органам Пенсійного фонду нараховувати такі штрафи, рішення №47 від 29.04.2014 про застосування фінансових санкцій в сумі 170 грн. до ДП НАК "Надра України" "Миргороднафтогазрозвідка" не є виконавчим документом в розумінні ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження визначено як завершальну стадію судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Пунктом 8 частини 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як, зокрема, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Вимоги до виконавчого документа визначено статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно ч.ч.1, 2 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Підстави дляя відмови у відкритті виконавчого провадження передбачені ст.. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Суд першої інстанції погодився з позицією відповідача про те, що рішення №47 від 29.04.2014 про застосування фінансових санкцій в сумі 170 грн. до ДП НАК "Надра України" "Миргороднафтогазрозвідка" не є виконавчим документом в розумінні ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження".

Проте, судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до вимог ч.13 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення виконавчого органу Пенсійного фонду про нарахування пені та накладання штрафів зупиняє строки їх сплати до винесення вищим органом Пенсійного фонду або судом рішення у справі. Строки сплати фінансових санкцій також призупиняються до винесення судом рішення в разі оскарження страхувальником вимоги про сплату недоїмки, якщо накладення фінансових санкцій пов'язано з її виникненням або несвоєчасною сплатою.

При цьому, відповідно до положень ч.14 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення органу Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, є виконавчим документом.

Крім того, пунктом 9.1 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» передбачено, що до страхувальників за порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування застосовуються фінансові санкції відповідно до повноважень, якими органи Пенсійного фонду були наділені до 1 січня 2011 року.

У відповідності до приписів п.9.3.1. Постанови Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» у разі ухилення страхувальників від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на облік в органах Пенсійного фонду України накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які підлягають сплаті за період ухилення від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на облік, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому складається рішення за формою згідно з додатком 13 цієї Інструкції.

Підставою для прийняття цього рішення є акт про зазначене порушення, що складається в довільній формі.

Приписами пункту 9.8. вказаної постанови передбачено, що рішення органу Пенсійного фонду про накладення штрафу є виконавчим документом.

Таким чином, чинним законодавством України надано право органом Пенсійного фонду приймати рішення про застосування штрафних санкцій, яке, в свою чергу, є виконавчим документом та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про безпідставність позовних вимог.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції через порушення ним норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 27.11.2014р. по справі № 816/4003/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ВП №44741996 від 17.09.2014 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій С.П.
Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст постанови виготовлений 16.02.2015 р.