Справа № 2а-1970/350/12
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2015-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року Справа № 59177/12/9104
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника позивача Грицай О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Лановецького районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року у справі за позовом Лановецького районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до Державної фінансової інспекції в Тернопільській області про скасування вимоги в частині,

в с т а н о в и в:

Лановецький районний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття 02.02.2012 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Тернопільській області, в якому просив скасувати п.4 Вимоги Кременецької міжрайонної державної фінансової інспекції №19-19-12-15/69 від 18 січня 2012 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Лановецький районний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що відповідно до ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі. До зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях; громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю.

Вказує, що особа зареєстрована, як фізична особа-підприємець не є безробітною, вона належить до зайнятого населення, а тому до ОСОБА_2 п.6.14 «Порядку надання допомоги по безробіттю у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» в даному випадку не застосовується, тому що він стосується своєчасності подання безробітними відомостей про обставини, що впливають на умови виплати під час одержання допомоги по безробіттю, а ОСОБА_2 вже була зайнятою особою.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що проведеною Кременецькою міжрайонною державною фінансовою інспекцією Державної фінансової інспекції в Тернопільській області плановою ревізією фінансово-господарської діяльності, цільового використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в Лановецькому районному центрі зайнятості встановлено надання одноразової допомоги по безробіттю для організації безробітним підприємницької діяльності. Згідно витягу із наказів про прийняття рішення по особі ОСОБА_2, на підставі поданої заяви та необхідних для реєстрації документів Лановецьким РЦЗ видано наказ №НТ 110117 від 17.01.2011 року про надання ОСОБА_2 статусу безробітного, призначено допомогу по безробіттю з 17.01.2011 по 11.01.2012, розпочато виплату допомоги по безробіттю з 17.01.2011.

У зв'язку з неможливістю працевлаштування, через відсутність на ринку праці підходящої роботи, ОСОБА_2, згідно поданої заяви затвердженої директором центру зайнятості, просить призначити їй допомогу по безробіттю з виплатою одноразово для організації підприємницької діяльності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". З умовами отримання та порядком використання допомоги по безробіттю, виплаченої одноразово, ОСОБА_2 ознайомлена.

Громадянкою ОСОБА_2 подано до центру зайнятості засвідчену копію свідоцтва про державну реєстрацію її як фізичної особи-підприємця та бізнес-план.

Згідно наказу від 31.03.2011 року №НТ 110331 ОСОБА_2 виплачено одноразову допомогу по безробіттю для організації безробітним підприємницької діяльності з 31.03.2011 року по 13.10.2011 року на загальну суму 5044,06 гривень.

Відповідно до отриманої інформації від державного реєстратора Лановецької РДА, дата реєстрації ОСОБА_2 як суб'єкта підприємницької діяльності - 31.03.2011 року, а дата припинення - 09.08.2011 року.

Під час проведення ревізії направлено запит ТзОВ "Агро Колос Л" про надання інформації про працевлаштування та нараховану заробітну плату ОСОБА_2

Згідно одержаної інформації від ТзОВ "Агро Колос Л" встановлено, що наказом від 11.04.2011 року №64 ОСОБА_2 з 11.04.2011 року прийнята на роботу на посаду секретаря. Згідно довідки про доходи, за період квітень-жовтень 2011 року їй нараховано заробітну плату на загальну суму 12 087,00 гривень.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 за період з 09.08.2011 року по 13.10.2011 року зайво отримала допомогу по безробіттю на загальну суму 1727,42 гривень, що є порушенням вимоги п.6.14 наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року №307 „Про затвердження Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності" із змінами та доповненнями та п.2, 3 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №1533-ІП від 02.03.2000, із змінами та доповненнями.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про зайнятість населення», безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Згідно ч.4 ст.2 цього ж Закону, у разі відсутності підходящої роботи рішення про надання громадянам статусу безробітних приймається державною службою зайнятості за їх особистими заявами з восьмого дня після реєстрації у центрі зайнятості за місцем проживання як таких, що шукають роботу.

Статтею 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видами забезпечення є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

Згідно п.7.2 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року №307, одноразова виплата допомоги по безробіттю для організації безробітними підприємницької діяльності здійснюється у розмірі річної суми допомоги по безробіттю, тобто допомога виплачується безробітному наперед для організації та проведення безробітними підприємницької діяльності.

Відповідно до пп.1 п.5.5 цього Порядку, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Як видно з матеріалів справи дата реєстрації ОСОБА_2 як суб'єкта підприємницької діяльності - 31.03.2011 року, а дата припинення - 09.08.2011 року.

Таким чином, за період з 09.08.2011 року по 13.10.2011 рік ОСОБА_2 зайво отримала допомогу по безробіттю на загальну суму 1 727,42 грн.

Згідно п.6.14 зазначеного вище Порядку, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

У зв'язку з виявленим порушенням, позивачу були пред'явлені вимоги від 18.01.2012 №19-19-12-15/69, пунктом , яких позивача зобов'язано вжити заходів щодо відшкодування ОСОБА_2 зайво отриманої допомоги на загальну суму 1727,42 грн.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Відповідно до п.2 ст.8 цього Закону, головне контрольно-ревізійне управління України, контрольно-ревізійні управління в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі виконують такі функції: проводять у підконтрольних установах ревізії фінансово-господарської діяльності, використання і збереження фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильності визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, стану і достовірності бухгалтерського обліку та фінансової звітності.

Статтею 9 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» передбачено, що контрольно-ревізійні підрозділи (відділи, групи) у районах, містах і районах у містах виконують функції, визначені статтею 8 цього Закону (за винятком пунктів 1 і 7).

Згідно п.7 ст.10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право: пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, а саме що відповідач, виносячи оскаржувану вимогу діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Водночас, колегія суддів зазначає, що при виявленні ревізією недотриманих сум до бюджету, то контролюючий орган вправі звернутися до суду з позовом про стягнення цих сум, тобто стягнення вказаних сум в примусовому порядку можливе лише шляхом пред»явлення позову контролюючим органом .

Як видно з матеріалів справи, з таким позовом контролюючий орган до суду не звертався.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Лановецького районного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року у справі №2а-350/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 17.02.2015 року.